Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B7-0017/2010). Den kommer att vara lite kortare i kväll än vad den borde vara, eftersom den föregående debattiden överskreds med 25 minuter på grund av tidigare förseningar. Jag beklagar detta. Vi kommer att sluta någon gång efter kl. 19.30. Jag kommer att vara mycket bestämd beträffande tiden. Talarna har 30 sekunder.
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I

Angående: Reglering av privata pensionsfonder
På senare år har värdet av tillgångarna i privata pensionsfonder minskat kraftigt. Behovet av en striktare reglering av sektorn för privata pensionsfonder har betonats av högnivågruppen för finansiell tillsyn med Jacques de Larosière som ordförande.
Finanskrisen har tydligt visat hur sårbara medlemsstaterna är för olika slags risker. Dessa risker berör direkt investerarna i dessa fonder och de europeiska finansmarknadernas stabilitet och integritet, samtidigt som de i stor utsträckning påverkar finansmarknadens deltagare. Under denna ekonomiskt instabila period har många europeiska medborgare förlorat förtroendet för regleringen av systemet för privata pensionsfonder.
Anser inte kommissionen att den borde lägga fram förslag om en omfattande lagstiftningsåtgärd i syfte att fastställa tillsynsnormer för att reglera de privata pensionsfonderna?
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Vilija Blinkevičiūthar ställt en mycket viktig fråga om pensionsreformer, som är en nyckelfråga för de kommande åren med tanke på de utmaningar som vi tillsammans måste möta: Befolkningens åldrande, de offentliga finansernas hållbarhet och framförallt arbetstagarnas rörlighet. För övrigt är pensionsfonderna stora institutionella investerare.
Finanskrisen har avslöjat bristerna i utformningen av vissa pensionssystem och som en uppföljning av Jacques de Larosières rapport kommer vi att ta några initiativ. Ordförande José Manuel Barroso har tillkännagett några politiska riktlinjer i denna fråga för parlamentet.
Under 2010 kommer vi att lägga fram en grönbok om pensioner som förväntas uppmuntra till en noggrann diskussion om regleringen av privata pensionsfonder. Inom ramen för detta kan eventuellt en översyn av direktivet om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut göras. Kommissionen är fortfarande fast besluten att stärka den inre marknaden inom området för pensionsfonder. Denna översyn av direktivet skulle även omfatta solvensbestämmelser för pensionsfonder. Detta är också ett tillmötesgående av en begäran från parlamentet i samband med förhandlingarna om Solvens II-direktivet.
För att undvika tvetydigheter i denna mycket viktiga fråga som berör medborgarna vill jag, i subsidiaritetsprincipens namn, tillägga att kommissionen kommer att vara mycket försiktig för att respektera de val som gjorts i många av medlemsstaterna angående deras engagemang för fördelningspensionssystem.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Tack, herr kommissionsledamot, för ert svar. Vi hoppas verkligen att kommissionen kommer att lägga fram en grönbok om pensioner så snart som möjligt, eftersom det i de flesta av EU:s medlemsstater är en särskilt brådskande fråga. I en del medlemsstater, som mitt hemland Litauen, har redan små pensioner minskats ytterligare. Så ser verkligheten ut i den rådande ekonomiska och finansiella situationen. Jag vill emellertid också fråga kommissionsledamoten om ni kan tala om varför kommissionen i EU 2020-strategin har ägnat så lite uppmärksamhet åt pensionernas säkerhet och stabilitet och åt pensionsgarantier, när vi nu måste ta hänsyn till den rådande situationen på arbetsmarknaden, den rådande demografiska situationen och framförallt, en av de viktigaste frågorna, till vilka slags pensioner människor kommer att få om 10 år.
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru Blinkevičiūtė! Det är uppenbart att alla frågor inte kan tas upp i dokumentet om EU 2020-strategin, som är ett dokument för grön tillväxt, för intelligent, rättvis och hållbar tillväxt. Därför har vi andra instrument, andra möjligheter och andra ramverk med vilka vi kan fullgöra vår skyldighet att behandla grundläggande frågor som pensioner och EU-medborgarnas beroende.
Som jag har nämnt är pensionsfonder stora institutionella investerare. De olika pensionssystemen som drivs på grundval av lagstadgad finansiering, antingen tjänstepensioner eller frivilliga pensioner, spelar i dag en allt viktigare roll i de övergripande pensionssystemen i många medlemsstater.
Jag upprepar att vi i subsidiaritetsprincipens namn kommer att arbeta genom att visa respekt för många länders åtagande och engagemang - och en del känner jag till tämligen bra - beträffande fördelningspensionssystemen. På grundval av detta kommer vi att arbeta på denna grönbok, som kommer att vara klar senast under de närmaste veckorna eller månaderna. Jag skulle uppskatta en så bred debatt som möjligt med er och med andra intresserade ledamöter.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Mitt hemland Österrike understöder privata pensioner med högst 210 euro per år, trots att pensionsspekulationer har visat sig vara en av de utlösande faktorerna till den finansiella kraschen i Förenta staterna.
Jag anser att kommissionen bör fråga sig själv om inte pensioner är statens egentliga uppgift, och om vi inte bör hålla tvivelaktiga finansspekulanter kort i detta sammanhang. En annan fråga är om inte kommissionen anser att det är kortsiktigt, eller till och med försumligt, att ge statligt stöd för privata pensioner utan kvalitetsnormer, om det finns en risk att pensionstagarna efter dessa enorma förluster kommer att behöva ännu mer stöd från staten.
Michel Barnier
För en kort tid sedan hade José Manuel Barroso tillfälle att i denna kammare besvara flera av de största frågorna om finansiell rörlighet.
Ni talade om spekulation, herr Obermayr. Som EU-kommissionär med ansvar för den inre marknaden och tjänster, och med ansvar för reglering och tillsyn kan jag säga att ingen produkt, marknad eller område kommer att undantas eller befrias från en skarpsinnig tillsyn och effektiv reglering.
Därför kommer alla på dessa marknader, med sina olika produkter, beröras av det arbete som vi kommer att utföra. Detta arbete har redan påbörjats i form av ett tillsynspaket som redan diskuteras. Genom en översyn av flera direktiv, i synnerhet direktivet om tjänstepensionsinstitut, kommer att vi att fastställa strikta investeringsregler.
Jag intygar att vi inte kommer att utesluta några av dessa produkter eller marknader från kraven på kontrollerad insyn och en skarpsinnig, effektiv reglering.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Jag anser att det krävs ett långsiktigt strategiskt tänkande när det gäller en reform av pensionssystemen, både inom den privata och inom den offentliga sektorn. Här syftar jag på det faktum att födelsetalen sköt i höjden på 1970-talet. Dessa människor kommer att gå i pension om 30 år, samtidigt som nativiteten för tillfället är mycket låg. De som föds i dag kommer att bidra med arbetskraft om 30 år, och de kommer inte kunna sörja för de resurser som behövs för pensionsfonderna vid den tidpunkten. Därför vill jag nu fråga er vilka åtgärder ni vidtar för att genomföra en verklig reform av pensionssystemen på lång sikt, på ett hållbart sätt och till förmån för EU:s medborgare?
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru Ţicău! I den första delen av mitt anförande nyss, som på grund av bestämmelserna var ganska kort, nämnde jag en av de stora utmaningarna, förutom rörligheten, nämligen demografin. Dessutom anser jag, även om frågan om familjepolitik och demografisk politik inte ligger inom EU:s huvudsakliga ansvarsområden, att vi alla skulle gynnas av en debatt och av att göra jämförelser i denna fråga som mer eller mindre angår alla europeiska länder. Vår kontinent är troligtvis, i jämförelse med de övriga, en av de få kontinenter i världen som kommer att se sin befolkning minska om födelsetalen inte återhämtar sig.
Det är mot denna mycket allvarliga bakgrund, och utöver själva frågan om pensioneringen i sig, som vi måste arbeta med pensionsfrågan och med frågan om att ta ansvar för bidrag. Därför anser jag att denna grönbok är ett bra instrument som kommer vid rätt tillfälle. Ni behöver inte vänta alltför länge. Vi arbetar med frågan och vi kommer att avsluta arbetet med att ställa alla dessa frågor och ta verklig hänsyn till vad som faller inom ramen för nationella ansvarsområden för pensionssystem och vad som är möjligt att göra på europeisk nivå, särskilt angående alla dessa privata pensionsfonder och deras spridning på den europeiska marknaden.
Allt detta kommer under alla omständigheter - inget kommer att uteslutas - att införlivas i de frågor som vi ska överväga, tillsammans med förslag på förfaringssätt eller riktlinjer till den grönbok jag nämnde, som kommer att offentliggöras inom några få månader.
Angående: Försäkringar mot översvämningsskador i EU
Översvämningarna på Irland nyligen orsakade skador för cirka 500 miljoner euro på både privat och offentlig infrastruktur. Irländska staten har ansökt om bidrag från EU:s solidaritetsfond för att täcka en del av kostnaderna för skadorna på den offentliga infrastrukturen.
Däremot är det ofta svårt för privata hushåll och företag att få kompensation eftersom kostnaderna för privata översvämningsförsäkringar är mycket höga. En del av orsakerna till att översvämningarna blev så stora var att utvecklingsplanerna inte var samordnade, i vissa fall inte ens på flodslätterna. Dessutom vägrar vissa försäkringsbolag att försäkra enskilda hushåll och företag.
Skulle kommissionen därför kunna beskriva de planer den eventuellt har för att lagstifta om att harmonisera villkoren för översvämningsförsäkringar i EU, med tanke på att marknaden har misslyckat med att ge tillräckligt skydd i vissa medlemsstater? Kan kommissionen - om ingen sådan lagstiftning planeras - lämna information om eventuella program som den har utvecklat för att utbyta bästa praxis mellan medlemsstaterna inom detta område?
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Seán Kelly ställer en fråga om en mycket tragisk händelse som drabbade Madeira och Atlantkusten och som, särskilt i mitt land, orsakade flera tiotals döda. På tal om detta vill jag ännu en gång uttrycka vår solidaritet med offren och min kollega, kommissionsledamot Johannes Hahn, har besökt båda de platser som jag just nämnt.
Också i denna fråga måste vi möta den globala utmaning som klimatförändringen leder till. Vi kommer att bevittna allt fler naturkatastrofer och vi kommer dessutom fortsätta att bevittna katastrofer som inte orsakats av naturen och som kan medföra allvarliga konsekvenser för mänskligt liv, naturen och ekonomin. Jag tänker till exempel på industriolyckor, bränder och katastrofer till sjöss.
Det här är en fråga som jag har ägnat mig åt under lång tid. Det var här i kammaren 1999, då jag som nyligen utnämnd kommissionsledamot med ansvar för regionalpolitik, fick besvara de grekiska ledamöter som var oroliga över följdverkningarna av de jordbävningar som just ägt rum i deras land.
Då föreslog jag att man för det första skulle skapa en solidaritetsfond och för det andra en europeisk räddningstjänststyrka. Vi fick vänta till 2002, och på de stora översvämningar som drabbade Tyskland, Österrike och Slovakien, innan kommissionen under en tremånadersperiod och med hjälp av parlamentet och rådet kunde skapa solidaritetsfonden. Denna fond kommer nu att användas för att ingripa i Madeira och vid Atlantkusten, på samma sätt som den har använts vid flera stora katastrofer sedan 2002.
Min kollega Kristalina Georgieva arbetar tillsammans med Catherine Ashton på införandet av den europeiska räddningstjänststyrkan, och jag hoppas att vi inte behöver invänta en ny olycka innan vi samlar vårt gensvar och våra hjälpsatsningar under samma europeiska flagga vid katastrofer som den i Haiti eller tsunamin.
Den fråga som ställdes avser försäkringar, eftersom inte allt står i samband med icke försäkringsbar offentlig egendom som kan täckas av solidaritetsfonden. Jag anser att det är möjligt att gå längre beträffande de risker som kan täckas av försäkringar.
I vitboken från 2009 om anpassning till klimatförändring föreslås offentligt stödda försäkringssystem i de fall där det inte går att teckna en försäkring. I uppföljningen till denna vitbok vill jag undersöka den roll som försäkringsprodukter kan spela för att komplettera dessa åtgärder. Jag tänker börja med ett jämförelseprojekt och jag har bett mina medarbetare att undersöka vad som föreligger i de olika medlemsstaterna. I situationer där det skulle kunna ha en gränsöverskridande verkan vore det också lämpligt att främja försäkringssystem som är Europaomfattande i stället för nationella.
Jag är mycket medveten om det komplexa i denna fråga. Jag kommer att utföra detta arbete tillsammans med alla intressenter, försäkringsbolag, medlemsstater och med sakkunniga för att utbyta bästa praxis och fastställa prioriteringarna på rätt nivå. Jag är övertygad om att vi kan förbättra skyddet för EU:s medborgare inför det ökande antalet naturkatastrofer. Därför vill jag påbörja denna ytterst praktiska uppgift med att undersöka och jämföra de 27 medlemsstaternas olika befintliga försäkringssystem för naturkatastrofer.
Seán Kelly
(EN) Vi var alla naturligtvis mycket oroliga över Madeira och Frankrike. I mitt eget land var det tack och lov ingen som miste livet, men försäkringsproblemet blev genast uppenbart. Ett flertal hushåll kan i dag inte få försäkringar och i staden Clonmel, som drabbades av översvämningar för ett antal år sedan, har försäkringarna ökat sexfaldigt. Det här är naturligtvis en stor fråga och jag vill berömma kommissionsledamoten för att han åtar sig detta.
Jag vill också fråga honom om de länder och regeringar som inte införlivar översvämningsdirektivet. Kan han överväga sanktioner av något slag även mot dem?
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Detta översvämningsdirektiv är från 2007. Det kom även ett meddelande från kommissionen 2009 om förebyggande av naturkatastrofer eller katastrofer i allmänhet orsakade av människan.
Seán Kelly talar om relativt nya föreskrifter, men samma sak gäller för dessa som för alla andra så snart de träder i kraft: Kommissionen måste och kommer att kontrollera hur medlemsstaterna tillämpar eller inte tillämpar dessa föreskrifter. På tal om översvämningar är, vilket tydligt har visat sig i Frankrike och i ert eget land, följderna av en markskötsel där man inte har vidtagit förebyggande åtgärder och byggt i översvämningsområden uppenbara. Kommissionen kommer att agera på detta område, precis som på övriga, genom att titta på vad medlemsstaterna gör och inte gör och genom att vidta lämpliga åtgärder och agera vid överträdelser, för att säkerställa att dessa direktiv tillämpas.
Jim Higgins
(EN) Apropå det Seán Kelly tog upp, det vill säga genomförandet av översvämningsdirektivet: Som ni vet måste det införlivas i nationell lagstiftning detta år, 2010, i alla 27 medlemsstater. Jag vill uppmana kommissionen att hålla ett öga på nationella myndigheter med hänsyn till direktivets genomförande. År 1995 var jag Irlands minister med ansvar för översvämningar. Vi lade då fram en rapport om att inga fler hus skulle byggas på flodslätter. Trots detta är många av de hus för vilka man söker ersättning i olika delar av Irland byggda efter den rapporten.
Därför måste vi vara mycket strikta beträffande genomförandet av översvämningsdirektivet och vidta sanktionsåtgärder mot Irlands regering, lokala myndigheter och mot alla som bryter mot översvämningsdirektivets villkor.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Herr Barnier! Jag vill ställa en annan fråga till er. Vi talar om försäkringar, men jag anser att det krävs två andra slags åtgärder när det gäller katastrofer. Angående detta vill jag fråga er om inte ett snabbt reaktionscenter i Europa borde upprättas snabbare? Vi har inte ett enda center som skulle kunna ingripa vid katastrofsituationer. För det andra, borde vi inte öka satsningarna på att inrätta den civila kapaciteten? Vi har till exempel inga transportflygplan. Bortsett från försäkringar behöver vi med andra ord ett center, och vi behöver större möjligheter till att erbjuda hjälp.
Michel Barnier
ledamot av kommissionen. - (FR) Två olika frågor har ställts. För det första, beträffande översvämningar, kom jag hit i egenskap av kommissionär med ansvar för den inre marknaden och tjänster för att besvara en särskild fråga, nämligen: Hur kan försäkringar användas på bästa sätt, i synnerhet för att ersätta människor som har fått skador på personlig egendom? Jag kommer att arbeta med den specifika frågan om de olika privata försäkringssystemen, som alla är mer eller mindre sofistikerade. I vissa länder finns det knappt några försäkringar för den här typen av katastrofer medan andra länder, som Frankrike, har ett system som ersätter 100 procent i händelse av en naturkatastrof.
Översvämningar är en fråga som inte ligger inom mitt ansvarsområde. Jag kommer att be Janez Potočnik, min kollega med ansvar för miljö, att ge er ett skriftligt svar med information om huruvida detta översvämningsdirektiv tillämpas eller ej. Ni har emellertid rätt i att nyckelfrågan ligger i nationella och även regionala eller lokala befogenheter inom området för byggnation eller lämplighet för byggnation. Man kan inte be Bryssel om allt, även om den generella regeln är tydlig: Det finns områden där byggnation eller ytterligare byggnation inte bör förekomma. I mitt land antogs till och med en lag om att flytta bostäder och fabriksanläggningar belägna i områden som regelbundet drabbas av översvämningar. Jag var med om att anta en lag 1995 genom vilken människor får ersättning för att kunna åka iväg innan en ny katastrof inträffar.
Det är dessa idéer som jag vill sammanställa innan jag återkommer till er med några förslag beträffande frågan om försäkringar.
Till sist vill jag säga något i frågan om civilskydd, även om det ligger inom andra kollegers ansvarsområde. Som ni vet arbetade jag med den frågan 2006, med stöd från parlamentet och på begäran av ordförande José Manuel Barroso. Detta arbete föranledde mig att lägga fram ett förslag om att upprätta en europeisk civilskyddsstyrka som tillhandahålls inom medlemsstaterna på frivillig basis. Vi skulle kunna upprätta ett närmare samarbete, med början nedifrån och upp, för att vänja oss vid att förbereda våra ingripanden. När det inträffar en tsunami eller en tragedi i Haiti är det aldrig välvilja som saknas, utan samordning. Människoliv skulle kunna räddas, tid och pengar skulle sparas och samtidigt skulle det finnas en större synlighet om de europeiska volontärerna kunde förbereda sina ingripanden i olika slags katastrofer.
Naturligtvis kan inte dessa ingripanden vara desamma för en industriolycka, för en katastrof som Erika, för översvämningar i Tyskland eller Frankrike, för bränder i Grekland, för en tsunami, för pandemier eller en terroristattack som den 11 september, något som fortfarande tyvärr kan inträffa i Europa.
Syftet med den idé som mina kolleger arbetar med - vi kommer att återkomma till er med några konkreta förslag - är att förbereda en gemensam strategi. Jag är i alla händelser mycket fäst vid denna idé, som jag med stöd från parlamentet har lagt ned mycket arbete på.
Angående: EU-åtgärder för att bekämpa fattigdom
Enligt Eurostat var omkring 85 miljoner EU-medborgare - 20 procent av barnen och 19 procent av EU-medborgarna i åldergruppen över 65 år - 2008 hotade av fattigdom. På EU-nivå hade 8 procent av den yrkesverksamma befolkningen och 44 procent av de arbetslösa en inkomst under fattigdomsgränsen. Att ha ett arbete var ingen garanti för en skälig levnadsnivå. Sociala skyddsåtgärder i medlemsstaterna har minskat riskerna för fattigdom med 32 procent. Den ekonomiska krisen har fått arbetslösheten att stiga till omkring 10 procent, vilket ökat de sociala klyftorna ytterligare.
Vilka åtgärder ämnar kommissionen vidta för att skapa och bevara arbetstillfällen inom EU så att alla EU-medborgare kan garanteras en skälig levnadsnivå genom ett fullgott och rättvist socialt trygghetssystem?
László Andor
Jag delar i allra högsta grad den oro som uttrycks i denna fråga angående européernas välfärd och välbefinnande, frågorna om sysselsättning, socialt skydd och kampen mot fattigdom.
Som ni vet är 2010 det europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning, med syfte att öka medvetenheten om sociala problem. Förhoppningsvis kommer detta att vara ett bra år både för diskussioner om fattigdom och för att vi ska engagera oss i kampen mot den, och förnya detta politiska åtagande på EU-nivå och bland medlemsstaterna.
För att skapa förutsättningar för detta förnyade åtagande har kommissionen innefattat ett tydligt överordnat mål om fattigdomsminskning i den nya EU 2020-stategin, som speglar vår delaktighet och erfarenheterna från de senaste årtiondena. Den aktuella målsättningen är att minska fattigdomen med en fjärdedel till 2020.
Att bekämpa fattigdomen kräver välstånd, högkvalitativa arbetstillfällen för de som är arbetsföra och kan försörja sig själva, och solidaritet mot de som lider nöd. Alla dessa aspekter finns med i EU 2020-strategin. För att uppnå det överordnade målet för fattigdomsminskning kommer det att backas upp av ett särskilt huvudinitiativ kallat Europeisk plattform mot fattigdom. Det finns konkreta instrument för att behålla och skapa arbetstillfällen på EU-nivå genom Europeiska socialfonden, Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter och även det nya mikrokreditinitiativet.
De åtgärder som enskilda medlemsstater vidtar är särskilt viktiga. Fortfarande måste mer göras för att säkerställa att högkvalitativa arbetstillfällen finns tillgängliga för alla, till att börja med, men fattigdomsminskningen måste gå långt utöver sysselsättningsfrågan. I meddelandet om EU 2020 medges att ett effektivt och välplanerat socialt skydd är oumbärligt för att förebygga och bekämpa fattigdom och utestängning.
Medlemsstaterna är ansvariga för att finansiera och organisera socialt skydd, med stöd från kommissionen i denna uppgift. Som central partner i den öppna samordningsmetoden på det sociala området hjälper kommissionen till med att definiera och främja tydliga politiska prioriteringar, att tillhandahålla en övervakningsram och främja ömsesidigt lärande. Ett bra exempel hittills omfattar ramen för strategin för aktiv inkludering, bedömning av frågor som rör barnfattigdom och övervakningen av krisens sociala verkningar.
Vi kommer att ha ett mycket nära samarbete med de två ordförandeskapen i år, det spanska ordförandeskapet och det belgiska ordförandeskapet. Båda har viktiga initiativ, som den första etappen av toppmötet om romer, vilken diskuterades för ett par minuter sedan här i parlamentet och som har ett mycket stort inflytande på fattigdomsminskning, medan vi tillsammans med det belgiska ordförandeskapet förbereder ett initiativ om att minska barnfattigdomen.
Men det är inte bara regeringarna vi måste samarbeta med, utan även de icke-statliga organisationerna. Utan de icke-statliga organisationerna kan vi inte göra helt framgångsrika program. Vi stöder dessa organisationer i deras arbete med fattigdom och socialt skydd i allmänhet genom utvecklingsfonden.
Det här är huvudfrågorna och de täcker olika områden där kommissionen agerar för att minska fattigdomen.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Tack för ert svar. Jag hade emellertid också kort velat diskutera den avindustrialisering som pågår i många medlemsstater och som är en av orsakerna till den ekonomiska och sociala kris vi nu går igenom.
En ambitiös och förnuftig europeisk industripolitik kommer inte bara stärka EU:s konkurrenskraft utan framförallt skapa nya arbetstillfällen. Vilka åtgärder för europeisk industripolitik kommer således att omfattas av kommissionens nuvarande arbetsprogram, för att öka EU:s konkurrenskraft, men framförallt för att skapa nya arbetstillfällen och därmed göra det möjligt att garantera EU:s medborgare ett drägligt liv?
Tack.
László Andor
Att skapa fler och bättre arbetstillfällen innefattas också i EU 2020-strategin. Jag skulle vilja uppmärksamma er på ytterligare två huvudinitiativ. Jag har redan nämnt ett med inriktning på fattigdom, men i fråga om fler och bättre arbetstillfällen i Europa har vi huvudinitiativet ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”, och under pelaren för hållbarhet i Europa 2020 finns ett huvudinitiativ om industripolitik.
Jag anser att detta är en avgörande punkt inom ramen för denna fråga, eftersom det måste erkännas att EU:s instrument inte bara ska inriktas på effekterna av de företag som lämna Europa, som Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Detta spelar en mycket viktig roll i förebyggandet av fattigdom och av inkomstförluster och i förlusten av färdigheter när företagen flyttar sina verksamheter utanför Europa. Nu ska det för första gången på mycket länge komma ett huvudinitiativ om industripolitik för en hållbar ekonomi.
Jag tror att vi genom dessa initiativ kommer att ta itu med många av frågorna rörande industriell utveckling och med lokaliseringsfrågan. Jag håller fullständigt med om det underförstådda i frågan, att utan en omfattande ekonomisk politik och sysselsättningspolitik kan vi inte bekämpa fattigdomen på ett framgångsrikt sätt.
Franz Obermayr
(DE) Under en ekonomisk kris är risken för socialförsäkringsbedrägerier särskilt stor. Känner kommissionen till att det i Centraleuropa finns ett storskaligt bedrägeri bland stater med stora sociala skillnader? Till exempel har kompensationsersättningar för minimipensioner sökts i bedrägligt syfte av EU-medborgare från nio medlemsstater, och dessa kompensationsersättningar överstiger klart de faktiska pensionerna.
Min fråga lyder: Har kommissionen för avsikt att förse medlemsstaterna med instrument så att de kan förhindra ett sådant storskaligt socialförsäkringsbedrägeri?
Nikolaos Chountis
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! I Grekland lever mer än 20 procent av befolkningen under fattigdomsgränsen. Av dessa är 34 procent arbetslösa och 14 procent är arbetande fattiga.
Det fattigdomsproblem som min kollega tog upp i sin fråga i samband med Europa och den statistik jag har gett er för Grekland beror enligt min åsikt på misslyckandet med den nyliberala ekonomiska modell som hävdas genom Lissabonfördraget och som förfäktas i texten till 2020-strategin.
Jag vill fråga er: Är det möjligt att bekämpa den ökande andelen av människor som lever i fattigdom med en fragmenterad politik med inslag av välgörenhet, eller behöver vi en annan ekonomisk politik som kretsar kring heltidsarbete vilket innebär att man måste se över EU 2020-strategin?
László Andor
Om ni inte misstycker inleder jag med den andra frågan. Det är verkligen mycket viktigt att ha en stabilare makroekonomisk miljö.
I mitt tidigare svar hänvisade jag till vikten av en omfattande ekonomisk politik för att skapa en stabilare miljö, och det som omnämndes som de senaste decenniernas ”nyliberala tendens” behövs verkligen ses över. Europa 2020 innehåller en mängd initiativ och jag vill särskilt nämna kapitlet om budgetförordningen. Det här är en avsevärd ändring jämfört med det tidigare systemet, som har sitt ursprung i avsikten att stabilisera den makroekonomiska miljön, vilket skulle avlasta de skattesystem som är avsedda att stödja systemen för socialt skydd och sysselsättningspolitiken.
Angående effektiviteten och missbruket av systemen för socialt skydd utgör krisen verkligen ett test. Vad kommissionen kan göra är att använda sig av den öppna samordningsmetoden och den förmåga till analys och rapportering som finns till dess förfogande, för att hjälpa medlemsstaterna att koncentrera sig bättre på åtgärder för socialt skydd.
Som nämndes i frågan kommer utmaningen i kristider, men också under den kommande perioden när åtskilliga medlemsstater kommer att behöva sanera de offentliga finanserna, verkligen att vara en prövning och det är inte så lätt för oss att hitta ytterligare resurser för att bekämpa fattigdomen. Därför behöver vi dela erfarenheter om hur vi ska använda våra medel på ett effektivare sätt och hur vi bättre kan inrikta oss på de mest utsatta grupperna.
Angående: Utvärdering av kulturprogrammet 2007-2013
Som en del av arbetet för att främja och uppmärksamma europeisk kultur antog EU 2007 det kulturprogram som ska pågå fram till 2013. Programmet har en budget på cirka 400 miljoner euro.
Målet för programmet är bland annat att höja medvetandet om de kulturella aspekter som är viktiga för Europa och främja rörligheten över gränserna bland människor som arbetar inom kultursektorn.
Vad gör kommissionen för bedömning av de framsteg som hittills gjorts för att uppnå dessa två mål?
Visar medlemsstaterna intresse och engagemang i fråga om kulturprogrammet, eller anser kommissionen att den bör inleda nya dynamiska initiativ för att uppnå målen senast 2013?
Androulla Vassiliou
Herr talman! Som Georgios Papanikolaou sade är målet för kulturprogrammet att berika EU-medborgarnas kulturupplevelser genom att främja vårt gemensamma kulturarv. Kommissionen främjar kulturellt samarbete mellan författare, människor som arbetar inom kultursektorn och mellan institutionerna i de länder som deltar i programmet med målsättningen att uppmuntra till utvecklingen av den europeiska nationaliteten.
Kulturprogrammet syftar i synnerhet till att främja den gränsöverskridande rörligheten bland människor som arbetar inom kultursektorn, och att uppmuntra till gränsöverskridande rörlighet av konstnärligt och kulturellt arbete samt att stödja en dialog mellan kulturer. Inom ramen för kulturprogrammet 2009 inkom 749 ansökningar, och 256 planer valdes ut för finansiering av det huvudsakliga målet, av vilka 127 avsåg rörlighet för personer som arbetar inom kultursektorn.
Enligt rättslig grund krävs en regelbunden extern och oberoende utvärdering av programmet. I juli 2009 bad kommissionen en oberoende part att utvärdera de tre första årens tillämpning av kulturprogrammet 2007-2009, och i synnerhet överensstämmelsen med målen, de första resultaten och programmets första effekter.
Uppdragstagaren genomförde bedömningen på grundval av uppgifter om planernas resultat, nya individuella bedömningar och undersökningar samt intervjuer med planernas förmånstagare och berörda personer som arbetar inom kultursektorn. Hans slutrapport kommer att presenteras under andra halvan av detta år. På grundval av detta kommer kommissionen att utarbeta en rapport om programmets tillämpning och överlämna den till parlamentet senast den 31 december 2010.
Observera att programmet inte i första hand inriktas på de nationella myndigheterna, utan på människor som arbetar inom kultursektorn. Kulturarbetarnas deltagande i planerna är relativt jämt fördelat över medlemsstaterna. De nationella myndigheterna deltar i expertgrupper på europeisk nivå för att utarbeta programmets utvecklingspolitik.
Till följd av två omgångars pilotstudier om rörligheten för konstnärer som inletts av parlamentet för 2008 och 2009, och med tanke på de samtal som förts inom ramen för den öppna samordningsmetoden, utvärderar kommissionen för närvarande de framsteg som hittills gjorts och undersöker sätt att förbättra det nuvarande programmet.
Innan året är slut ska kommissionen inleda ett offentligt samrådsförfarande för att bana väg för det nya kulturprogrammet för 2014 och framåt.
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru kommissionsledamot! Tack för ert svar. Jag tror det är första gången ni är här under detta arbete. Jag önskar er all framgång i ert arbete och bon courage.
Det är verkligen nödvändigt att öka medvetenheten bland EU-medborgarna om de kulturella inslag som är viktiga för Europa, och som utgör referensvärden för vår europeiska kultur och våra gemensamma värderingar. Jag anser att detta också har blivit oerhört viktig för Grekland under de senaste åren, särskilt - för att driva debatten vidare en aning - under bördan av att kulturella minnesmärken används för icke-kulturella syften, i avsikt att göra narr av mitt land. Jag syftar på en artikel i den tyska tidskriften Focus med en manipulerad bild av Venus från Milo, och på artiklar på Internet som beskriver Akropolis som en ruin.
Jag är rädd för att detta agerande inte längre utgör ett undantag. Därför vill jag nu fråga kommissionsledamoten om hon har fördömt detta agerande och om kommissionen inom ramen för detta program som vi debatterar, men inte enbart inom detta ramverk, planerar att anta en mer beslutsam och en mer - om uttrycket tillåts - aggressiv politik för att främja kultur...
(Talmannen avbröt talaren.)
Androulla Vassiliou
Om ni inte misstycker vill jag helst inte kommentera artiklar i olika publikationer just nu, därför att jag anser att det inte kommer att föra oss vidare.
Jag vill däremot säga att kulturella minnesmärken som Akropolis och andra minnesmärken i Grekland och i övriga medlemsstater är en källa till inspiration och tvärkulturell rikedom, och just i dag antog kommissionen ett nytt system för märkning av EU:s största kulturminnesmärken, inklusive Akropolis.
Jag anser att detta tydligt visar hur EU betraktar dessa minnesmärken.
Angående: Stöd och ekonomiska bidrag till idrottsorganisationer på gräsrotsnivå i EU
Idrottsorganisationer på gräsrotsnivå ger ett enormt bidrag till samhälle och kultur i Europa och dessutom till unionsmedborgarnas hälsa. I dagens ekonomiska klimat upplever dock många idrottsorganisationer på gräsrotsnivå ekonomiska svårigheter. Vad kan kommissionen göra för att stärka idrottsorganisationer på gräsrotsnivå och främja deras utveckling i medlemsstaterna?
Kommissionen har nyligen avslutat sitt offentliga samråd om finansiering av idrott på gräsrotsnivå. Kan kommissionen ge ytterligare upplysningar om syftena med detta samråd samt om när ytterligare information om samrådet kommer att finnas tillgänglig?
Androulla Vassiliou
Kommissionen erkänner till fullo den viktiga roll som idrotten spelar i det europeiska samhället.
Vitboken från 2007 om idrott var främst inriktad på idrottens samhälleliga aspekter. Den innehåller förslag på ett antal åtgärder som har genomförts eller är på gång att genomföras, däribland stöd för hälsofrämjande fysisk aktivitet och den fostrande roll idrotten har genom social integration och genom frivilligt arbete inom idrotten.
Även EU:s nya särskilda behörighet för idrott som fastslås i artikel 165 betonar områdets specifika karaktär, dess sociala och pedagogiska funktion och dess strukturer som bygger på frivilliga insatser.
Därigenom anges ramarna för framtida EU-åtgärder och ges vägledning för främjande av idrott inom hela EU och för utveckling av den europeiska dimensionen inom idrotten.
Kommissionen har för avsikt att lägga fram förslag till initiativ för genomförandet av Lissabonfördraget på idrottens område senare i år. Man kommer att ta hänsyn till behovet av att stärka området för idrott på gräsrotsnivå.
Parlamentsledamoten påpekar också med rätta att idrottsorganisationer på gräsrotsnivå står inför svårigheter i dagens ekonomiska klimat. Den pågående EU-studien om hinder på den inre marknaden för finansiering av idrott, som meddelades i vitboken och som inriktas på finansiering av idrott på gräsrotsnivå, behandlar sådana svårigheter. Studiens målsättning är att framställa de viktigaste källorna till finansiering, fastställa finansieringsmodeller i olika medlemsstater och för olika idrottsområden, och att analysera EU:s regelverk och den nationella politik som har inflytande över finansieringen av idrotten.
Slutligen bör studien ange huvuddragen för effektivare affärsmodeller som också kan möta framtida utmaningar, som den ekonomiska krisens påverkan på den offentliga sektorns finanser eller på sponsring, och fastställa sätt att stärka utvecklingen av idrott på gräsrotsnivå i hela EU.
Det offentliga samråd om finansiering av idrott på gräsrotsnivå som parlamentsledamoten hänvisar till hölls inom ramen för denna studie. De första resultaten av detta samråd presenterades för intressenterna vid en konferens om hållbara finansieringsmodeller för idrott på gräsrotsnivå på den inre marknaden, som anordnades av studiens uppdragstagare den 16 februari i Bryssel.
Resultatet av denna konferens kommer att publiceras inom kort på webbplatsen för generaldirektoratet för inre marknaden och tjänster.
Liam Aylward
(EN) Jag tackar kommissionsledamoten för svaret. Jag välkomnar det engagemang i utvecklingen av idrott på gräsrotsnivå som hennes svar ger uttryck för.
Jag ser positivt på att ratificeringen av Lissabonfördraget har fått till följd att EU:s behörighet på idrottsområdet nu innefattar ett budgetanslag. Kan kommissionen för det första ge en fingervisning om hur man tänker sig utformningen av EU:s program för idrott och för det andra tala om när vi kan vänta oss det första meddelandet från kommissionen i frågan?
Androulla Vassiliou
Vi avser mycket riktigt att i sommar främja kommunikationen om idrott. Vi kommer därför att lägga fram meddelandet före sommaruppehållet. Detta bör fungera dels som en ram för ett utökat samarbete, dels som en ny dagordning för idrott på EU-nivå och som ett förslag till beslut om ett tvåårigt EU-program för idrott för 2012 och 2013.
Samtidigt har vi givetvis, som ni väl känner till, de pågående idrottsprogrammen 2009, 2010 och 2011, där tyngdpunkten ligger på idrott på gräsrotsnivå och på idrottens sociala sida. Åtgärder för 2009 har redan godkänts och ska genomföras i år. Vi ska just godkänna handlingsplanen för 2010, och den kommer också att vara klar om ett par månader.
Som bekant har budgeten för 2010 tyvärr skurits ned från 6 miljoner euro till 3 miljoner euro. Enligt budgeten för 2011 har vi nya åtgärder och nytt provunderlag inför utformningen av 2012 och 2013 års program.
Piotr Borys
(PL) Herr talman, fru Vassiliou! Mitt varmaste tack för uttalandet om införandet av en ny dagordning för idrott, men jag vill också lägga fram en idé i anslutning till detta, som utskottet för kultur och utbildning också diskuterar. Den har samband med de nya nyckelkompetenser till vilka idrottsliga färdigheter, kulturkunskap och EU-kunskap kan fogas i dag. Avser ni, fru Vassiliou, att delta i diskussionen om de nya och mycket viktiga nyckelfärdigheterna för ungdomar i EU och därmed medverka till att frågorna om idrott, EU-kunskap och kulturkunskap, som är så viktiga för att bygga upp en europeisk identitet, också kommer att betonas och lyftas fram?
Androulla Vassiliou
När jag talar om idrottens samhällsfunktion är frågor om utbildning och praktik givetvis mycket viktiga, och jag anser att utbildning har ännu större betydelse för vår gemensamma europeiska identitet. Detta kommer säkerligen att beaktas när vi utarbetar det mer definitiva programmet för idrott.
Angående: Dödsfall i trafiken
Kan kommissionen vänligen ange hur den avser bekämpa de tre huvudsakliga orsakerna till dödsfall i trafiken, nämligen fortkörning, rattfylleri och/eller körning i drogpåverkat tillstånd och olämplig väginfrastruktur?
Siim Kallas
Inom ramen för det tredje europeiska åtgärdspaketet för trafiksäkerhet, som gäller fram till 2010, vidtogs en rad åtgärder för att bekämpa fortkörning, rattfylleri och/eller körning i drogpåverkat tillstånd och för att förbättra väginfrastrukturen. Parlamentet har varit delaktigt i flera av åtgärderna genom medbeslutandeförfarandet. Givetvis behövs dock ytterligare insatser.
Kommissionen arbetar just nu med den europeiska strategin för trafiksäkerhet för nästa årtionde. Man kommer att betona vikten av effektivt genomförande och av sanktioner mot riskbeteenden, framför allt rattfylleri och fortkörning. Medlemsstaternas medborgare kan inte förstå varför andra EU-medborgare undgår straffpåföljd när de bryter mot lagen. Diskussionerna om det förslag till direktiv om genomdrivande av lagar över nationsgränserna som fullt ut stöddes av parlamentet men blockerades av rådet bör därför skyndsamt återupptas. Kommissionen är fast besluten att gå vidare med förslaget.
Vid sidan av tillsyn och sanktioner är utbildning och medvetenhet områden som kommissionen kommer att ägna stor uppmärksamhet åt. Särskilda åtgärder bör komma i fråga när det gäller alkohol och fortkörning, exempelvis alkolås i vissa fordon eller strängare krav på nya förare. Körning i drogpåverkat tillstånd är ett växande problem. Kommissionen förväntar sig att det pågående Druid-projektet ska innehålla förslag till konkreta åtgärder. När det gäller infrastruktur har parlamentet och rådet antagit lagstiftning om säker ledning och om säkerhetsföreskrifter för vägar och tunnlar i det transeuropeiska nätet.
Kommissionen kommer givetvis att noggrant övervaka att medlemsstaterna faktiskt genomför åtgärderna. En säker väginfrastruktur är emellertid inte endast begränsad till de större vägarna i det transeuropeiska nätet - 56 procent av dödsolyckorna på vägarna inträffar nämligen på landsväg. Kommissionen kommer därför att undersöka om den nuvarande lagstiftningen om säker ledning kan utvidgas till att innefatta de mindre vägarna i medlemsstaterna. Kommissionen kommer slutligen även att kontrollera att de som bedriver infrastrukturprojekt och mottar EU-finansiering eller lån från EU beaktar trafiksäkerhetskraven.
Jag måste också få understryka att EU:s institutioner, medlemsstaterna, lokala och regionala organ, föreningar och givetvis medborgarna har ett gemensamt ansvar för säkerheten på vägarna. För att få största möjliga genomslag måste lösningarna vara inriktade på konkreta problem i det aktuella området. Den kommande europeiska strategin för trafiksäkerhet kommer att innehålla förslag till en rad åtgärder utifrån denna princip. Det främsta målet är att införa ett gemensamt europeiskt trafiksäkerhetsområde som ska ingå i ett gemensamt europeiskt transportområde, där samma trafiksäkerhetsnivå kommer alla EU-medborgare i hela Europa till del.
Jim Higgins
(GA) Herr talman! Jag vill också tacka kommissionsledamoten. Enligt kommissionsledamoten har ett stort arbete uppenbarligen lagts ned i fråga om fortkörningens och rattfylleriets betydelse som orsak till trafikolyckor. Vi undersöker emellertid tydligen inte effekterna av droger i dessa sammanhang. Bilkörning under inverkan av alkohol eller droger är den främsta orsaken till nästan 25 procent av trafikolyckorna inom EU varje år. Dessa olyckor kräver årligen 10 000 människors liv.
Vi måste emellertid göra mer när det gäller droger, eftersom de helt klart är en viktig orsak till trafikolyckor och till att människor dör på vägarna. Jag föreslår kommissionsledamoten att vi måste göra mycket mer.
Jag välkomnar forskning, men vi måste göra mycket mer för att den ska få genomslag.
Siim Kallas
Naturligtvis delar jag er oro. Problemet med droger är ju som bekant att även om vi har en relativt väl utvecklad teknik för att upptäcka förare som kör alkoholpåverkade är det åtskilligt svårare att upptäcka drogpåverkan. Vi måste verkligen bedriva forskning för att få fram nödvändig teknik, eftersom det enda vi har i dag är direkta iakttagelser av polis, som därefter föranleder medicinsk provtagning, och först då kan det konstateras att det finns ett problem. Vi behöver givetvis mer.
Zigmantas Balčytis
(LT) Tack för förslagen till lösning av problemet. Jag vill fråga om ni håller med om de studier som visar att mobilsamtal under körning kan leda till att reaktionstiden nedsätts lika mycket som vid alkohol- eller drogpåverkan. Min andra fråga gäller tunga fordon. De medför ökade risker, särskilt under dygnets mörka timmar, och som bekant åstadkommer tunga fordon även skador på vägarna, vilket också bidrar till antalet olyckor. Anser ni att vi bör införa fler och effektivare åtgärder för att föra över varutransporterna från väg till järnväg?
Nikolaos Chountis
(EL) Herr kommissionsledamot! Det ämne vi diskuterar och som min kollega i parlamentet berörde i sin fråga är mycket allvarligt. Det vi kallar ”trafikolyckor” är enligt min uppfattning kollisioner som har en rad orsaker och är det verkliga skälet till en rad dödsolyckor i Europa.
Jag vill därför ställa två specifika frågor till er:
Eftersom de flesta olyckor inträffar i städerna och flertalet offer är fotgängare och cyklister undrar jag för det första vilka initiativ som bör tas för att uppnå en ”nollvision”, det vill säga inga trafikoffer i städerna, skärpt uppmärksamhet vid skolor, på cykelbanor och så vidare?
Min andra fråga gäller vad ni tänker göra för att rättvisa ska skipas för offren och de anhöriga inom ramen för visionen, så att vi kan utnyttja visionen för att förhindra olyckor?
Siim Kallas
Det så kallade paradigmskifte som innebär att varutransporter helst ska ske via järnväg är också något som kommissionen helt klart förespråkar, men detta har varit ett önskemål i decennier. Vi måste nu hitta och undanröja de flaskhalsar som hindrar oss från att fullt ut utnyttja järnvägarna. Det finns mycket att göra, och jag anser att vi under den här kommissionens mandatperiod kan driva detta en liten bit framåt.
Jag ska säga att användning av mobiltelefon under körning är förbjuden i åtminstone vissa länder - däribland mitt eget.
När det gäller åtgärder för att förhindra att människor skadas och dödas i trafikolyckor hade kommissionen enligt den nu gällande handlingsplanen det högt ställda målet att minska antalet dödsfall med 50 procent. Det nåddes inte, men vi fick en betydande minskning av antalet dödade.
Detta var givetvis resultatet av gemensamma insatser av EU-institutionerna, men framför allt av medlemsstaterna. I exempelvis mitt eget land har minskningen av antalet dödsfall under innevarande årtionde varit än mer anmärkningsvärd - nästan två tredjedelar. Vi har fler resurser och även om vi aldrig får ned antalet olyckor till noll kan vi göra mycket för att minska antalet döda och skadade. Frågan är naturligtvis mycket komplicerad och innefattar alkoholavstående, bättre vägar, bättre förhållanden, utbildning, praktik - allt detta sammantaget.
Talmannen
Eftersom följande frågor rör samma ämne kommer de att tas upp tillsammans:
Angående: Tågolyckan i Buizingen och elektroniskt säkerhetssystem
Den svåra tågolyckan i Buizingen i Belgien den 15 februari har satts i samband med att det inte fanns något elektroniskt säkerhetssystem så att tågen automatiskt hade bromsats om de kört mot en stoppsignal.
Förutom de nationella systemen för automatisk trafikövervakning på järnväg (ATP) som använts i vissa europeiska medlemsstater redan sedan ett flertal år tillbaka arbetas det i Europa för fullt med att införa Europeiska systemet för trafikledning på järnvägsområdet (European Rail Traffic Management System, ERTMS).
I vilken mån och sedan hur lång tid tillbaka har de olika medlemsstaterna utrustat sina järnvägslinjer och tåg med system för automatisk trafikövervakning?
Hur ligger det till med införandet av ERTMS i de olika medlemsstaterna (både i fråga om tågen och järnvägslinjerna)?
Om en medlemsstat ännu inte har något nationellt system för trafikövervakning på järnvägar, är det då förnuftigt att den investerar i ett sådant system, med tanke på att ERTMS håller på att införas och denna övergång kommer att ställa krav på stora investeringar?
Vad görs det för att undvika risken för att järnvägsinfrastrukturen visserligen är utrustad med ERTMS medan tågen inte är det, eller tvärtom?
Är detta ett problem som är aktuellt i dag, till exempel för trafiken med IC-tåg på sträckan mellan Liège och Aachen?
Vad måste vi eventuellt lära oss av det inträffade med tanke på liberaliseringen av järnvägstrafiken i Europa?
Angående: Orsakerna till den förfärliga tågolyckan måndagen den 15 februari i Buizingen
Kan kommissionen ge besked om huruvida liberaliseringen påverkat säkerheten?
I juni 2008 påtalade kommissionen för Belgien att landets järnvägsföretag NMBS/SNCB hade en invecklad tredelad uppbyggnad.
Har det sedan dess gjorts någonting i anledning av kommissionens kritik?
Sedan hur lång tid tillbaka finns den europeiska standarden ERTMS att tillgå? Har det uppstått några dröjsmål med det ursprungliga datumet för ibruktagandet? I så fall: vilka är orsakerna till detta och vilka åtgärder har kommissionen vidtagit i avhjälpande syfte?
Har diskussionen om den europeiska standarden hindrat järnvägarna att införa ett eget system för att garantera de inhemska kommunikationernas säkerhet? Sedan hur lång tid tillbaka finns specifikationerna för sådana nationella system att tillgå? I hur många av länderna inom EU-27 finns det redan ett nationellt system och sedan hur lång tid tillbaka? Vilka länder utfaller bäst vid en jämförelse?
Hur förhåller sig Belgien i fråga om säkerheten på järnvägarna till de övriga medlemsstaterna inom EU-27?
Siim Kallas
Tågolyckan i Buizingen måndagen den 15 februari var en fruktansvärd tragedi, och efterdyningarna av den allvarliga olyckan ger anledning att ställa ett flertal tekniska och politiska frågor om järnvägssäkerhet.
Orsakerna till olyckan är ännu inte helt klarlagda, och den tekniska undersökningen har inletts i enlighet med bestämmelserna i EU:s säkerhetsdirektiv. Det belgiska utredningsorganet ansvarar för att detta genomförs. Två utredare från Europeiska järnvägsbyrån anslöt sig endast några timmar efter olyckan till den belgiska grupp som har hand om utredningen.
Jag vill understryka att det är olämpligt att dra några slutsatser så länge som olycksorsakerna inte är klarlagda.
Som alltför ofta i samband med tågolyckor har synpunkter på ett samband mellan EU:s regler och bestämmelser och olyckorna framförts. Jag vill först och främst vara mycket tydlig när det gäller liberaliseringen av marknaden. Parallellt med konkurrensutsättningen av sektorn för godstransporter på järnväg och införandet av krav på åtskillnad mellan infrastrukturförvaltarnas och järnvägsbolagens verksamhet infördes ett mycket strikt regelverk för järnvägssäkerhet och interoperabilitet. Vi har noggrant övervakat konkurrensutsättningen av järnvägssektorn för att försäkra oss om att den inte får negativa konsekvenser för järnvägssäkerheten, och det finns klara indikationer på att några sådana konsekvenser inte finns.
Jag ser heller inte något samband mellan olyckan och det motiverade yttrande som vi sände till Belgien 2008 och som gällde bristen på oberoende mellan infrastrukturförvaltarna och järnvägsbolagen.
Alla påståenden om ett samband mellan graden av järnvägssäkerhet och liberaliseringen av järnvägsmarknaden är enligt min åsikt endast ett svepskäl för att styra bort debatten från olyckans verkliga orsaker.
Frågan om den samtidiga förekomsten av nationella kontrollsystem och EU:s kontrollsystem kan hänföras till detta. Drygt 20 olika nationella system används i Europa i dag för att möjliggöra en säker rörlighet för tåg. Oförenligheten mellan de olika nationella systemen är ett betydande problem för internationella tåg, eftersom detta antingen kräver att lokomotiven byts ut vid alla gränser eller att de utrustas med flera ombordsystem.
Ett gemensamt system för användning på EU-nivå har därför tagits fram och utvecklats och installeras för närvarande på de större internationella linjerna och tågen i Europa. Systemet går under namnet Europeiska systemet för trafikledning på järnvägsområdet (ERTMS).
När det gäller tidsaspekten skapades de flesta nationella system i början av 1980-talet, men ibruktagandet är långt och kostnadskrävande. I de flesta länder som infört dessa system har endast en del av de nationella näten och lokomotiven hittills utrustats med dessa, och denna ännu inte fullt genomförda installation av utrustningen har tagit cirka 20 år.
Specifikationerna för ERTMS har funnits tillgängliga sedan 2000. En rad pilotprojekt genomfördes 2000-2005. Sedan 2005 har ett flertal ERTMS-utrustade linjer tagits i bruk.
För närvarande har tio medlemsstater linjer med ERTMS-utrustning, och i nästan alla medlemsstater pågår olika projekt. I exempelvis Belgien är linjen mellan Aachen och Liège utrustad med ERTMS, och IC-tågen på linjen har denna utrustning.
ERTMS kommer därför troligen att fungera parallellt med de nationella systemen under 20 års tid. Vissa medlemsstater kommer att få tillgång till det europeiska systemet tidigare än andra. Vi ser exempelvis att de italienska och spanska höghastighetstågen i princip redan är fullt utrustade och att även de konventionella näten i Luxemburg i det närmaste är fullt utrustade, medan det i 15 medlemsstater endast finns testlinjer eller pilotprojekt.
Det bör även noteras att systemen för automatisk trafikövervakning på järnväg (ATP) endast utgör en del av säkerheten inom järnvägsnäten. Adekvat utbildning, ordentligt underhåll och bättre skyddsanordningar vid plankorsningar är andra viktiga säkerhetsinslag.
Om vi ser på säkerheten i stort visar alla uppgifter att säkerhetsstandarden på de europeiska järnvägarna generellt sett är mycket hög.
Ivo Belet
(NL) Herr talman, herr kommissionsledamot! De belgiska myndigheterna, det vill säga Belgiens regering, bör förvisso dra lärdom av denna tragedi. En särskild undersökningsgrupp i det belgiska parlamentet kommer följaktligen att tillsättas inom kort för att arbeta med detta.
Jag har ytterligare en fråga till kommissionsledamot Kallas. Hur ser ni på den sociala aspekten, närmare bestämt tågpersonalens, och i första hand lokförarnas arbetsbelastning? Bör vi se över även detta, och behövs det möjligen EU-regler, framför allt mot bakgrund av att konkurrensen inom persontransportsektorn till och med väntas öka under de närmaste åren?
Frieda Brepoels
(NL) Jag vill varmt tacka kommissionsledamoten för de svar han gett på en rad mycket specifika frågor. En av mina frågor förblev obesvarad, nämligen den som gällde det motiverade yttrande som kommissionen sände till Belgien 2008. Man noterade återigen 2009 att det finns en brist på oberoende mellan den belgiska järnvägsinfrastrukturförvaltaren (Infrabel) och landets statliga järnvägsföretag (SNCB) och holdingbolaget. Jag undrar hur länge till kommissionen tänker låta SNCB ha hand om de nödvändiga omstruktureringarna?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Först och främst angående operatörer och sociala frågor. Vi kan undersöka det här grundligt och analysera situationen, för om vi har mer konkurrens och intensivare trafik så bör vi naturligtvis på allvar ta itu med de sociala aspekterna också. Vi har redan flera olika förordningar som berör exempelvis piloter. Ni torde känna till direktivet om körtider i samband med vägtransporter, och körtiderna bör kontrolleras på liknande sätt för alla förare, inklusive tågförare.
Så jag tycker att vi bör undersöka denna fråga på allvar. Det finns förstås även nationell lagstiftning, och de här frågorna rör huvudsakligen den nationella lagstiftningen, men det är en fråga som vi absolut bör undersöka.
Jag sade att kommissionen under 2008 hade riktat ett motiverat yttrande till Belgien om bristen på skyddsåtgärder för att garantera att infrastrukturförvaltaren är oberoende i förhållande till järnvägsföretagen när det gäller att utöva grundläggande funktioner, tilldela järnvägsspår och ta ut avgifter. De belgiska myndigheterna har svarat på detta och kommissionens tjänstemän undersöker svaret i syfte att föreslå en uppföljning.
För att återgå till järnvägsolyckan var det här en tragisk händelse som borde ha undvikits. Men det kommer att fortsätta ske olyckor i världen. Det här är en mycket komplicerad fråga. Jag antar att utredningen kommer att ge oss konkreta svar på vad som orsakade olyckan, och i många fall är det en tragisk kombination av flera faktorer, däribland den mänskliga faktorn. Från och med 1800-talet har det varit uppenbart att rött ljus betyder stanna. Så det betyder inte att vi kan finna ett enkelt svar på varför olyckan skedde.
Piotr Borys
(PL) Herr Kallas! Jag tycker att vi bör dra några slutsatser av denna tragedi. Genom en detaljerad procedur kommer vi förstås att få en förklaring på om det var den mänskliga faktorn som orsakade den eller om det kanske berodde på utrustning eller bristen på system. Hur länge dröjer det enligt er åsikt innan ERTMS sätts i bruk, och, i och med liberaliseringen av järnvägstransporter av både passagerare och gods, anser inte ni att systemet med en mycket tydlig kvalitetskontroll av service och utrustning bör separeras från nationella system?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Planen är att använda ERTMS-systemet för de största europeiska järnvägsnätverken före 2015, så det finns ett datum när vi tror att detta ska genomföras. Men det betyder inte att alla linjer, särskilt inte regionala linjer, kommer att utrustas med sådan avancerad utrustning, så det måste alltid finnas andra system också. Planen för genomförandet finns, men det är en dyr operation och en stor investering.
Ett europeiskt system för att mäta kvalitet är en bra idé. När jag talar om att utveckla transporter som helhet enhetligt inom EU, enligt ett eventuellt europeiskt inre transportområde, så innebär det naturligtvis att vi även måste harmonisera kvalitetskraven och behålla kvaliteten på tjänster på en mycket hög nivå.
Angående: Sommar- och vintertid
Skulle kommissionen kunna svara på om det pågår undersökningar som ger stöd åt det berättigade i att två gånger om året byta mellan sommar- och vintertid, något som är mycket störande för invånarna i EU i deras vardagsliv?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Vi har ju haft ett direktiv sedan januari 2001 då rådet och parlamentet antog det nuvarande direktivet om sommartid i Europeiska unionen. Genom direktivet harmoniseras kalendern för att tillämpa sommartid inom EU. Det här är det nionde direktivet om denna fråga sedan 1980 när det första direktivet om sommartid antogs.
Enligt ovannämnda direktiv lade kommissionen 2007 fram en rapport om följderna av det nuvarande systemet med sommartid. I rapporten drog man, mot bakgrund av den information som kommissionen förfogade över, slutsatsen att systemet med sommartid inte medför några negativa följder och att det bidrar till energibesparing. Det nuvarande systemet utgör inget bekymmer i medlemsstaterna i EU. Ingen medlemsstat har någonsin, inte heller sedan rapporten offentliggjordes, begärt en ändring av det nuvarande systemet.
Den ärade ledamoten skulle inte kunna hitta en mer lämplig person för att besvara den här frågan. Inte för att jag är ansvarig för transport, utan för att jag satt i den estniska regering som genomförde exakt det ni frågar om. Först, 1999, avskaffade vi från år 2000 omställningen av klockan. Vi ändrade systemet och behöll en och samma tid. År 2002 återgick vi till att införa sommartid. Så jag har en mycket personlig erfarenhet av detta.
Två otrevliga saker hände, och därför blev den åtgärd som vidtogs år 2000 ytterst impopulär. Det ena var att dagsljuset försvinner på kvällen. Morgnarna blir ljusa, men man utnyttjar inte solljuset på morgonen. På kvällen blir det mörkt för tidigt, och om man kommer hem från jobbet och vill träna eller gå ut med barnen så är det redan kväll. Folk tyckte inte alls om det.
För det andra blev det förstås total förvirring i fråga om tidscheman och tidtabeller - som ni kan föreställa er - när det gällde resor till andra länder. Så vi återinförde det nuvarande systemet med sommartid och ställer nu om klockan två gånger om året. Folk är nöjda och frågan har inte tagits upp igen.
Jacek Włosowicz
(PL) Herr talman, herr Kallas! En sak som jag undrar över är att vissa länder i Europa, till exempel Storbritannien, använder sig av en annan tid i förhållande till Kontinentaleuropa, och bristen på ändring orsakar inga problem där. Skulle det inte trots allt vara fördelaktigt att standardisera tiden över hela Europa till en enda tidszon, inte minst för transportsektorn?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag har som sagt personlig erfarenhet och jag ser ingen anledning att börja ändra systemet igen eller att göra ändringar i systemet. Det kan komplicera saken ytterligare.
Angående: Balansen mellan frihet och säkerhet
I många länder runtom i Europeiska unionen har den globala terrorismen skapat en panik som i skrämmande grad kommit att undergräva de medborgerliga friheterna. En grundläggande princip i samhällsfördraget är att en regering klart och ovedersägligt måste kunna motivera varje inskränkning av de medborgerliga rättigheterna med att den är nödvändig av omsorg om nationens allmänna säkerhet. Nu verkar det som om bevisbördan kommit att överflyttas från de myndigheter som genomför säkerhetsåtgärden till de invånare som omfattas av den.
Instämmer kommissionen med denna bedömning? Vad tänker kommissionen göra för att återställa balansen mellan frihet och säkerhet?
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Att skydda och främja de grundläggande rättigheterna borde inte stå i motsättning till de åtgärder som införts mot det fortsatta hotet om terrorism: de borde gå hand i hand. Terrorismbekämpningen måste utföras med full respekt för rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna eftersom de finns bevarade på EU-nivå i stadgan om de grundläggande rättigheterna.
Det är inte fråga om att kompromissa eller balansera ett krav mot det andra. Det är fråga om att leverera båda, men naturligtvis utan att kompromissa om grundläggande rättigheter.
Att följa de grundläggande rättigheterna utgör inget hinder mot att anta effektiva säkerhetsåtgärder, vilket erkändes i och med Stockholmsprogrammet, där man uppmanar EU-institutionerna att se till att man med alla de verktyg som används för att bekämpa terrorism till fullo respekterar de grundläggande rättigheterna. Jag anser därför att det är en fråga om balans och inte om att väga det ena mot det andra.
Gay Mitchell
(EN) Ge terroristerna och de kriminella vad de tål, vad mig anbelangar. Jag har inga som helst problem med det. Det som bekymrar mig är att vi som parlamentariker, vare sig i Europaparlamentet eller i medlemsstaterna, inte tillräckligt betonar att vi förväntar oss att detta sker på ett sätt så att allmänheten skyddas, snarare än att privatlivet undergrävs, att uppgifter skyddas, att medborgarnas privatliv skyddas samt att de medborgare som är oskyldiga och laglydiga inte utsätts för intrång av staten. Det är absolut nödvändigt att detta ingår.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag håller fullständigt med den ärade ledamoten. Från min utfrågning och även från mitt tidigare arbete som telekomkommissionär känner ni till att skydd av uppgifter står mycket högt på dagordningen.
Jag har lovat att ändra direktivet om skydd av uppgifter från 1995 för att anpassa det till den moderna tekniken, men jag har också uttryckt mig väldigt klart: det är inte för att vi måste skydda samhället som vi kan lämna ut uppgifter. Man kan inte riskera en individs privata uppgifter genom andra åtgärder.
Jag har sett hur parlamentet diskuterade och röstade om Swift-frågan om överföring av bankuppgifter. Kommissionen kommer att beakta parlamentets åsikter när vi utvecklar ett nytt mandat i syfte att få ett nytt Swift-avtal med våra amerikanska partner: ett där man balanserar rätten till privatliv och behovet att bekämpa terrorism.
Angående: Grönboken om volontärarbete
Skulle kommissionen kunna tänka sig att i samband med de föreslagna initiativen om firande av Europeiska året för volontärarbete sammanställa en omfattande grönbok om volontärarbete för att underlätta volontärarbetet, ge erkänsla och mervärde åt det och runtom i EU öka medvetenheten om vilket värde volontärarbetet har?
Vid sidan om arbetet med att sammanställa en sådan grönbok, skulle kommissionen också anse det viktigt att få till stånd samverkansvinster mellan andra internationella organisationer, såsom ILO och FN, i anslutning till det projekt som John Hopkins University och ILO arbetar med för att ta fram statistik om volontärarbete (JHU/ILO Volunteer Measurement Project) samt FN:s handbok om frivilligarbete (UN Non Profit Handbook)?
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag är verkligen ledsen men jag har inte denna fråga. Jag har många frågor här, men inte denna.
(Talmannen föreslog att frågan skulle besvaras skriftligen.)
Marian Harkin
(EN) Jag är nöjd om jag får ett skriftligt svar från kommissionen.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Ursäkta mig. Någonting måste ha blivit fel i organiseringen.
Marian Harkin
(EN) Jag hoppas att kommissionsledamoten noga undersöker det som jag har föreslagit med hänsyn till att 2011 skulle kunna bli Europeiska året för volontärarbete, och kanske också undersöker möjligheten med en grönbok i samband med detta efter samråd med volontärgrupper etc. Jag hoppas även att ni inser vikten av att använda antingen ILO-manualen eller FN:s handbok för att utvärdera volontärarbetet i medlemsstaterna.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag kan försäkra den ärade ledamoten att när det gäller volontärarbete - en mycket viktig fråga som kommissionen arbetar med - kommer ni att få de rätta svaren på era frågor.
Angående: Traditionellt bosatta minoriteter
Vilka möjligheter anser kommissionen att Lissabonfördraget och EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna erbjuder till utveckling av en strategi för skydd och främjande av traditionellt bosatta befolkningsgrupper och minoriteter och vilka konkreta åtgärder planerar kommissionen?
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Ni känner till att en av de värderingar som Europeiska unionen grundar sig på är respekten för de rättigheter som personer som tillhör minoriteter har, och i och med ikraftträdandet av Lissabonfördraget står detta tydligt i artikel 2 i fördraget. I artikel 21 i stadgan om de grundläggande rättigheterna förbjuds uttryckligen all diskriminering på grund av språk eller tillhörighet till en nationell minoritet. Kommissionen kommer, inom ramen för sitt mandat, att se till att de grundläggande rättigheterna respekteras i EU-rätten, och även när medlemsstater genomför EU-rätten.
Det finns också flera delar av EU-lagstiftningen och EU-program som kan bidra till att förbättra situationen för personer som tillhör minoriteter, och kommissionen avser att kombinera dessa verktyg för att hantera svårigheter, däribland diskriminering som sannolikt kommer att påverka personer som tillhör minoriteter.
Ni känner också till att det finns befintlig EU-lagstiftning mot diskriminering, vilken kommer att användas för att garantera likabehandling för personer som tillhör en minoritet. Kommissionen har antagit ett förslag till ett nytt direktiv som diskuteras för närvarande, där man skulle utvidga skyddet mot diskriminering på grund av religion eller tro, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning till att omfatta andra områden än sysselsättning och yrke.
Rådets rambeslut om att bekämpa vissa former och uttryck av rasism och främlingshat med hjälp av straffrätten syftar också till att garantera att hatpropaganda på grund av ras, hudfärg, religion, härkomst eller nationella och etniska grupper samt hatbrott bestraffas i alla medlemsstater. Kommissionen kontrollerar nu genomförandet av rambeslutet så noggrant som möjligt och man har för detta ändamål inrättat en grupp med nationella experter.
Sedan finns även Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter, som spelar en nyckelroll när det gäller att hjälpa kommissionen att fullgöra sitt uppdrag, Europarådets stadga om regionala språk och minoritetsspråk samt ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter.
Jag vill säga till den ärade ledamoten att jag hoppas att fler medlemsstater kommer att ta efter dem som redan har undertecknat och ratificerat de här viktiga konventionerna och följa deras exempel.
Bernd Posselt
(DE) Fru kommissionsledamot! Den sista punkten handlar om precis det som oroar mig. Jag vill fråga ännu en gång: finns det några verktyg för positiv diskriminering till förmån för traditionellt bosatta nationella minoriteter? Vi borde utveckla strategier för dessa människor på samma sätt som vi gör för andra.
För det andra, är byrån för grundläggande rättigheter i Wien även ansvarig för detta och hur ordnar de sina kontakter med det civila samhället? Det är förstås under utarbetande just nu, men är traditionella minoriteter också inkluderade i detta? Det finns ingenting så orättvist som att behandla icke likvärdiga grupper likvärdigt.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag håller med den ärade ledamoten. Det finns ingenting så orättvist som att behandla icke likvärdiga grupper på samma sätt.
Vi måste verkligen tänka på att använda de knappa tillgångar vi har på ett mycket aktivt och intelligent sätt.
Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter har naturligtvis vissa mål att uppfylla, men om parlamentet eller kommissionen ber byrån att utföra en viss uppgift så kommer byrån säkerligen att göra det.
Jag vill därför be ledamoten att ge mig de frågor som han vill att Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter ska ta itu med, så ska jag se vad som kan göras på ett positivt sätt.
Marc Tarabella
(FR) Herr talman! Jag har full förståelse för tidskraven. Jag vill bara betona behovet av ett särskilt år som tillägnas våld mot kvinnor, för det är fortfarande så att det finns tabun kring denna fråga.
Alltför många kvinnor utsätts för våld, som ofta är fysiskt förstås, men det kan även vara verbalt och psykologiskt. Dessutom sker det ofta inom familjen och dessa kvinnor skäms för att erkänna det. Ett år som tillägnas detta problem skulle helt säkert bidra till att det här fenomenet, som fortfarande är tabu, minskar och därmed till att bekämpa våld mot kvinnor på ett mer effektivt sätt.
Talmannen
Frågor som inte har besvarats på grund av tidsbrist kommer att besvaras skriftligen (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.50 och återupptogs kl. 21.00.)
