2006 m. metinis pranešimas apie BUSP. Metinis pranešimas apie Europos saugumo strategijos ir ESGP įgyvendinimą(diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas darbotvarkės klausimas yra bendros diskusijos dėl
Jaceko Saryuszo-Wolskio pranešimo Užsienio reikalų komiteto vardu dėl Tarybos metinio pranešimo Europos Parlamentui dėl pagrindinių ES bendros užsienio ir saugumo politikos (BUSP) aspektų ir esminių pasirinkimų, pateikto Europos Parlamentui pagal 2006 m. gegužės 17 d. Tarpinstitucinio susitarimo G punkto 43 dalį - 2006 m. ir
Helmuto Kuhne pranešimo Užsienio reikalų komiteto vardu dėl Europos saugumo strategijos ir ESGP įgyvendinimo.
Jacek Saryusz-Wolski
pranešėjas. - Gerb. pirmininke, per šias diskusijas norėčiau išreikšti Parlamento požiūrį į užsienio politiką ir jį pakomentuoti; šios diskusijos nėra įprastos kasmetinės diskusijos dėl užsienio politikos ir padėties Sąjungos užsienio politikos srityje: tai patvirtina Javiero Solanos dalyvavimas. Dėkoju, kad atvykote, Javierai Solana.
Pirma, dėl Lisabonos sutartyje numatytų naujovių, užsienio politikai šis momentas yra labai svarbus - tai beveik lūžis. Kaip įprasta, siekdami įvertinti, žvelgiame atgal; tačiau privalome žvelgti ir į priekį. Piliečių parama sąžiningai ir patikimai užsienio politikai yra didelė; ir ji auga. Vis greičiau keičiasi valstybių narių nuostatos - jos mato, kad kalbėjimas vienu balsu ir bendri veiksmai yra vienintelis būdas užtikrinti Sąjungos užsienio politikos veiksmingumą.
Pradėdami šį naują ES politikos etapą siekiame kokybinių pokyčių. Naujosios užsienio politikos teisėtumo šaltinis turėtų būti ne vien tarpvyriausybinis bendradarbiavimas, bet ir Europos Parlamento vykdoma priežiūra, todėl, kaip matysime, formuojant užsienio politiką Europos Parlamento svarba ir vaidmuo didėja - to savo pranešimu ir siekiame. Užsienio politika turi būti integruota ir suvokiama kaip viena visuma, o visos joje dalyvaujančios institucijos, įskaitant valstybes nares, turi glaudžiai bendradarbiauti ir papildyti viena kitą.
Europos Sąjunga turėtų toliau būti taikdare ir tarpininke - "minkštąja jėga", kuri padeda stabilizuoti, atstatyti ir reformuoti - paramos ir humanitarinės pagalbos teikėja, standartus ir vertybes nustatančia jėga, skatinančia demokratiją, laisvę ir žmogaus teises; tačiau turėtume papildyti "minkštąjį" aspektą kietesniu - vystydami ESGP ir karinius pajėgumus - kad galėtume numatyti ir jėgos veiksmus.
Turėtume papildyti reagavimo į trumpalaikius ir vidutinės trukmės laikotarpio iššūkius politiką ilgalaikėmis strategijomis ir nustatyti ilgalaikius Europos interesus - siekiant spręsti tikras problemas, susijusias ne tik su pokyčiais šalia mūsų, pvz., Darfūro problemą, kuri yra ir klimato, ir konflikto problema.
Turėtume toliau aktyviai veikti įvairių geografinių prioritetų srityje; tačiau taip pat turėtume spręsti naujus iššūkius ir horizontaliąsias problemas, pvz., klimato saugumo, energijos saugumo, kosmoso saugumo, kibernetinio saugumo, migracijos srautų ir kitas problemas.
Siekdama būti pasaulingalybir veikėja, ES turėtų būti ne tik mokėtoja (kuo ji yra ir norėtų būti), bet ir sprendimų priėmėja pasaulio lygmeniu. Naujoji Sutartis suteikia galimybę vykdyti nuoseklią ir veiksmingą užsienio politiką, tačiau visi žinome, kad svarbiausia - įgyvendinimas. Mums reikia kolektyvinės valios ir bendradarbiavimo - ne tik institucijų trikampio, bet ir valstybių narių; taip pat privalome vengti lenktyniavimo.
Šiame pranešime bandėme pateikti konstruktyvų požiūrį. Mums kelia rūpestį kelios užsienio politikos problemos, tačiau mes daugiau žiūrime į ateitį. Mes pripažįstame teigiamą evoliuciją, pažangą ir sėkmes. Mes patariame ne tik mesti iššūkį nesėkmėms, bet ir remtis pasiekimais ir nustatyti, kur galėtume pasiekti daugiau.
Europos Parlamentas siekia ne tik prižiūrėti užsienio politiką, teikti rekomendacijas, kuriomis remdamasi įstatymų vykdomoji valdžia priimtų sprendimus, bet vystyti ir savo užsienio politiką, kurią vadinu "parlamentine diplomatija", nes remiantis mūsų kompetencija, ji vykdoma parlamentų lygmeniu.
Kalbant apie prioritetus - manome, kad būtina labiau gilintis į konkrečias problemas ir mažinti prioritetų skaičių. Mes pabrėžiame poreikį vykdyti vertybėmis pagrįstą užsienio politiką - ne dėl to, kad esame perdėtai dideli idealistai ar naivuoliai, bet dėl to, kad pasaulis, kuris pritaria mūsų stiprioms universalioms vertybėms, geriausiai atitinka mūsų saugumo ir gerovės interesus.
Parlamentas mano, kad Sąjungos užsienio politika padeda stiprinti Europos tapatybę ir sukuria pridėtinę vertę ES piliečiams, taip pat - kad tai yra Europos Komisijos gairių "rezultatų siekianti Europa" sudėtindalis.
Manome, kad užsienio politika yra ypač svarbi ES politikos sritis, kurią turi vykdyti tinkama institucijų struktūra (ji Lisabonos sutartimi yra reformuojama), kurioje turi būti naudojamos tinkamos priemonės ir kuri turi būti finansuojama iš ES biudžeto. Mums reikia priemonių rinkinio; tai mūsų užduotis.
Helmut Kuhne
Gerb. pirmininke, mes siekėme, kad mūsų pranešime nebūtų kartojami ankstesniuose pranešimuose dėl Europos saugumo strategijos pateikti teiginiai. Galbūt to visiškai išvengti nepavyko, bet, manau, šiuo keliu galima eiti ir ateityje.
Pvz., ankstesniuose pranešimuose buvo nuspręsta dėl Europos Parlamento paramos Europos saugumo ir gynybos koledžui; dėl to mes šio klausimo daugiau nenagrinėjome. Norėtume tapti realia institucija - ne tik potencialia. Vertinant Europos standartais - nebūtinai objektyviais standartais - laikas nuo 2003 m., kai buvo priimta Europos saugumo strategija, prabėgo labai greitai; galima sakyti, kad Europos saugumo strategijos srityje padaryta didelpraktinpažanga. Galima pasigirti pasiekimais, tačiau dabar nevardysiu įvairių civilinių ir karinių misijų.
Vis dėlto struktūriniu požiūriu šio to pasiekėme - per praėjusius metus civilinę kontrolę ir planavimą vykdTaryba; taigi, sukurta aiški valdymo grandin- nuo pastato, esančio štai ten, iki tų, kurie vykdo operacijas vietoje. Kariniu požiūriu mes sustiprinime karinius pajėgumus, neskaitant NATO pajėgumų, kaip numatyta susitarime "Berlin Plus". Sukūrėme kovines grupes, kurios jau veikia - rotacijos principu. Taip pat vykdėme sėkmingas operacijas, pvz., Gruzijos vyriausybės kontroliuojamose teritorijose ir kitose panašiose misijose.
Tačiau yra sričių, kuriose veiksmų dar reikės imtis ir kuriose jų labai trūksta; saugumo strategija nenukentės, jei juos išvardysime. Vertinant pagal gyventojų skaičių, ES valstybių narių įnašai į misijų veiklą neproporcingi, ypač civilinėje srityje. Todėl mes siūlome valstybes nares įpareigoti (moraliai ar kitais būdais) pateikti veiksmų planus, kuriuose būtų išsamiai nurodyta, kiek darbuotojų prireikus gali būti skirta ES reikmėms, taip pat nurodyti, asmenų, grįžtančių į savo šalis iš ES misijų tolesnio darbo galimybes. Ilgo laiko požiūriu mes neturėsime skausmingo karių siuntimo į karinių veiksmų zonas, pvz., Darfūrą ar Čadą, mechanizmo, nes šioje srityje padarėme viską, ką galėjome. Todėl siūlome kitokias priemones.
Taip pat pateikėme keletą pasiūlymų, kaip spręsti sraigtasparnių krizę ir pagerinti galimybes naudotis sraigtasparniais. Ilgo laiko požiūriu Europos Sąjungai nėra jokios prasmės skraidyti 24 skirtingų tipų sraigtasparniais.
Be to, yra naujų pokyčių, į kuriuos, toliau nagrinėdami saugumo strategiją, privalome atsižvelgti. Teroristų veikla ištrynvidaus ir išorės sienų skirtumus. Diplomatinėmis, ekonominėmis ir techninėmis priemonės - sąmoningai nesakau "karinėmis" - būtina užtikrinti energijos tiekimo saugumą. Taip pat privalome apsaugoti svarbią infrastruktūrą nuo elektroninių atakų. Nagrinėdami saugumo strategiją, privalome svarstyti ir minėtus klausimus; saugumo strategiją gali tekti išplėsti.
ES vyriausiasis įgaliotinis Javier Solana turi ypatingus Tarybos įgaliojimus šiuo klausimus vertinti. Palaikome jį dirbant šį darbą. Tikimės šios veiklos rezultatus pamatyti iki šių metų pabaigos - paskelbiant Baltąją knygą - kad Europoje vykstančios diskusijos turėtų pagrindą; kalbu apie diskusijas ne tik tarp Javiero Solanos ir vyriausybių, jo ir mūsų, diskusijas valstybių narių parlamentuose, bet ir diskusijas visoje Europos visuomenėje - nuo Lenkijos iki Portugalijos.
Javier Solana
vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai. - Gerb. pirmininke, leiskite padėkoti Parlamentui už kvietimą dalyvauti šiose svarbiose diskusijose apie Europos Sąjungos užsienio politiką, kurios vyksta Europos Parlamento plenariniame posėdyje.
Tačiau prieš pradėdamas kalbėti svarstomu klausimu, norėčiau pasmerkti pirmadienį prieš Danijos ambasadą Islamabade įvykdytą teroristų ataką ir pareikšti užuojautą danams ir pakistaniečiams, žuvusiųjų ir sužeistųjų šeimoms. Prisiminkime juos, ypač tuos, kurie nukentėjo. Neseniai buvau Islamabade, ir jei posėdžio dalyviai suteiks man laiko, norėčiau papasakoti apie šią kelionę.
Norėčiau padėkoti abiem pranešėjams - Jacekui Saryuszui-Wolskiui ir Helmutui Kuhne'ui už jų parengtus pranešimus. Manau, kad šiuose pranešimuose pateikta daug puikių minčių, kaip stiprinti Europos Sąjungos įtaką visame pasaulyje, atitinkančią mūsų vertybes ir interesus. Norėčiau jiems padėkoti ir juos ir visus jus užtikrinti, kad atsižvelgsime į kuo daugiau jūsų pastabų, nes manau, kad jos labai konstruktyvios ir teigiamos; dėl to aš į jas atsižvelgsiu.
Ši sesija labai svarbi; norėčiau aptarti kelis abiejuose pranešimuose paminėtus klausimus. Per man suteiktą laiką kalbėsiu apie svarbiausius tarptautinių reikalų darbotvarkės klausimus ir apie tai, kaip galime prisidėti sprendžiant esamas problemas.
Noriu pasakyti kelis žodžius apie Sutartį, apie kurią kalbėjo ir pranešėjai. Abiejuose pranešimuose dažnai remiamasi Sutartimi, ir labai aišku kodėl. Šiuose pranešimuose raginama siekti efektyvumo. Sutartimi iš esmės siekiama padaryti Europos Sąjungos darbą efektyvesnį, labiau matomą - ypač užsienio ir saugumo politikos srityse. Esu įsitikinęs, kad Sutartis padės išspręsti daugelį Helmuto Kuhne'o pranešime išvardytų problemų.
Svarbiausias visų mūsų uždavinys - pasiekti, kad Sutartis būtų ratifikuota. Artimiausiu metu šioje srityje turime darbo. Norėčiau pabrėžti, kad gruodžio mėn. posėdžiavusi Europos Vadovų Taryba įpareigojo Europos Tarybai pirmininkaujančią Slovėniją imtis parengiamųjų darbų, siekiant sklandaus Lisabonos sutarties įsigaliojimo.
Šis darbas, kaip žinote, dirbamas pagal kelis visų mūsų pripažįstamus principus. Visą šią diskusiją reikėtų pradėti nuo pačios Sutarties. Jos būtina visiškai laikytis. Antra - siekiama, kad Sutartis įsigaliotų, kaip nutarta anksčiau - 2009 m. sausio 1 d. - jei viskas vyks sklandžiai.
Daug Sutarties aspektų yra labai svarbūs jums, Europos Parlamentui, taip pat ir užsienio ir saugumo politika. Ir Europos Tarybai pirmininkaujanti valstybnarė, ir Komisija, ir aš svarstėme daugelį šių klausimų su kai kuriais iš jūsų, ir aš užtikrinu, kad aš toliau tai darysiu - nuo dabar iki Sutarties įsigaliojimo. Mano nuomone, siekiant užtikrinti sklandų Sutarties įgyvendinimą, būtina, kad trys pagrindinės institucijos bendradarbiautų.
Norėčiau pasakyti kelis žodžius apie Europos išorės veiksmų tarnybą (EIVT). Kaip žinote, pagal Sutarties 15 deklaraciją aš, kaip einantis vyriausiojo įgaliotinio pareigas, esu įpareigotas kartu su Komisija ir valstybėmis narėmis atlikti parengiamąjį darbą. Aš tai ir darau. Aš vykdau šį įpareigojimą turėdamas aiškų tikslą, kad sprendimas įkurti EIVT būtų priimtas kuo greičiau po Sutarties įsigaliojimo.
Helmut Kuhne užsiminapie Europos saugumo strategiją. Leiskite pateikti keletą pastabų apie esamą padėtį. Praėjusį gruodžio mėn. Tarybos mane įpareigojo kitą pranešimą pateikti iki 2008 m. gruodžio mėn. Siekdamas jį patobulinti dalyvausiu diskusijose kartu su jumis.
Strategija pasirodesanti labai naudinga. Pranešėjas tai pripažino ir aš jam už tai dėkoju. Manau, kad per pastaruosius ketverius metus ši priemongerai pasitarnavo. Dokumentas trumpas, tačiau jį lengva skaityti, ir dėl to manau, kad jis atliko savo paskirtį.
Manau, kad šioje strategijoje išreikštos mūsų vertybės ir principai, joje išreikšta, kaip turėtume vertinti užsienio ir saugumo politiką. Manau, kad praėjusį gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos paskirta užduotis labiau susijusi ne su teksto keitimu, bet su teksto tobulinimu ir, kur tik įmanoma, jo papildymu.
Svarbu prisiminti, kokia tarptautinpadėtis buvo 2003 m., kai šis tekstas buvo rašomas. Nuo to laiko daug kas įvyko - galbūt šie įvykiai nėra tokie fundamentalūs, kad pakeistų strategijos turinį, tačiau jie papildo tuo metu aptartus klausimus. Buvo daug ko pasimokyta, daug diskusijų įvyko Parlamente ir kitose institucijoje. Todėl manau, kad Parlamento parama, įskaitant labai teigiamai vertintiną Helmuto Kuhne'o pranešimą, yra labai vertinga.
Per dvi savaites šia tema - apie tai, kaip vyksta darbas - pateiksiu žodinį pranešimą Europos Vadovų Tarybai. Šiuo metu ketinu susipažinti su valstybių narių nuomone šiuo klausimu, taip pat išklausysiu jūsų ir visų jūsų šiandien pateiktų pastabų. Tada vyks tolesnės diskusijos - rugsėjo mėn. Gimniche, neoficialiame užsienio reikalų ministrų susitikime; šiais klausimais mes taip pat toliau diskutuosime čia, Parlamente.
Manau, kad labai svarbus yra laiko pasirinkimas. 2008 m. gruodžio mėn. Europos saugumo strategijai bus penkeri metai. Tikiuosi, kad iki to laiko Lisabonos sutartis bus ratifikuota, taip prisidedant prie mūsų veiksmų darnumo. Kalbant apie strategijoje minimas pagrindines grėsmes - manau, kad 2003 m. grėsmės buvo įvardytos teisingai. Manau, dėl jų sutarsime. Masinio naikinimo ginklai, terorizmas, organizuotas nusikalstamumas, regioniniai konfliktai - šios grėsmės iš esmės nepasikeitė. Kaip sakiau, jos šiandien vis dar svarbios ir jas spręsdami turime toliau aktyviai kovoti.
Strategija pagrįsta to meto pagrindinių pasaulio problemų analize, tačiau, kaip sakiau, šiandien vienos jų tapo svarbesnės už kitas, taip pat atsirado naujų problemų. Atminkite - tai minėjo ir pranešėjai - klimato kaitos ir jos poveikio tarptautiniam saugumui ir energijos tiekimo saugumui klausimai, kuriuos šiuo metu reikia išsamiai apsvarstyti, strategijoje nebuvo svarstomi. Tas pats pasakytina ir apie migracijos - ypač nelegalios migracijos - ir informacijos saugumo klausimus. Jie nebuvo svarstomi, tačiau turi būti svarstomi dabar. Privalome atsižvelgti į šiuos pokyčius.
Norėčiau pasakyti kelis žodžius apie ESGP, kurią minėjo pranešėjas. Neperdėdamas sakau, kad ji yra sėkminga. Ji yra svarbus ir labai pastebimas BUSP elementas. Per pastaruosius penkerius metus - gera tai pripažinti - mes nusiuntėme 15 misijų - iš tikrųjų 17. Šiuo metu trijuose žemynuose veikia 14 misijų. Europoje - Balkanuose, Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose ir Azijoje. Pranešimuose jos vertinamos gerai, ir aš dėl to džiaugiuosi.
Tačiau Helmuto Kuhne'o pranešime nurodytos kai kurios ESGP problemos ir trūkumai, ir didžiajai daliai šių pastabų aš pritariu.
Mes šias problemas sprendžiame: atsižvelgiame į misijose išmoktas pamokas; pritaikome civilines ir karines struktūras; siekiame didesnio civilinio ir karinio sektorių bendradarbiavimo. Apskritai - siekiame viską vertinti plačiai; manau, kad to siekiama ir pranešime.
Praėjusią savaitę vykusiame Tarybos susitikime su užsienio reikalų ir gynybos ministrais buvo pasiekta nemaža pažanga. Buvo priimtas svarbus sprendimas. Pranešėjas Helmut Kuhne ištarsvarbų žodį - "sraigtasparniai". Kaip žinote, tarptautinbendruomenė, vykdydama krizių valdymo operacijas, susiduria ir su sraigtasparnių problema. Reikiamų pajėgumų neturime; turimi pajėgumai neparengti arba nėra patys tinkamiausi šiandienos problemoms spręsti.
Šiandien pradedamas vykdyti Gynybos agentūros sprendimas daug dėmesio skirti taktinei sraigtasparnių problemai; tikiuosi, kad Europos Sąjungos karinių struktūrų atstovai suteiks jums reikiamos informacijos. Tikiuosi, kad ši problema bus sprendžiama nuosekliai.
Norėčiau pasakyti kelis žodžius apie esamą padėtį pasaulyje - apie "karštus taškus" ir problemas, kurias stengiamės išspręsti. Norėčiau pradėti nuo Vakarų Balkanų. Kaip žinote, Vakarų Balkanuose vis dar yra spręstinų problemų. Sekmadienio įvykiai Buvusiojoje Jugoslavijos Respublikoje Makedonijoje per rinkimus skatina mus susimąstyti. Tačiau norėčiau jums pranešti, kad nuo paskutinių mūsų diskusijų du svarbūs dalykai įvyko Serbijoje: su Serbija buvo pasirašytas stabilizavimo ir asociacijos susitarimas (SAS) ir Serbijoje įvyko rinkimai. Manau, kad rinkimų rezultatai šiek tiek susiję ir su mūsų elgesiu ir kad Serbijoje bus sudaryta vyriausybė, kuri sieks europietiškos Serbijos.
Norėčiau pakalbėti apie Kosovą. Kaip žinote, Kosovo nepriklausomybės paskelbimo dieną buvo pažadėta, kad iki birželio 15 d. pradės galioti visa apimantis įstatymų paketas, įskaitant konstituciją. Norėtume, kad po to laiko padėtis vietoje gerėtų, tai yra - Europos Sąjungos teisinės valstybės misija Kosove (angl. EULEX) veiktų tinkama kryptimi. Siekdami išsiaiškinti, kaip tai geriau padaryti, palaikome nuolatinį ryšį su Jungtinių Tautų Generaliniu Sekretoriumi; labai tikiuosi, kad po kelių dienų galėsiu jums pranešti, kad pasiekta pažanga.
Savaime aišku, kad reikia paminėti Gruziją. Rytoj ryte vykstu į Gruziją. Lankysiuosi Tbilisyje ir ten susitiksiu su valdžios atstovais. Taip pat aplankysiu Abchaziją. Labai svarbu, kad vyksime ir į Abchaziją ir bandysime nustatyti tiesioginius abiejų šalių kontaktus - pasinaudodami priemone "JT Generalinio Sekretoriaus draugų grupGruzijoje"; tada įvertinsime, ar gali būti naudojama kita, aktyvesnpriemonė. Nemanau, kad šią savaitę mums pavyks viską išspręsti, bet labai tikiuosi, kad mūsų įnašas bus teigiamas ir konstruktyvus.
Reikėtų papasakoti ir apie padėtį Libane, kur neseniai įvyko svarbūs įvykiai. Aš ir Parlamento pirmininkas turėjome išskirtinę galimybę sekmadienį ten apsilankyti. Susitarimo pasirašymo akimirka buvo labai jaudinanti. Po 18 mėnesių nestabilios padėties prezidentu tapo generolas Michel Suleiman. Pastatas, kuriame buvome tą popietę, buvo uždarytas; dabar jis atviras. Tikiuosi, kad Kataro sostinėje Dohoje priimtas sprendimas paskatins taikų Libano vystymąsi ir sudarys sąlygas 2009 m. surengti rinkimus.
Kaip žinote, šis susitarimas nėra tobulas. Jame yra ir teigiamų, ir ne tokių teigiamų aspektų. Tikėkimės, kad mūsų pagalba ir nuoseklūs mūsų veiksmai per ateinančius mėnesius padės vykti šiam procesui, nes jis dar nesibaigė. Iš naujo patvirtintas ministras pirmininkas Fouad Siniora. Jis yra kilnus žmogus, kurį turėtume gerbti. Šiuo metu jis atsakingas už vyriausybę. Tikėkimės, kad jam pavyks saugiai sulaukti rinkimų proceso, kuris vyks 2009 m. viduryje.
Norėčiau aptarti daugelį kitų dalykų; manau, kad šioje kalboje, kuria viršijau savo laiką, pateikiau bent bendro pobūdžio informaciją apie klausimus, kuriuos spręsiu per kitus kelis mėnesius.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad vyksiu į Teheraną. Nebuvau ten nuo 2006 m. birželio mėn. Nuo to laiko su Irano vadovais susitikau daug kartų. Tačiau kartu su šešių derybose dalyvaujančių šalių atstovais nusprendžiau nuvykti į Teheraną ir susitikti su Irano vadovais. Aš pateiksiu pakeistą 2006 m. pasiūlymą. Stebuklo nesitikiu, bet manau, kad mes toliau turėtume siekti bendradarbiauti ir aiškiai pasakyti, kad vadovaujamės dviejų krypčių principu: siekdami išspręsti pagrindines problemas, ypač branduolinės pramonės problemą, vykdome derybas, tačiau toliau naudojamės Saugumo Tarybos suteiktomis priemonėmis.
(Plojimai)
Pirmininkas
Dėkojame jums, vyriausiasis įgaliotini, už jūsų kalbą ir linkime sėkmės visose jūsų pavojingose kelionėse. Manau, kad saugiausia vieta jums yra Europos Parlamentas. Jums visada turėtų būti malonu čia lankytis!
Günter Verheugen
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pradėti padėka pranešėjams Jacekui Saryuszui-Wolskiui ir Helmutui Kuhne'ui už konstruktyvų, platų ir į ateitį orientuotą požiūrį, kuris yra abiejų pranešimų pagrindas.
Atsižvelgdamas į tai, kad abiejuose pranešimuose aptarta daug klausimų, norėčiau kalbėti apie kelis Komisijai ypač svarbius klausimus - Lisabonos reformų sutarties, Europos saugumo strategijos ir kaimynystės politikos įgyvendinimą, taip pat apie bendrus veiksmus - ypač Komisijos vaidmenį krizių valdymo sistemoje.
Komisija, kaip dauguma jūsų, tikisi, kad naujoji Reformų sutartis bus ratifikuota šiais metais. Sutartis yra būtina, norint kuo geriau atstovauti visų ES piliečių interesams pasaulyje. Norint kad Europa būtų saugi, ekonominiu požiūriu stipri, socialiai suderinta ir stabili, ir tuo pat metu būtų pasaulio lyderė, reikia stiprios ES užsienio politikos. Todėl viską, kas prisideda prie nuoseklios užsienio politikos, reikia remti. Tai nėra vien institucinar procedūrų problema, tai taip pat nėra teisinių principų problema - tai politinproblema. Kad ES užsienio politika būtų veiksminga, visos valstybės narės turi sukaupti reikiamą politinę valią - kad paremtų Europos Sąjungos bendrus interesus. Tai bet kuriuo atveju naudinga visiems. Kartu mes stovime, atsiskyrę - krentame. Galime pasirinkti.
Šiuo metu Komisija rengia savo įnašą į Europos saugumo strategijos persvarstymą. Šiandien matome naujus pavojus ir problemas, į kurias vadovaujantis siauru 2003 m. saugumo supratimu tinkamai reaguoti nepavyks. Reikia iš naujo suformuluoti grėsmės koncepciją; daugiau reikšmės turi būti teikiama saugumo ir plėtros, saugumo ir energetikos, saugumo ir klimato kaitos ryšiui, taip pat šios dienos rūpesčiams - kainų augimui, galimybei įsigyti būtiniausių prekių, maisto stygiaus grėsmei ir visai plačiai migracijos problemai.
Šiuo požiūriu Komisija pritaria daugeliui metiniuose pranešimuose dėl BUSP ir ESS (ESGP) pateiktų nuostatų. Tikiuosi, kad šioms nuostatoms pritars ir 2008 m. gruodžio mėn. posėdžiausianti Europos Vadovų Taryba.
Mūsų užsienio politikos strategijos svarbiausias aspektas turi išlikti demokratizavimo kitose šalyse skatinimas. Šioje srityje mes patyrę; geras pavyzdys - Europos Sąjungos plėtra, per kurią sukaupėme svarbios patirties; ją galime panaudoti Europos kaimynystės politikos srityje.
Šiuo metu viena svarbiausių priemonių - jei ne pati svarbiausia - kaimynystės politika; ji skirta stiprinti saugumą šioje pasaulio dalyje ir padėti sukurti gerovę ir saugumą. Privalome toliau siekti kuo didesnės integracijos į Bendrijos politiką. Kad mūsų šalys partnerės iš tikrųjų pasinaudotų šiuo pasiūlymu, būtina taikiai išspręsti tebesitęsiančius konfliktus, apie kuriuos taip jaudinančiai kalbėjo Javier Solana, pvz., konfliktus Kaukaze, Moldovoje, Artimuosiuose Rytuose ar Vakarų Sacharoje.
Bendras Europos Sąjungos vystymasis, o kartu ir jos įtaka pasaulyje priklauso nuo to, ar optimaliai naudojami jos ištekliai ir priemonės. Laimei, pradedame ne nuo pat pradžių. Siekdami paremti ES krizių valdymo priemones, vykdomas visur - nuo Afganistano iki Kosovo, nuo Artimųjų Rytų iki Čado - mes jau panaudojome daugelį Bendrijos priemonių, įskaitant plėtros pagalbą ir humanitarinę pagalbą.
Be to, nuo 2002 m. Komisijos administruojamas BUSP biudžetas išaugo beveik dešimt kartų. Šiuo metu politikos, teisinės valstybės ir stebėjimo srityse vykdoma 11 ESGP misijų; dvi kitos misijos vykdomos karinėje srityje. Be abejo, planuojant šias misijas Komisija dabar dalyvauja nuo pradžios. Taip buvo Kosovo, Čado ir Centrinės Afrikos Respublikos atvejais.
Dėl to norėčiau pasakyti kelis žodžius apie stabilumo priemonę. Šis svarbus naujas Bendrijos finansavimo mechanizmas papildo esamas krizių valdymo ir konfliktų prevencijos priemones; 2007-2013 m. laikotarpiui šiam mechanizmui skirta vidutiniškai daugiau nei 200 mln. EUR per metus. Komisija mano, kad stabilumo priemonbuvo naudinga - ir lėšų administravimo, ir veiksmų požiūriu.
Komisija labai teigiamai vertina glaudesnį institucijų bendradarbiavimą Europos Sąjungos išorės veiksmų srityje - jei jis užtikrina didesnį ES politikos nuoseklumą, efektyvumą ir matomumą. Komisija mano, kad turėtume sutelki savo energiją. Europai to reikia. To iš mūsų tikisi Europos žmonės ir tarptautinbendruomenė.
Dėkoju už dėmesį.
Joseph Daul
Gerb. pirmininke, einantysis Tarybos Pirmininko pareigas, Komisijos pirmininke, Javierai Solana, ponios ir ponai. Jei, kaip mes tikimės, Lisabonos sutartis įsigalios 2009 m. sausio 1 d., prasidės naujas Sąjungos bendros užsienio ir saugumo politikos laikotarpis. Ši politika yra lošimas, tačiau būtent ji suteikia Europos Sąjungai galimybę įrodyti, kad ji yra pasaulinžaidėja. Nepaisant didelės pažangos, Europai dar teks nueiti ilgą kelią, kol naudodama savo ekonominę įtaką - nes yra ekonominmilžinė, tačiau politinnykštuk- ji taps pasaulinio politine galybe.
Kaip savo puikiame pranešime nurodJacek Saryusz-Wolski, Europos vaidmuo pasaulyje vis dar labai neatitinka jos galimybių. Mūsų pašnekovai Izraelyje, Palestinoje ir visame pasaulyje reikalauja iš Europos daugiau. Turėtume įsiklausyti į jų reikalavimus. Siekdama būti patikima partnere, Sąjunga turi ne tik kalbėti vienu balsu, bet ir turėti priemonių, kurios padėtų būti išgirstai. Turi būti užtikrintas užsienio politikos demokratinis teisėtumas; tai galima padaryti vykdant Lisabonos sutartyje nustatytą parlamentinę priežiūrą.
Ponios ir ponai, norime sukurti patikimą Europos gynybą - ne dėl to, kad galėtume kariauti, bet dėl to, kad galėtume užtikrinti taiką ir padėti neturtingiausiems pasaulio gyventojams. Mūsų bendras saugumas jau neapsiriboja tik karine apsauga nuo puolimo iš išorės. Jis apima ir energijos tiekimą, klimato kaitą, migracijos valdymą ir žmogaus teisių bei piliečių laisvių propagavimą.
Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija siekia užtikrinti, kad į visus šiuos bendro saugumo aspektus būtų atsižvelgta. Mes manome, kad ES užsienio politikoje didžiausią dėmesį reikėtų skirti artimiausiems kaimynams. Todėl raginame Komisiją ir Tarybą stiprinti Europos kaimynystės politiką ir stabilumą Vakarų Balkanuose. Ypač raginame, toliau remiant Kosovą, tęsti dialogą ir su Serbija. Šiais klausimais Taryba ir Parlamentas ne visada sklandžiai bendradarbiauja. Taryba ne visada buvo pakankamai atvira ir skaidri, kaip mes norėtume; nepaisant to, mūsų santykiuose pasiekta didelpažanga. Tarybai pirmininkaujanti valstybnarir Javier Solana pripažįsta, kad ES bendra užsienio ir saugumo politika bus stipresnir teisingesnė, jei jai pritars Parlamentas.
PPE-DE frakcijos vardu norėčiau paraginti Tarybą žengti toliau - dalyvauti Parlamento diskusijose dėl pirmojo vyriausiojo įgaliotinio ir Komisijos Pirmininko pavaduotojo skyrimo ir konsultuotis su Parlamentu. Taip pat norėtume, kad su Parlamentu būtų konsultuojamasi Europos išorės veiksmų tarnybos įkūrimo klausimais. Kalbant apie Europos saugumo strategiją - mūsų frakcija ragina vyriausiąjį įgaliotinį paskelbti Baltąją knygą, kurioje būtų įvertinta 2003 m. pradėta vykdyti strategija.
Atsižvelgdami į būsimą Sutartį, raginame sustiprinti Parlamento, kaip biudžeto valdymo institucijos, galias visose ES išlaidų srityse. Taip pat raginame nustatyti parlamentinės priežiūros ir bendradarbiavimo su Taryba priemones.
Ponios ir ponai, kadangi pasaulyje didžiausią įtaką daro regionai, Europos Sąjunga turi pasinaudoti Sutartyje numatytomis priemonėmis ir tapti vieningesn- dėl to labiau matome tarptautinėje arenoje - ir tvirtesnsantykiuose su partneriais. Didesnparlamentinpriežiūra padarys šią politiką dar veiksmingesnę, nes ji bus demokratiškesnir skaidresnė.
Hannes Swoboda
Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti Helmutą Kuhne'ą dėl jo pranešimo, ypač dėl to, kad jame saugumas apibrėžiamas labai plačiai ir įvardijama daug įvairių saugumo politikos priemonių, tarp kurių, aišku, yra ir karines priemonės, tačiau saugumas nėra pagrįstas vien jomis. Tai išsamiau aptars Jan Marinus Wiersma. Taip pat norėčiau labai padėkoti Jacekui Saryuszui-Wolskiui už veiksmingą bendradarbiavimą Užsienio reikalų komitete.
Norėčiau aptarti du klausimus. Pirmas klausimas, kurį mūsų frakcija šiandien jau aptarir kurį minėjo Martin Schulz - energijos saugumo ir bendros energetikos politikos klausimas. Mes nekritikuojame dvišalių susitarimų, kurie buvo sudaryti tuo metu, kai bendros saugumo politikos klausimas nebuvo svarstomas. Tačiau tokie susitarimai vis dar sudaromi dabar, ir svarbu - ypač kalbant apie ateitį - kad tokie susitarimai turi būti bendros saugumo politikos ir bendros energijos politikos dalis.
Šiandien kalbėjau su žinomu Azerbaidžano atstovu, kuris šiuo metu yra Parlamente. Jis pasakė: "Draugai, jūs atrodote labai skirtingi - ne taip, kaip Kinija ir Rusija". Tai nepriimtina! Jis buvo teisus - jei norime siekti bendrų tikslų, privalome būti vieningi.
Pereisiu prie antro klausimo, apie kurį išsamiau kalbama Elmaro Broko pranešime. Šiuo metu daug kalbama apie Viduržemio jūros regiono valstybių sąjungą. Mūsų frakcija ragina sudaryti ir Juodosios jūros regiono valstybių sąjungą. Šis regionas taip pat svarbus; jame turime daug ką padaryti, ypač savo pačių labui. Dėkoju Jacekui Saryuszui-Wolskiui už šio klausimo paminėjimą.
Lenkijos ir Švedijos pateiktas pasiūlymas yra geras. Mes jam pritariame, bet jo nepakanka. Jei šiame regione iš tikrųjų norime atstovauti savo politiniams interesams, privalome žengti toliau. Be abejo, mes pritariame šiame pranešime pateiktai šio klausimo formuluotei ir jį toliau svarstysime Elmaro Broko pranešime - siekdami, kad mūsų pietų ir rytų kaimynai taptų bendradarbiais, su kuriais kartu nustatytume ir įgyvendintume Europos tikslus.
Galiausiai - pastaba dėl diplomatinės tarnybos; šį klausimą minėjo ir vyriausiasis įgaliotinis Javier Solana. Apie tai labai daug diskutuojama, ir mes šia tema parengsime pranešimą; tačiau norėčiau aiškiai pasakyti viena: mums reikia perspektyvios ir Komisijai, Tarybai ir valstybėms narėms priimtinos diplomatinės tarnybos; ji turi būti efektyvi ir rimtai vertinti savo politinę atsakomybę, taip pat ir atsakomybę prieš Parlamentą. Mums svarbu, kad ši tarnyba - kad ir kaip ji būtų organizuota - per savo vyriausiąjį įgaliotinį būtų atskaitinga Europos Parlamentui.
Paskutinpastaba dėl Irano. Javierai Solana, linkiu jums sėkmės Irane. Aišku, mes pritariame jo pozicijai - būti lankstiems, bet reikia aiškiai pasakyti, kad nenorime daugiau atominių ginklų, ypač šiame regione. Jie sukurs daugiau nesaugumo, o ne saugumo. Linkiu sėkmės įgyvendinant šiuos fundamentalius principus.
(Plojimai)
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, Javierai Solana, Jaceko Saryuszo-Wolskio ir Helmuto Kuhne'o pranešimai yra svarbūs, ir aptarti visus jų aspektus per tokį trumpą laiką yra neįmanoma. Dėl to daugiausia dėmesio skirsiu trims aspektams.
Pirma - Parlamento vaidmeniui užsienio ir gynybos reikaluose; antra - didelei valstybių narių atsakomybei nustatant nuoseklią ir veiksmingą užsienio ir saugumo politiką; trečia - būtinybei toliau kovoti su branduolinių ginklų platinimu ir užtikrinti įprastinės ginkluotės kontrolę. Tai, kad rengiame šias diskusijas ir jose dalyvauja šie žmonės, puikiai parodo, kaip sėkmingai Europos Parlamentas siekia didesnio vaidmens užsienio ir saugumo politikoje, nors šiuo metu galiojančiose sutartyse tai nenumatyta. Tai pasiekti padėjo mūsų atkaklumas, taip pat Komisijos bei vyriausiojo įgaliotinio supratimas - dėl to tapo įmanoma sudaryti tarpinstitucinį susitarimą ir dabar gali vykti tokios diskusijos. Siekdami visaverčio vaidmens, neabejotinai pasinaudosime visomis Lisabonos teikiamomis galimybėmis. Beje, mes nepasiekėme daug dėl to, kad atsargiai vertinome savo galimybes imtis šio vaidmens.
Aišku, kad veiksminga užsienio ir saugumo politika įmanoma tik tada, jei visų 27 valstybių narių - įskaitant ir dideles valstybes nares - ir jų vyriausybių veiksmai yra suderinti; tai pabrėžir Hannes Swoboda. Čia galime sakyti gražias kalbas - kiekvienas gali - bet jei valstybių ir vyriausybių vadovai išvyksta ir pasaulinėje arenoje veikia skirtingai, tada ši politika neįmanoma. Todėl valstybių narių atsakomybypač didel- ne tik mano minėtu požiūriu, bet ir užtikrinant, kad jų žodžius lydės veiksmai. Tokią padėtį skaudžiai išgyvenome, pvz., ruošdamiesi intervencijai į Čadą. Buvo priimtas teigiamas sprendimas, tačiau kol buvo surinkti kariai ir visa įranga, praėjo savaitės. Tokie dalykai labai kenkia mūsų patikimumui, ir aš tikiuosi, kad mes labai stengsimės užtikrinti, kad ateityje tai daugiau nenutiktų.
Angelika Beer
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, aš nekartosiu visų sveikinimų ar nuostatų, dėl kurių visi sutinkame. Pvz., raginimo vykdyti nuoseklią užsienio ir saugumo politiką - kaip suformulavo Jacek Saryusz-Wolski - taip pat parlamentinės priežiūros ir skaidrumo klausimų. Kalbant apie valstybes nares - visose mūsų diskusijose pastebime tokį aspektą: kuo labiau Europos Sąjunga dalyvauja užsienio ir saugumo politikoje, tuo labiau siekiame ir privalome šias skaidrumą ir teisėtumą skatinančias priemones propaguoti tarp savo šalių gyventojų.
Norėčiau atkreipti dėmesį į ginčytinus aspektus, apie kuriuos dar nebuvo kalbėta. Günteri Verheugenai, pirmosiose diskusijose mes svarstėme Helmuto Kuhne'o pranešimo projektą kartu su Komisijos nare Benita Ferrero-Waldner. Ji, kaip ir mūsų frakcija, pabrėžė, kad mums reikėtų pamąstyti, kad turėtume ne vien svarstyti apie naujos Europos saugumo strategijos parengimą, bet ir bandyti formuluoti bendrą pareiškimą dėl misijos, tai yra - dėl žmonių saugumo ir pareigos apsaugoti. Visi, kas domėjosi, kas atsitiko vėliau, turėtų žinoti, kad susiformavo keista konservatorių, vadovaujamų Karlo von Wogau'o, ir komunistų, vadovaujamų Tobiaso Pflügerio, koalicija. Abiem frakcijoms pritarus, atitinkama teksto dalis buvo panaikinta; mes reikalausime, kad ji būtų įtraukta, nes jei neišspręsime šios politinės problemos, prarasime patikimumą konfliktų prevencijos problemų sprendimo srityje, taip pat kalbant apie Darfūrą ir kitus konfliktus, kuriuos turėtume budriai stebėti.
Kitas aspektas, kurį laikau absurdišku - nors dėl jo dar nesutarėme - yra tai, kad Karlo von Wogau'o vadovaujami konservatoriai ragina būsimoje Europos saugumo strategijoje ir mums ją performuluojant atsižvelgti į JAV nacionalinio saugumo strategiją. Tai visiškas absurdas, kadangi ši politika neproduktyvi, ir mes žinome, kad JAV administracijos vykdyta vienašališka karo veiksmų išplėtimo politika patyrnesėkmę ir kainavo daug gyvybių. Po to sakyti, kad turėtume ją įtraukti į būsimą Europos saugumo strategiją, yra daugiau nei absurdiška!
Trečia - norėčiau iškelti ypač svarbų klausimą - dėl ginklų platinimo. Javierai Solana, taip pat linkiu jums sėkmės. Dialogas būtinas, taip pat ir su Iranu; tačiau norėčiau paklausti kolegų štai ko: ar energijos tiekimo saugumo, kuris vis dėlto yra platesnio saugumo dalis, problemas teisinga spręsti taip, kaip sakbūsimas Europos Sąjungos Tarybos pirmininkas Nicolas Sarcozy, kuris paskelbnorįs, kad branduolinėmis technologijomis pasaulio rinkoje būtų prekiaujama be apribojimų ir netaikant kontrolės priemonių? Kas tada atsitiks su mūsų patikimumu? Pirma - mes neskatiname branduolinio nusiginklavimo, nors tai turėtume daryti. Antra - mes leidžiame platinti šią technologiją, nors žinome, kad karinėje srityje ją visada galima panaudoti blogiems tikslams. Manau, kad darome klaidą, todėl pateiksime pakeitimą.
Brian Crowley
UEN frakcijos vardu. - (GA) Gerb. pirmininke, svarbu, kad, vykdydamos bendrą užsienio ir saugumo politiką (BUSP), valstybės narės bendradarbiautų ir koordinuotų savo veiksmus. Atsirado naujų grėsmių pasauliui, ir aš manau, kad Lisabonos sutartis ir BUSP mums leis veiksmingiau tas grėsmes neutralizuoti. BUSP yra daugiau nei politikos įgyvendinimas. Ji reiškia, kad 27 valstybės narės kartu dirba, siekdamos visame pasaulyje užtikrinti taiką, žmogaus teises, teisinės valstybės principų laikymąsi ir demokratiją. Lisabonos sutartyje įrašyti tokie patys principai, ir jie visiškai atitinka airių vertybes.
Sveikindamas abu pranešėjus dėl jų darbo šioje konkrečioje srityje ir atsižvelgdamas į pastarųjų metų mūsų patirtį, sakau, kad ypač svarbu suvokti, kad Europa dažnai kalbėjo skambiais žodžiais, bet vilčių nepateisino. Todėl, laukdami naujos politikos plėtojimo ir, be abejo, Airijoje vyksiančio referendumo rezultatų - kurie, tikiuosi, Lisabonos sutarties priėmimo ir ratifikavimo požiūriu bus teigiami - privalome atminti, kad kol valstybės narės, veikdamos kartu, nesutars dėl bendros pozicijos ir tolesnių veiksmų, gražūs žodžiai skambės, o veiksmų nebus.
Paskutinis tokios nesėkmės pavyzdys - įvykiai Čade. Nepaisant baisios pabėgėlių padėties prie Čado ir Sudano sienos, nepaisant visų valstybių narių noro pasirodyti veikliomis, mes nesugebėjome pasirūpinti logistikos priemonėmis, kuriomis nugabentume karines pajėgas į Čadą; tai parodmūsų problemas.
Kalbėdami apie būsimas grėsmes, būsimas galimybes ir, be abejo, būsimus pavojus, privalome suvokti, kad Europa yra didžiausias visų laikų taikos projektas. Mūsų daromas darbas ir tai, ko pasiekėme ir ką įdiegėme Europos Sąjungoje nuo 1958 m., įrodo, kad veikimas kartu, tolerantiškas bendradarbiavimas ir skirtingų požiūrių supratimas yra daug didesnjėga nei bet kokie mūsų turimi ginklai. Tačiau dėl to nereikia būti naiviems ir sakyti, kad mums nereikia išteklių. Vis dėlto turime atminti, kad visos valstybės narės privalo vieningai nuspręsti dėl naujos užsienio ir gynybos politikos ir kad jei viena šalis pasakys "ne", jos dėl to negalima menkinti ar demonizuoti.
Tobias Pflüger
Gerb. pirmininke, du pranešimai, apie kuriuos diskutuojame, yra aiškus ženklas, kad Europos Sąjungos militarizavimas pažengį priekį.
Norėčiau atkreipti dėmesį į kelis aspektus, pvz., į labai artimą ES ir NATO bendradarbiavimą, kuris yra visiškai pražūtingas. NATO yra aljansas, kurio tikslas - sukelti karą, ir mes prieštaraujame tokiam glaudžiam Europos Sąjungos ir NATO bendradarbiavimui.
Dar kartą jums dėkoju, kad išaiškinote, jog Lisabonos sutartis karinėje srityje įneš esminių pokyčių. Tai pagrindinpriežastis, kodėl esame prieš Lisabonos sutartį, ir norėčiau pabrėžti, kad ji dar neratifikuota ir kad tikiuosi, jog Airijoje birželio 12 d. jai bus nepritarta.
Lisabonos sutartyje numatyta - apie tai kalbama ir Helmuto Kuhne'o pranešime - sukurti nepriklausomą ES karinį biudžetą, vadinamąjį pradinį fondą. Manome, kad tai sukurs daugybę problemų.
ESGP misijų parlamentinpriežiūra neužtikrinta. Numatyta, kad ES kovinės grupės turi būti dislokuotos per 5-30 d. laikotarpį; Vokietijos Bundestagas per minėtą laiką sprendimo priimti negali. Nepavyko pasiekti visų frakcijų susitarimo dėl parlamentinės priežiūros - iš dalies dėl to, kad mes reikalavome, kad visos frakcijos, įskaitant ir mažesnes, gautų atitinkamą informaciją. Akivaizdu, kad šis Parlamentas to nenori.
Pranešime raginama toliau vykdyti ginklavimosi projektus. Manome, kad tai klaida. Pirmiausia reikia nuodugniai įvertinti ankstesnes ES misijas. Tai reikėjo padaryti jau seniai. Operacijoje "Artemis" dalyvavę Prancūzijos kareiviai vykdkankinimus. Operacija Čade nepasisekė, o EULEX misija Kosove - kuri turėtų būti teisinės valstybės principų įgyvendinimo misija - neturi jokio teisinio pagrindo.
Abiem pranešimais siekiama visiškai klaidingų tikslų. Todėl mūsų frakcija pateikmažumos nuomonę. Dabar akivaizdu, ką Europos Tarybai pirmininkausianti Prancūzija darys karinėje srityje. Vyks tolesnis militarizavimas - jau užsiminta apie jūrų ir oro kovines grupes. Mes nenorime karinės Europos Sąjungos. Mes nenorime karinio aljanso. Mes norime civilinės Europos Sąjungos. Dėl to aiškiai pasisakome prieš šiuos du pranešimus.
Gerard Batten
IND/DEM frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, abiejuose šiuose pranešimuose daroma prielaida, kad Lisabonos sutartis (Europos Konstitucija) bus ratifikuota - nepaisant fakto, kad Airijos referendumo rezultatai bus žinomi tik birželio 12 d. Tačiau šis Parlamentas jau nusprendė, kad jis ignoruos Airijoje vyksiantį referendumą, jei bus nubalsuota prieš.
Europos Sąjunga nenori, kad dėl jos užsienio politikos ir karinių ambicijų referendumų būdu spręstų Europos valstybių žmonės, nes ji labai gerai žino, kad jei jiems bus leista pasirinkti, jie tokioms ambicijoms nepritars. Tai didelės ambicijos. Pranešimai rodo, kaip ES ketina kurti savo karines pajėgas šiomis priemonėmis - sujungdama daugiašales pajėgas, bendrą vadovybę ir kontrolės struktūras, nustatydama bendrą įrangos ir sistemų pirkimų politiką ir įdiegdama bendras ryšių sistemas. Pranešimuose numatyta, kad bus sujungtos esamos daugiašalės pajėgos ir sukurtos ES vadovaujamos reguliariosios pajėgos. Tai yra Europos reguliariosios kariuomenės užuomazgos. Šie planai kelia grėsmę NATO ir kenkia nacionalinių valstybių pozicijoms Jungtinėse Tautose; Europos Sąjunga siekia šias pozicijas uzurpuoti.
Neseniai lankiausi saugumo konferencijoje Briuselyje, kurioje buvo pateiktas toks klausimas: kas bijo Europos Sąjungos? Be abejo, norėta pasakyti, kad nesant karinių pajėgų keliamos grėsmės ES užsienio politikos pretenzijų niekas rimtai nevertins. Baigiantis antrajam pasauliniam karui vienas iš Stalino padėjėjų pasakė, kad popiežius nepritaria tam tikriems jo veiksmams užsienio politikos srityje. Į tai Stalinas atsakė: "kiek divizijų turi popiežius?"
Europos Sąjunga ketina turėti savo divizijas, kad įgyvendintų savo valią ir jos bijotų pasaulinėje arenoje. Jei norime žinoti, kaip tai atrodys, įsivaizduokite bendrąją žemės ūkio politiką ir bendrąją žuvininkystės politiką, vykdomą ginklais, tankais ir lėktuvais.
Vieninteltauta Europoje, kuriai leista dėl to pareikšti savo nuomonę, yra airiai, kurie galės balsuoti birželio 12 d. referendume. Vienas svarbiausių airių protams įtaką darančių veiksnių - jų istorinės neutralumo politikos išsaugojimas. Tačiau ar jie supranta, kad jei Lisabonos sutartis bus ratifikuota, neutralumo neliks, ir jie taps priklausomi nuo Europos Sąjungos užsienio politikos ir karinių ambicijų? Jie ne tik neteks neutralumo, bet ir bus priversti mokėti už kareivius ir ginklus, kurie bus siunčiami į karines operacijas, kurioms airiais gali nepritarti.
Prieš nuspręsdami, kaip balsuoti referendume, šiuos klausimus jie turėtų rimtai įvertinti. Jungtinės Karalystės vyriausybir parlamento rūmai gėdingai išdavJungtinės Karalystės žmones, nepaskelbdami referendumo dėl Lisabonos. Iškilo grėsmir Airijos neutralumui, ir Jungtinės Karalystės sugebėjimui apsiginti.
Irena Belohorská
(SK) Ponios ir ponai, norėčiau pradėti tuo, kad teigiamai vertinu 2006 m. metinį pranešimą ir pranešimo struktūros požiūriu padarytą pažangą. Klausimais, kuriuos Taryba turi sistemingai nagrinėti, Europos Parlamentas privalo ryžtingiau pasisakyti ir vieningiau veikti. Šiuo požiūriu teigiamai vertinu nuostatas dėl Europos Parlamento ir valstybių narių parlamentų glaudesnio bendradarbiavimo, taip pat didesnę valstybių narių parlamentų ir vyriausybių atsakomybę priimant strateginius sprendimus.
Manau, kad naujųjų valstybių narių atstovai taip pat ras savo vietą naujojoje Europos diplomatinių tarnybų struktūroje. Mano nuomone, ratifikavus Lisabonos sutartį išorės santykių srityje Europa bus vieningesnė. Svarbu, kad valstybės narės dažniau konsultuotųsi su šalimis partnerėmis ir ES vyriausiuoju įgaliotiniu, ypač priimdamos labai svarbius sprendimus. Europos Sąjunga galės sudaryti tarptautinius susitarimus ir prisijungti prie tarptautinių organizacijų kaip vienas juridinis asmuo. Priimant šiuos privalomus sprendimus turi būti atsižvelgta į Europos piliečių viltis ir nuogąstavimus, susijusius su tarptautinio pobūdžio klausimais.
Javier Solana
vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai. - (ES) Gerb. pirmininke, norėčiau pradėti pasisakymą pasveikindamas Parlamento frakcijų vardu kalbėjusius asmenis. Manau, kad iš esmės, nors nuomonės buvo skirtingos, daugelis pirmoje diskusijų dalyje aptartų klausimų vertinami panašiai.
vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai. - (FR) Pirmiausia norėčiau padėkoti Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos atstovui Josephui Dauliui. Jūs aiškiai pasisakėte dėl EES persvarstymo ir visos Lisabonos strategijos tikslų. Visiškai pritariu jūsų pozicijai ir manau, kad būtina stiprinti Sąjungos balsą ir humanistinį aspektą.
Nuoširdžiai manau, kad Europa yra įsipareigojusi ne tik savo piliečiams, bet ir ne Europos šalių piliečiams. Visas pasaulis reiškia viltį, kad Europos požiūris bus aiškesnis ir kad jos veiksmai bus efektyvesni. Todėl visiškai pritariu PPE-DE frakcijos pastaboms ir iki Sutarties įsigaliojimo labai stengsiuosi veiksmingai bendradarbiauti su visomis institucijomis. Tai yra įpareigojimas, man suteiktas pagal Sutarties 15 straipsnį, ir aš stengsiuos jį įvykdyti.
vyriausiasis įgaliotinis bendrai užsienio ir saugumo politikai.Taip pat norėčiau atsakyti Hannesui Swobodai - ne dėl to, kad jam paprieštaraučiau, bet priešingai - kad pasakyčiau, jog daugeliu aspektų mąstau panašiai ir matau panašią perspektyvą. Manau, kad jūsų minėtas civilių ir karinių pajėgų bendradarbiavimas yra labai svarbus. Mes siekiame dalyvauti valdant krizes, bet ne kokiuose nors kituose veiksmuose. Kad Europos Sąjunga visiškai panaudotų savo pajėgumus krizių valdymo srityje, ji turi turėti galimybę naudoti visas krizių valdymo priemones.
Tačiau svarbiausia - kad būtų politinvalia. Mūsų pajėgumai gali būti pakankami, tačiau jei nėra politinės valios - mes neturime nieko. Tada pajėgumai nereikalingi. Todėl turime dirbti abiem kryptimis - siekdami ir pajėgumų, ir politinės valios. Politinę valią turi kurti visi šiame puikiame pastate esantys asmenys, kartu su kitomis Europos Sąjungos institucijomis.
Norėčiau pasakyti kelis žodžius apie Jaceko Saryuszo-Wolskio pranešimą. Pranešime yra kelios dalys, su kurių visais aspektais sutinku. Norėčiau atkreipti dėmesį į dalis dėl Afganistano, nes Afganistanas yra labai svarbus klausimas, susijęs su mūsų įsipareigojimais. Įžanginėse pastabose neturėjau galimybės paminėti, kad man - tikiuosi, kad ir mums - Afganistanas yra viena spręstinų problemų, ir mes privalome rasti politinį jos sprendimą. Todėl tai, ką pranešime pasakėte apie policijos misiją, yra labai svarbu. Afganistane mums reikia policininkų. Kaip žinote, paskutiniame Europos užsienio reikalų tarybos posėdyje sutarėme nusiųsti dvigubai daugiau žmonių.
Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į tai, ką sakėte apie kokybę. Kalbant apie teisinės valstybės principų įgyvendinimą - tarp savo darbuotojų neturime policininkų ir teisėjų - jie dirba savo valstybėse narėse, todėl privalome pagalvoti, kaip pasiekti, kad turėtume Europos policininkų, teisėjų ir socialinių veikėjų grupes, kurias būtų galima greitai nusiųsti. Tai įmanoma tik kalbant apie karines pajėgas - jei jos nėra nusiųstos į krizės valdymo operaciją. Privalome apie šiuo klausimus galvoti ir rasti atsakymus.
Norėčiau pasakyti, kad vertinant apskritai, kalbos buvo labai konstruktyvios. Norėčiau pakomentuoti dalį apie žmonių saugumą. Angelika Beer, jūs labai gerai žinote, kad man ši koncepcija labai svarbi. Kai kurias jos pastraipas parašėme aš ir mano draugMarie Colvin. Manau, kad ši koncepcija atspindi mūsų šiuolaikinį požiūrį į saugumą. Todėl nesvarbu, kaip ją pavadinsime, svarbu, ką darysime. Pavadinimas svarbu, tačiau mūsų veiksmai svarbesni. Manau, kad visi pranešimai yra pagrįsti įsitikinimu, kad saugumas yra daugiau, nei apibrėžiama klasikinėje koncepcijoje.
Su pagarba negaliu sutikti su kai kuriomis pastabomis, pradedant Komisijos atstovo pastaba. Tikrai nemanau, kad saugumo strategiją reikia persvarstyti - dėl to, kad joje pateikta saugumo koncepcija yra labai siaura. Nemanau, kad tai geras pareiškimas. Kalbant apie 2003 m. parengtą saugumo strategiją - manau, kad dauguma elementų, iššūkių ir problemų yra tos pačios, kaip ir šiandien. Mums gali reikėti ją papildyti ir imtis atitinkamų veiksmų, tačiau siaura saugumo vizija strategijos nepavadinčiau. Priešingai - ji yra plačiausia Europos Sąjungos kada nors sukurta saugumo koncepcija.
Manau, kad mes turime ne rašyti naują tekstą, bet išlaikyti kuo daugiau svarbiausių nuostatų, tai yra - nuostatas dėl savo pareigų - ir pridėti naujų. Pvz., daugelis jūsų minėjo svarbų energijos tiekimo saugumo klausimą, klimato kaitos poveikio visose srityse klausimą, klausimą, kaip dalytis atsakomybe įvykus gaivalinėms nelaimėms; kovai su gaivalinėmis nelaimėmis turime išteklių ir pajėgumų, kurie jau buvo panaudoti.
Dėl ginklų platinimo: apie tai - pavojus ir šios problemos svarbą mums visiems - kalbu visada, kai tik turiu galimybę. Manau, kad jei reikėtų išrinkti dvi svarbiausias horizontaliąsias problemas, tai būtų klimato kaita ir ginklų platinimas bei nusiginklavimas. Tai yra didžiausi pavojai viskam, ką gyvenime vertiname. Todėl su tuo sutinku.
Norėčiau tarti keletą žodžių savo brangiam draugui Brianui Crowley. Manau, kad pajėgų nugabenimas yra svarbus klausimas, ir aš su juo sutinku. Tačiau pakalbėkime apie Čadą. Nežinau, ar tai pats geriausiais pavyzdys. Prieš dvi savaites buvau Čade. Buvau nuvykęs į sostinę - antrą pagal dydį miestą - ir Goz Beidą, kuriame dislokuotas Airijos batalionas; karių nuotaika labai gera, o profesionalumas ypatingas. Turėtume jais didžiuotis. Aš didžiuojuosi Airijos bataliono darbu savanos viduryje - jie labai kilniai padeda pabėgėlių stovyklose esantiems perkeltiesiems asmenims. Sveikinu visus ten esančius Airijos karius, kurie yra labai kilnūs ir visiškai pasiryžę pagerinti padėtį; toks ir yra misijos tikslas.
Norėčiau padėkoti jums, gerb. pirmininke, taip pat visoms Parlamento frakcijoms; labai tikiuosi, kad artimiausiu metu, artėjant 2008 m. pabaigai, mes sugebėsime konstruktyviai dirbti ir įgyvendinsime daugelio Europos Sąjungos svajonę - įgyvendinsime Sutartį, siekdami, kad Europa būtų aktyvi tarptautinės bendruomenės narė; šis dalyvavimas turėtų atitikti mūsų idėjas, principus, pajėgumus ir gyvenimo standartus.
Karl von Wogau
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, Javierai Solana, pirmiausia norėčiau padėkoti Helmutui Kuhne'ui už jo pranešimą ir šio pranešimo turinį; atrodo, beveik visus aspektus vertiname vienodai.
Javierai Solana, prieš du mėnesius jus buvote Gilleso Polino laidotuvėse Bajonos mieste. Jis buvo pirmasis kareivis, žuvęs per Europos operaciją. Man tai buvo labai jaudinantis ir labai liūdnas įvykis, kuris mane paskatino labai nuodugniai pagalvoti apie tai, kur ir kokiomis sąlygomis iš tikrųjų reikia dislokuoti karius.
Tai taip pat mano atsakymas Angelikai Beer ir reakcija į žmonių saugumo koncepciją. Žmonių saugumo koncepcija yra neabejotinai įdomi - taip pat svarbi paramos plėtrai požiūriu. Be saugumo nėra plėtros. Tačiau nesu tikras, ar ši koncepcija tinkama Europos Sąjungos saugumo ir gynybos politikai, nes ją galima interpretuoti taip, tarsi turėtume įsikišti kiekvienu atveju visame pasaulyje. Tai leidžia atsirasti viltims, kurių gali būti neįmanoma įgyvendinti. Kai žmonėms reikia pagalbos, jie ieško ne to, kurio geriausi ketinimai, bet to, kuris iš tikrųjų gali jiems padėti. Tai šios koncepcijos silpnoji vieta; nėra nieko blogiau nei paskatinti nepagrįstas viltis. Todėl mūsų frakcija balsuos prieš tai, kad būtų paminėta ši koncepcija.
Šiam procesui vadovauja Europos Tarybai pirmininkaujanti Prancūzija, ir tikriausiai reikės priimti ir daugiau svarbių sprendimų. Jau minėjau, kad į pavojingas misijas siunčiama vis daugiau karių. Mes privalome užtikrinti, kad jie turėtų reikalingą įrangą - geriausią operacijoms tinkamą įrangą. Daugelyje sričių taip nėra. Yra trūkumų telekomunikacijų srityje, ir - tai ypač svarbu - civilinėje srityje bei vykdant civilines operacijas. Mums trūksta žvalgymo ir navigacijos įrangos. Šioje srityje tikiuosi konkrečių pasiūlymų, kaip ateityje pagerinti bendradarbiavimą ir europietiškai įgyvendinti projektus ir spręsti problemas.
Pateiktame pranešime reikalaujama, kad Eurokorpusai būtų nuolat pavaldūs Europos Sąjungai. Mano nuomone, tai didelis žingsnis pirmyn, palyginti su kovinėmis grupėmis, kurios Europos Sąjungai pavaldžios tik šešis mėnesius. Raginu, kad Helmuto Kuhne'o minėtas Europos saugumo ir gynybos koledžas taptų tikru koledžu - suteikiant jam priemones savo funkcijoms įgyvendinti.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Gerb. pirmininke, norėčiau pakomentuoti gerbiamojo kolegos Helmuto Kuhne'o pranešime pateiktą Europos saugumo strategiją. Jis ją rengvisiškai palaikomas mano frakcijos, ir mes manome, kad rezultatas puikus. Nepaisant to, norėčiau atkreipti vyriausiojo įgaliotinio dėmesį į kelis dalykus.
Saugumo strategija jau parengta; ji buvo sukurta 2003 m. ir tai buvo didelnaujovė. Strategijos esmė, žinoma, išlieka nepakitusi. Šiuo metu svarstome, kaip ją pritaikyti prie pasikeitusios tarptautinės darbotvarkės. Veiksmingas daugiašališkumas yra svarbus principas. Ypač svarbu derinti civilinius ir karinius aspektus. Taip pat svarbi šiuolaikinių grėsmių analizė. Yra daug teigiamų pavyzdžių, kaip Europos Sąjunga, vadovaujama Javiero Solanos, per pastaruosius kelerius metus šiuos klausimus sprendė. Iš tikrųjų koncepcija išliko ta pati, tik darbotvarktapo platesnė. Daugelis sako, kad negalima kalbėti tik apie terorizmą ir tradicines saugumo problemas - taip pat privalome įvertinti, kokią reikšmę mūsų saugumo darbotvarkei turi energijos saugumo ir klimato grėsmės. Tai plati darbotvarkė.
Tačiau aš pasisakau už siaurą darbotvarkę. Ji susijusi ne tik su valstybių, bet ir su žmonių saugumu. Teigiamai vertinu tai, kad Helmut Kuhne pabandįžiebti šią diskusiją Parlamente; JT mes jau nemažai diskutavome apie "pareigą apsaugoti" žmones. Mes iš tikrųjų privalome įvertinti, kaip šis aspektas galėtų būti įtrauktas į mūsų koncepciją; todėl apgailestauju, kad Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija nenori dalyvauti formuluojant šias idėjas. Kai kalbame apie žmonių saugumą, nemanome, kad kiekvienoje situacijoje, kai yra grėsmžmonių saugumui, automatiškai reikalinga intervencija; mes greičiau norėtume, kad į šį svarbų aspektą būtų atsižvelgta.
Kalbant apie šią plačia darbotvarkę, taip pat svarbu tai, kad, pagal Lisabonos sutartį - tikėkimės ir melskime, kad birželio 12 d. Airija jai pritartų - Europos Sąjunga galės dirbti su plačia darbotvarke, nes naujasis vyriausiasis įgaliotinis, kuris šitaip vadinamas mano šalies pasiūlymu, bus ir Europos Komisijos Pirmininko pavaduotojas, ir dėl to galės šią plačią darbotvarkę veiksmingai koordinuoti.
Galiausiai pateiksiu vieną pastabą dėl JAV. Ten vyks rinkimai, ir mes dar nežinome, kas bus tie du kandidatai. Bet kokiu atveju aišku, jog kad ir kas jie būtų - žinoma, tikiuosi, kad vienas jų bus Barack Obama - su jais bus galima lengviau bendradarbiauti įvairiais saugumo klausimais. Konkretus pavyzdys - branduolinių ginklų neplatinimo klausimas. John McCain šia tema pasakįdomių dalykų. Galbūt metų pabaigoje bus laikas pateikti pasiūlymus dėl kitų iniciatyvų ir naujų susitikimų - pvz., branduolinio kuro ciklo paskirstymo į įvairias šalis. Tikiuosi, kad vyriausiasis įgaliotinis ketina to siekti.
István Szent-Iványi
(HU) Gerb. pirmininke, vyriausiasis įgaliotini, Komisijos nary, pirmiausia norėčiau pasveikinti Jaceką Saryuszą-Wolskį ir Helmutą Kuhne'ą dėl jų išsamių pranešimų; jie padarpuikų darbą. Viena svarbiausių Jaceko Saryuszo-Wolskio pranešimo išvadų - tai, kad šiuo metu Europos Sąjungai svarbiausia - Vakarų Balkanų stabilumas. Visiškai su tuo sutinku.
Kosovo atveju ant kortos pastatytas bendros užsienio ir saugumo politikos patikimumas. Ankstesni įvykiai vilties neteikia - nors visos valstybės narės pritarMartti Ahtisaari'o planui, jos vis dar nesutarė, ar pripažinti Kosovą. Tačiau dar didesnproblema yra tai, kad vis dar nesutarta, ar Jungtinių Tautų misijos Kosove (angl. UNMIK) galios turėtų būti perduotos Europos Sąjungos teisinės valstybės misijai Kosove (angl. EULEX). Tačiau jei to nenutiks, Europos Sąjunga negalės įgyvendinti savo įsipareigojimų, ir tai pakenks jos patikimumui. EULEX misija turi labai svarbias užduotis: sukurti konstitucinę tvarką, veikiančią rinkos ekonomiką, stiprinti Kosovo daugiatautiškumą ir padaryti, kad ten gyvenančios tautos pasitikėtų vienos kitomis.
Europos Sąjunga negali palikti Kosovo likimo valiai. Mūsų Vakarų Balkanų politika turi būti pagrįsta trimis aspektais. Pirma - šioms šalims privalome pasiūlyti patikimą Europos perspektyvą; taip pat privalome griežtai įvertinti sąlygas ir užtikrinti nuoseklumą. Būtų didelklaida, jei akimirką nesugebėtume politiniu požiūriu įvertinti sąlygas ar būdami nenuoseklūs pasiūlytume nuolaidas tiems, kurie su mumis nebendradarbiauja; nuolaidos paprastai nesuteikiame tiems, kurie nebendradarbiauja. Tokie dalykai neabejotinai toliau kels grėsmę Europos Sąjungos patikimumui.
Europos Sąjunga pagrįstai nori būti pasaulinveikėja, tačiau tai bus tik svajonė, jei ji nesugebės užtikrinti taikos, stabilumo ir pažangos savo artimiausioje kaimynystėje. Dėkoju jums.
