Sudāna un Dienvidsudāna (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir Komisijas priekšsēdētāja vietnieces un ES Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos paziņojums par Sudānu un Dienvidsudānu (2011/2717 [RSP]).
Manuprāt, viņu pārstāvēs Piebalga kungs. Paldies, Piebalga kungs! Komisār, jums tiek dots vārds Augstās pārstāves un Komisijas vārdā.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces un ES Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, Sudānas vispārējā miera nolīguma sešu gadu pārejas periods beigsies aptuveni pēc viena mēneša. Tas ir vēsturisks mirklis Sudānai un patiesībā visam Āfrikas kontinentam. Dienvidsudānas iedzīvotāji ir ilgi gaidījuši mirkli, kad 9. jūlijā tiks pasludināta viņu valsts neatkarība. Eiropas Savienību Neatkarības dienas ceremonijā pārstāvēs Augstā pārstāve /Komisijas priekšsēdētāja vietniece.
Pēc šā gada sākumā notikušā ticamā referenduma mēs uzslavējām Sudānas partijas par teicami paveikto darbu referenduma organizēšanā. Mēs atzinīgi novērtējām to, ka prezidents al-Bashir bija publiski izteicies, ka Ziemeļsudāna būs pirmā, kas atzīs Dienvidsudānas neatkarību. Taču pozitīvais impulss, kas bija iegūts laika posmā uzreiz pēc referenduma, ir zudis. Ir vērojama satraucoša spriedzes un konfliktu tendences palielināšanās. Nesen notikušās vardarbīgās sadursmes Abjejā un tās apkārtnē var novest pie jaunas militāras konfrontācijas Ziemeļsudānas un Dienvidsudānas starpā.
Mēs apspriedām Sudānas jautājumu Ārlietu padomē gan jūnijā, gan maijā un atgriezīsimies pie tā 20. jūnijā. Augstā pārstāve plāno Ārlietu padomi iepazīstināt ar vispārēju ES stratēģisko pieeju Sudānas jautājumam, kurā galvenais akcents būs likts uz neatkarīgu Dienvidsudānu, bet kurš ietvers arī elementus konstruktīvai jautājumu risināšanai ar Ziemeļsudānu, tostarp ar pārejas reģioniem un austrumiem. Patiesībā mēs kļūsim par lieciniekiem nevis vienas, bet divu jaunu valstu dzimšanai.
Vispārējā pieeja būs politiski stratēģisks dokuments, kurā būs izklāstītas galvenās iezīmes, kas raksturo mūsu politiku attiecībā uz Sudānu. ES galvenie mērķi ir atbalstīt mieru šo abu valstu starpā un veicināt demokratizāciju un labklājību gan vienā, gan otrā. Mēs vēlamies redzēt divas dzīvotspējīgas valstis, kas sadzīvo kā labi kaimiņi ar vienu atvērtu robežu, kura nodrošina pārrobežu apmaiņu ar cilvēkiem, precēm, kapitālu un idejām.
Dienvidsudānai būs vajadzīga visa palīdzība, ko varam tai sniegt, attiecībā uz stabilizāciju, valsts, iestāžu un spēju veidošanu un ilgtermiņa attīstību. Galvenais, par ko mums būtu jāuztraucas, ir nepieļaut valsts sabrukumu.
Kā daļu no iespējamas reaģēšanas stratēģijas mēs apsvērsim vairākus svarīgus aspektus - ES klātbūtnes pastiprināšanu Džubā, izveidojot ES delegāciju, vispārēja politiskā dialoga ierosināšanu, Dienvidsudānas un kopīgās robežas stabilizēšanu, izmantojot īpašus pasākumus un instrumentus - tostarp kopējo drošības un aizsardzības politiku un stabilitātes instrumentu -, un attīstības palīdzības palielināšanu.
Attiecībā uz pēdējo aspektu ES tikko padarīja Dienvidsudānai pieejamus papildu naudas līdzekļus EUR 200 miljonu apmērā, tātad mūsu finansējums pašlaik kopumā ir aptuveni EUR 300 miljoni. Sadarbojoties ar dalībvalstīm, mēs piedalāmies kopīgā ES programmu plānošanā, lai palielinātu ietekmi uz vietas. Vienlaikus mēs turpināsim sniegt humāno palīdzību un strādāsim pie tā, lai nodrošinātu, ka vispārējā pieeja ietver arī tirdzniecību.
No otras puses, Ziemeļsudāna cietīs zināmus zaudējumus. Mums jāatbalsta reformistiski noskaņoti cilvēki ziemeļos, jāveicina iekļaujošs politiskais dialogs un jāpastiprina centieni sekmēt cilvēktiesības. Mēs cenšamies izvērst mūsu politisko dialogu ar valdību Hartūmā. Manas pēdējās vizītes mērķis bija apliecināt ES atkārtotu iesaistīšanos pēc Hartūmas pozitīvās reakcijas uz referenduma iznākumu.
Taču mēs esam ārkārtīgi noraizējušies par nesenajiem vardarbīgajiem notikumiem un, kā jau es minēju, par Abjejas pilsētas militāro okupāciju, kas ir klajš vispārējā miera nolīguma (VMN) pārkāpums. Mēs mudinām puses atturēties no jebkādām turpmākām provokācijām un vienoties par Abjejā un tās apkārtnē dzīvojošo vietējo kopienu mierīgas līdzāspastāvēšanas nosacījumiem.
Mūs joprojām uztrauc arī cilvēktiesību aizstāvju, žurnālistu, opozīcijas politiķu un miermīlīgu protestējošo studentu aizturēšana. Viens no VMN pamatprincipiem ir uz daudzveidību un pamatbrīvībām balstītu demokrātisku valdību izveide. Mēs gribam redzēt cieņu pret pamatbrīvībām un patiesi iekļaujošas demokrātiskas valdības gan Ziemeļsudānā, gan Dienvidsudānā.
Man jāpiemin arī Dārfūra. Eiropas Savienību joprojām ļoti satrauc nerimstošā vardarbība Dārfūrā, kas noved pie iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas un nopietni apgrūtina humānās palīdzības operāciju veikšanu.
Ir arī pozitīvi jaunumi. Trīs Eiropas pilsoņi, kas tika nolaupīti un vairākus mēnešus turēti gūstā kā ķīlnieki Dārfūrā, ir atbrīvoti, taču mēs zinām, ka vispārējā situācija Dārfūrā ir tāda pati kā iepriekš. Mums būs jāturpina atbalstīt centienus panākt vispārēju un taisnīgu mieru Dārfūrā, cenšoties nodrošināt pozitīvu miera sarunu procesa iznākumu un uz vietas radot labvēlīgus apstākļus politiskajam procesam. Mēs atzinīgi vērtējam rezultātus, ko deva nesen notikusī visu iesaistīto pušu konference Dohā, un ceram, ka tie radīs augsni svarīgām pārmaiņām, kas ļaus panākt noturīgu mieru Dārfūrā.
Nobeigumā es gribētu pieskarties taisnīguma jautājumam. Noturīgu mieru Dārfūrā nebūs iespējams panākt bez taisnīguma un samierināšanās. Ir jādara gals nesodāmībai. Padome ir vairākkārt atgādinājusi par Sudānas valdības pienākumu pilnībā sadarboties ar Starptautisko Krimināltiesu saskaņā ar ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1593. Dārfūras iedzīvotāji ir pelnījuši iegūt to, pēc kā viņi tik ilgi ir tiekušies, - noturīgu mieru un taisnīgumu.
Mariya Nedelcheva
Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Laikā, kad Dienvidsudānā notika referendums par tās iedzīvotāju pašnoteikšanās tiesībām, uz mani vislielāko iespaidu atstāja iedzīvotāju entuziasms un prieks, varētu teikt pat - apgarotība. Cilvēki bija laimīgi, jo viņi beidzot drīkstēja paust savus uzskatus. Beidzot, pēc vairāk nekā 20 kara gadiem, viņi juta, ka viņu teiktais tiks uzklausīts.
Mēs nedrīkstam pievilt šos sešus miljonus Dienvidsudānas iedzīvotāju, taču mēs nedrīkstam aizmirst arī Ziemeļsudānas iedzīvotājus. Ir svarīgi, lai uz referenduma rezultātu radītā demokrātiskā stimula fona sarunas būtu, cik vien iespējams, pārredzamas, lai tās radītu stingru pamatu gan vienas, gan otras jaunās valsts tālākajai attīstībai, kā arī to savstarpējo attiecību un attiecību ar starptautisko sabiedrību tālākajai attīstībai. Būtiski svarīga ir gan ziemeļu, gan dienvidu dzīvotspēja un stabilitāte. Ir svarīgi beidzot rast risinājumu problēmām, kas līdz šim ir palikušas neatrisinātas. Es runāju par pilsonības, kopīgu parādu un kopīgu naftas ieņēmumu problēmām, kā arī par sarežģījumiem nenoteikto robežu dēļ.
Turklāt saskaņā ar vispārējo miera nolīgumu jāturpina rīkot referendumus Abjejas, Dienvidkordofānas un Zilās Nīlas reģionos. Tas rada lielas bažas. Abjeja nedrīkst sasniegt punktu, no kura nav atpakaļceļa, lai neizrādītos veltīgs viss, kas panākts sešu gadu ilgās sarunās. Spriedze, kas pārvēršas atklātā konfliktā, draud aptumšot Dienvidsudānas neatkarību un no jauna izraisīt reģionā haosu.
Tomēr situācija Abjejā nedrīkst likt mums aizmirst situāciju Dārfūrā. Šajā ziņā, kā jūs, komisār, tikko minējāt, jāņem vērā Dohas konferences secinājumi, un mēs nedrīkstam pazaudēt no redzesloka aktuālo nepieciešamību nodrošināt humānās palīdzības piegādes un garantēt palīdzības organizāciju darbinieku drošību. Abu valstu dzīvotspējas garantija ir pārredzamas sarunas, kā arī vardarbības pārtraukšana un efektīva sadarbība šo abu valstu starpā.
Šis, protams, ir pamats, kura kontūras jau tika ieskicētas referenduma procesā. Ir svarīgi, lai arī turpmāk abu valstu un starptautiskās sabiedrības politiskā griba tiek īstenota praksē abu valstu pilsoņiem paredzētu reālu attīstības projektu formā. Tieši šiem pilsoņiem un viņu labklājībai jābūt demokratizācijas, politiskā plurālisma, cilvēktiesību un reliģiskās, kultūras un etniskās daudzveidības ievērošanas galvenajam kritērijam Dienvidsudānā un Ziemeļsudānā.
Véronique De Keyser
Priekšsēdētājas kundze, 9. jūlijā Dienvidsudāna svinēs savu jauniegūto neatkarību un cieņu, un patiesi, pieminot šo notikumu, Sudānas iedzīvotājos runā cieņa un saviļņojums.
Piebalga kungs, es biju sagatavojusi 3 minūtes garu runu. Taču, klausoties jūsu vārdos, es sāku domāt, vai man vispār vajadzētu runāt. Man jāizsaka jums kompliments - Parlamentam ir pamats lepoties ar to, kā rīkojās visa Eiropas Savienība un kā tika risināts Sudānas jautājums, un, tāpat kā Sudānas iedzīvotāji, es turu īkšķus par to, lai tas viss turpinātos, atnesot viņiem neatkarību un vēl daudz ko vairāk.
Jūs runājāt par galvenajiem jautājumiem, proti, par Abjejas jautājumu, kas vēl joprojām nav atrisināts, par politiskajiem lēmumiem, kurus bija paredzēts pieņemt attiecībā uz pilsonību, parādu, valūtu u. c. Un galvenokārt jūs runājāt par visu, ko jūs cerat paveikt attīstības un humānās palīdzības jomās, par to, ka jāpanāk taisnīgums un ka mēs nedrīkstam pietiekami nenovērtēt Starptautisko Krimināltiesu. Patiesībā jūs pieminējāt visus svarīgākos aspektus.
Es īsi pieskaršos tikai dažiem jautājumiem. Ir tiesa, ka attīstības un humāno problēmu risināšanā mums vēl ir daudz kas darāms Dienvidsudānā un ka mums jāturpina sekmēt Ziemeļsudānas attīstību, un, galvenais, ka mēs nedrīkstam atstāt to izolācijā. Tik daudz darāmā vēl ir tāpēc, ka valsts ir dzīvojusi tikai no ieņēmumiem par naftu. Tā nav attīstījusi daudzveidīgu ekonomiku; valstī nav izglītības, nav ceļu, nav slimnīcu utt. Cilvēku vajadzības un cerības ir milzīgas, un, ja mēs negribam, lai neatkarība atnestu šiem cilvēkiem vilšanos, attīstības un humānos pasākumus būs jāturpina veikt vēl ilgi. Tas mums ir stingri jāpatur prātā.
Runājot par cilvēktiesībām, sieviešu tiesībām un politisko plurālismu, ir jāatzīst, ka poligāmija joprojām pastāv, pat dienvidos. Sievietes tiek pirktas tāpat kā govis, 80 % sieviešu ir analfabētes, bērnu tiesības vēl nav iedibinātas, un politiskais plurālisms nepastāv - kā mēs to redzējām vēlēšanu un referenduma laikā, nav politiskā plurālisma kultūras. Taču vienlaikus tas ir aizraujoši un brīnišķīgi.
Es tikos gan ar Dienvidsudānas, gan Ziemeļsudānas vēlēšanu komisijām, lai gan vairāk ar Dienvidsudānas vēlēšanu komisiju. Viņi grib radīt likumus. Viņi vēlas labu konstitūciju, vēlas celt savu valsti, un viņi mums saka: "Nauda mums būs, neuztraucieties, taču palīdziet mums - esiet mums blakus.” Es domāju, ka šajā ziņā jūs esat izpildījis viņu lūgumu. Jūsu un Georgieva kundzes vizītes un gaidāmā lēdijas Ashton vizīte, lai piedalītos neatkarības dienas svinībās, - tie visi ir svarīgi notikumi.
Jūsu vēlme izstrādāt stratēģisku plānu Dienvidsudānai ir tas, ko mēs aicinām darīt pēc katrām vēlēšanām. Mēs negribam, lai valstīs, kuras mēs apciemojam, viss izvērstos par ziepju burbuli, bet lai labi iesāktajam būtu turpinājums un nākotne. Lai to visu pateiktu, Piebalga kungs, es izmainīju pilnīgi visu savas runas tekstu. Es gribu jums pateikties, jo, kā jau teicu, ir labi, ka varam justies lepni par Eiropas Savienību, jo īpaši šajos grūtajos laikos.
Ivo Vajgl
Priekšsēdētājas kundze, komisār, līdz ar vēl vienas Āfrikas valsts, Dienvidsudānas, neatkarības pasludināšanu 9. jūlijā tiks aizvērta kārtējā nodaļa šā kontinenta koloniālā mantojuma grāmatā. Mēs gribētu ticēt, ka pēc demokrātiska lēmuma pieņemšanas referendumā Dienvidsudāna atrisinās nenokārtotās problēmas ar savu ziemeļu kaimiņu miermīlīgā, t.i., sarunu, ceļā. Mēs gribētu ticēt, ka reģions izvairīsies no konfliktiem un sadursmēm, kas varētu izcelties robežu, demogrāfijas un migrācijas modeļu dēļ, kā arī naftas un citu dabas resursu dēļ, kuru abās valstīs par spīti to statistiski pieticīgajiem rādītājiem ir pārpārēm.
Es aicinu jūs pievērst uzmanību pastāvīgas sadarbības nepieciešamībai no starptautiskās sabiedrības, ANO, Āfrikas Savienības un Eiropas Savienības puses abu valstu stiprināšanā, miera nodrošināšanā un iestāžu veidošanā, lai radītu demokrātisku un plurālistisku Dienvidsudānu. Dāmas un kungi! Šis ir izaicinājums, kas mums jāpieņem laikā, kad viss reģions atdzīvojas un kļūst atvērtāks mūsdienīgām prasībām un standartiem.
Sudāna vēlreiz stāv nozīmīga vēsturiska pavērsiena priekšā. Neviena vienošanās, kas tika panākta asiņainā pilsoņu kara beigās, nav materializējusies dzīvē. Situācija Abjejas provincē ir tuvāka krīzei nekā mieram, Dārfūrā valda vardarbība, un Sudānai ir vajadzīga mūsu uzmanība un augstsirdīga palīdzība.
Vēl viens svarīgs faktors ir tas, ka ANO Drošības padome ir atjaunojusi ANO misijas Sudānā (UNMIS) mandātu un nosūtīs uz turieni papildu miera uzturēšanas spēkus. Mēs gribam pateikt valdībām Hartūmā un Džubā, ka tām jāuzņem ANO miera uzturētāji kā draugi un jāgarantē viņu drošība.
Nirj Deva
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, komisāram Piebalgam ir taisnība. Mums, Eiropas Savienībai, arī stāv priekšā viens no lielākajiem izaicinājumiem. Kā referentam par Eiropas Parlamenta ziņojumu par valsts veidošanu man jāsaka, ka šī mums ir unikāla iespēja būt par partneri Dienvidsudānai - vienai no nabadzīgākajām un jaunākajām "topošajām valstīm”, kas par tādu kļūs 9. jūlijā, - un padarīt valsts veidošanu, par kuru mēs šajā sēžu zālē nepārtraukti runājam, par realitāti.
Šī ir valsts ar bagātīgiem dabas resursiem, taču tā ir arī valsts ar visdrausmīgākajiem sociālajiem rādītājiem. Bērnam, kurš mūsdienās piedzimst Dienvidsudānā, ir lielākas izredzes nomirt agrā bērnībā, nekā sasniegt sākumskolas vecumu. Tā ir šausminoša statistika. Palīdzības organizāciju sagādātie pārtikas produkti, kas paredzēti izdalīšanai trūcīgajiem iedzīvotājiem par velti, tagad tiek pārdoti tirgū. Mums jāveido spējas no pašas apakšas. Viņiem nav civildienesta. Viņiem nav apmācītu administratīvo darbinieku. Viņiem nav infrastruktūras, kas nepieciešama mūsdienu "topošai valstij”. Viņiem ir nepieciešams tiesiskums, viņiem ir nepieciešama laba pārvaldība, viņiem ir nepieciešama pārredzamība, un viņiem ir nepieciešamas mūsu kā partneru speciālās zināšanas. Viņiem mūs jāielūdz, un mums jāsniedz viņiem sava zināšanu partnerība.
Judith Sargentini
Priekšsēdētājas kundze, mums it kā vajadzētu uzvilkt mastā karogu un pacelt šampanieša glāzes, jo, kad tauta spēj balsojot izcīnīt neatkarību, tas ir tikai labi un pareizi. Nepatīkamākais ir tas, ka Dienvidsudānai patiesībā nāk līdzi pagātnes mantojums un ka karoga vai šampanieša glāzes pacelšana, ņemot vērā situāciju, kādā atrodas dienvidsudānieši, te būtu mazliet nevietā. Tagad, kad Abjeja ir iekļauta Ziemeļsudānā, dienvidsudānieši būtu pelnījuši uzslavu par pieņemto nostāju, proti, par nepadošanos provokācijām. Tomēr jautājums, protams, ir, cik ilgi tas tā turpināsies.
Tas, ka mēs, starptautiskā sabiedrība, mierīgi noraudzījāmies uz to, ka Abjejas jautājums referendumā paliek neatrisināts, patiesībā ir ārkārtīgi bezatbildīgi un var radīt augsni jauna kara uzliesmojumam nākotnē. Var visai droši pieņemt arī to, ka atkal būs jāsūta ANO spēki, lai atjaunotu mieru. Īpaši smags man šķiet jautājums - par ko mēs runājam un par ko klusējam? Palūkosimies uz faktu, ka Sudāna cenšas ietekmēt gaidāmo referendumu Abjejā, uzstājot, ka to klejotāju ganu balsis, kas pavada daļu laika provincē, bet daļu prombūtnē, ir jāpieskaita Sudānai. Vai Dienvidsudānai ir pamats to apstrīdēt - nē, viņi nav jāpieskaita, jo viņi nav pastāvīgie iedzīvotāji? Ja jūs pieslejaties šim viedoklim, vai tādā veidā jūs nenoliedzat klejojošo ganu tiesības pastāvēt? Šī situācija ir burvju loks, un atbildi uz šo jautājumu nedrīkst vienkārši pagrābt no zila gaisa.
Ir vēl divi citi faktori, kurus vajadzētu pieminēt. Vai Dienvidsudānai nebūtu jārada taisnīgi apstākļi, lai palīdzētu tai spert pirmos soļus kā neatkarīgai valstij? Ja tā, tad jau dienvidsudānieši, bez šaubām, ir tiesīgi sagaidīt parādu atcelšanu? Minētos parādus uzkrāja Hartūmas režīms, un neviens nevar pateikt, vai arī dienvidu iedzīvotāji guva kādu labumu no aizņemtajiem līdzekļiem.
Otrs faktors ir jautājums, kā lai mēs rīkojamies attiecībā uz bagātībām, kas atrodamas Dienvidsudānas zemes dzīlēs? Un, ja jau mēs šo tēmu aizskārām, vai Dienvidsudāna ir iekļauta Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvā (EITI), kas pārbauda, vai nepastāv korupcija, un pēta, kuras naftas atradnes dod labumu iedzīvotājiem? Ja nē, kā gan mēs Eiropā varam palīdzēt? Galu galā, viena lieta, kas tiešām palīdz, ja runājam par Eiropas palīdzību Dienvidsudānai - un patiesībā arī Ziemeļsudānai -, ir tirdzniecība un labu investīciju projektu uzsākšana. Mēs visi ar aizrautību sekojam līdzi notikumu gaitai, un es ceru, ka mēs kādreiz atkal varēsim uzsaukt tostu par Dienvidsudānas neatkarību, paceļot karogu un šampanieša glāzi.
Gabriele Zimmer
Priekšsēdētājas kundze, mēs visi raugāmies uz šo pasaules reģionu ar lielām bažām, un mēs labi apzināmies, ka pilsoņu kara risks nebūt nav likvidēts. To, cik trausls tomēr ir aizsāktais miera process, uzskatāmi parāda notikumi Abjejā.
Uzliesmojušais konflikts ir dramatisks. Ziemeļu armija ir okupējusi Abjeju, un 15 000 cilvēku ir devušies bēgļu gaitās. Es uzskatu, ka mums, Eiropas Savienībai, ir jāpalīdz viņiem ļoti taustāmā veidā, kā mēs to darījām jau iepriekš, un šai nolūkā mums pēc iespējas ātrāk jāuzsāk pārtikas un humānās palīdzības piegādes bēgļiem, kā arī jāsagatavo tiem ārkārtas humānā palīdzība.
Pat tad, ja nebūtu saasinājies šis konflikts, vairāk nekā 40 % Dienvidsudānas iedzīvotāju jau ir atkarīgi no pārtikas atbalsta. Dienvidsudāna būs viena no nabadzīgākajām valstīm uz zemes, un, ja mēs gribam, lai tūkstošgades attīstības mērķi dotu kādu rezultātu arī šeit, mums steidzami jānodrošina, ka Padomes atvēlētais finansējums - EUR 200 miljoni - tik tiešām tiek tērēts iedzīvotāju nodrošināšanai ar pārtiku, izglītībai un veselības aprūpei šajā pasaules malā.
Mana grupa atbalsta Ziemeļsudānas un Dienvidsudānas karaspēka vienību nekavējošu atkāpšanos no Abjejas, vispārējā miera līguma ievērošanu un demilitarizētās zonas atzīšanu. Kas attiecas uz ANO mandāta pagarināšanu, mēs aicinām ņemt vērā un izvērtēt riskus un problēmas, piemēram, tādas, kas atklājās saistībā ar MONUC misiju Kongo Demokrātiskajā Republikā.
Mēs esam vīlušies, ka šajā rezolūcijā nav neviena patiesi stingra aicinājuma atcelt parādus un veikt ārējo parādu revīziju. Manuprāt, tas ir nožēlojami.
Bastiaan Belder
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos runāt ar Augsto pārstāvi vai viņas vietnieku par diviem jautājumiem attiecībā uz pašreizējo situāciju Sudānā. Pirmkārt, es aicinu Augsto pārstāvi steidzami izdarīt spiedienu uz Sudānas iestādēm, lai tās atbrīvo kristieti Hawa Abdalla Muhammad Saleh, ko drošības dienests 25. maijā apcietināja bēgļu nometnē Dārfūrā reliģisku iemeslu dēļ. Ir ziņas, ka pēc apcietināšanas Saleh spīdzināja un aizveda uz nezināmu vietu Hartūmā - tā ir personīga traģēdija, un Eiropai ir jāiejaucas.
Otrais jautājums skar manu kā Eiropas Parlamenta deputāta attieksmi - mani ļoti satrauca kāda starptautiska novērotāja Abjejas konflikta reģionā asais pārmetums presē par situāciju Sudānā, par to, ka Eiropas diplomātiskā spiediena ietekme uz prezidenta al-Bashir asiņaino un kareivīgo režīmu ir "nulle, turklāt tas ir slikti koordinēts”. Tas faktiski ir smags pārmetums.
Vai starptautiskā sabiedrība, tostarp Eiropas, pēc Abjejas okupācijas ļauj prezidentam al-Bashir atkal justies nesodāmam? Pašlaik būtu vērts norādīt, ka al-Bashir pozīcija iekšzemē ir ļoti vāja un ka pašlaik ir īstais brīdis izdarīt starptautisku spiedienu uz viņa režīmu. Es tāpēc ceru, ka Eiropa izdarīs spiedienu uz al-Bashir.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, izsakot atzinību par pragmatisko pieeju jūsu runā, es vēlos ierosināt divus ieteikumus, uzsverot referenduma uzraudzību, kuru De Keyser kundze nesen tik rūpīgi veica un kura, manuprāt, mūsu iestādēm ir devusi nenovērtējamu pieredzi.
Es runāju par īpašu jautājumu - personīgi es nebiju pārsteigts, ka referendumam un tā iznākumam sekoja karadarbības saasināšanās, ko daļēji izraisīja Sudānas institūcijas un iestādes, jo īpaši Abjejas reģionā. Tāda notikumu gaita ir raksturīga Hartūmas nekonsekventajai politikai - vispirms norādīt uz iespējamu risinājumu un tad pēkšņi bez brīdinājuma to atsaukt. Šī politika arī ir radījusi katastrofas situāciju Sudānā.
Ļaujiet man sniegt ierosinājumu - Eiropas Ārējās darbības dienestā mēs esam izveidojuši nodaļu, kas nodarbojas ar humanitāro krīžu jautājumiem. Tagad šai nodaļai būtu jāpievēršas Abjejai, pirms tā tiek ierauta nekontrolējamā katastrofā. Šī nodaļa ir jāmobilizē, jo tā ir pierādījusi savas spējas un vērtību, piemēram, Lībijas krīzes laikā. Es uzskatu, ka šī nodaļa šodien ir jāskubina sagatavot plānu un iesniegt to Ārlietu komitejā, izskaidrojot savu turpmāko rīcību un tā pierādot, cik efektīva ir Eiropas Savienības ārlietu politika, ja mēs visi sadarbojamies, lai sasniegtu iespējami labāku rezultātu.
Mans beidzamais ieteikums skar mūsu attiecības ar Ķīnu - mēs no visām pusēm dzirdam, ka Ķīnai ir liela loma Sudānā, gandrīz vai mistiska ietekme, no kuras mums būtu jābīstas. Pašlaik es ieteiktu ļoti piesardzīgas, bet labvēlīgas attiecības ar Ķīnu, lai mēs varētu novērtēt, vai bez ekonomiskām interesēm tā vēlas risināt arī cilvēktiesību jautājumus.
Ana Gomes
Priekšsēdētājas kundze, ES ir jāturpina izdarīt spiedienu uz Sudānas valdību, lai tā atvelk karaspēku no robežpilsētas Abjejas. Ir steidzami vajadzīgs Abjejas problēmas risinājums, lai novērstu bruņota konflikta saasināšanos starp Sudānu un Dienvidsudānu. Šis konflikts apdraud miera procesu, kas bija jāuzsāk pēc 2011. gada janvāra referenduma.
ANO helikoptera apšaude no zemessardzes puses maija beigās bija nedzirdēta un gļēvulīga rīcība, tikpat nedzirdēta kā Hartūmas valdības prasība, lai pēc 9. jūlija tiek izvesti ANO miera uzturēšanas spēki. ANO spēku klātbūtne ir vajadzīga kā vēl nekad, lai palīdzētu novērot iesaistītās puses un stabilizētu šo reģionu, neļaujot konfliktam izplatīties.
Lai nodrošinātu miermīlīgu Dienvidsudānas pāreju uz neatkarību, cīņai pret visatļautību abās valstīs un to kaimiņvalstīs, kuras nevajadzīgi iejaucas Sudānas lietās, ES darba kārtībā ir jāpiešķir prioritāte. ES nedrīkst pakļauties kārdinājumam iesaistīties iespējami "izdevīgos darījumos” ar prezidentu al-Bashir, aizmirstot, ka viņš un viņa rokaspuiši ir jāiesūdz Starptautiskajā Krimināltiesā (ICC) par kara noziegumiem un noziegumiem pret cilvēci, ko viņi nodarījuši Sudānas tautai Dārfūrā.
Charles Goerens
(FR) Priekšsēdētājas kundze, nesenais Dienvidsudānas referendums par neatkarību ir ievadījis jaunu laikmetu politiskajās attiecībās ar šo jauno valsti. Līdz ar šīs jaunās valsts izveidi Sudānas iekšējie jautājumi ir kļuvuši par starptautiskiem jautājumiem. Visas attiecības ar Hartūmu, jo īpaši drošības jautājumos, tagad kļūs par starptautiskām attiecībām, un tāpēc uz tām attieksies starptautiskās tiesības.
Mēs tāpēc atzinīgi vērtējam veidu, kā dažādas iesaistītās puses veic savus uzdevumus, un šajā sakarībā mums ir jāuzskaita daži no lielākajiem tūlītējiem uzdevumiem, ar kuriem būs jāsastopas jaunizveidotajai valstij. Pirmkārt, starp iesaistītajām pusēm man jāpiemin Dienvidāfrikas un Āfrikas Savienības prezidents Thabo Mbeki, kas veica starpnieka uzdevumus, un, manuprāt, ir jāuzsver arī mūsu pašu īpašās pārstāves Sudānā Rosalind Marsden starpnieces loma.
Otrkārt, jaunās valsts pievienošanās Kotonū nolīgumam paver jaunas iespējas attīstības sadarbībai un attiecībām ar Eiropas Savienību. Manuprāt, šādām attiecībām ir jābūt obligātām, un mums ir jādara viss iespējamais, lai veicinātu steidzamu šā nolīguma ratifikāciju.
Treškārt, ir jāattīsta pārvaldības veiktspēja, lai risinātu milzīgās problēmas, ar ko jāsastopas šai jaunajai, vēl nedrošajai valstij. Starptautiskajai sabiedrībai ir jāpievērš uzmanība arī šim jautājumam.
Ceturtkārt, mēs nedrīkstam aizmirst, ka uzmanība ir jāpievērš arī notikumiem Ziemeļsudānā, kura gatavojas izstrādāt jaunu konstitūciju.
Visbeidzot, Dārfūras reģionā situācija ir ļoti nedroša, bet valdība vēlas vienpusēji 2011. gada 1. jūlijā organizēt referendumu par reģiona statusu.
Es, protams, atzinīgi vērtēju attīstības komisāra un viņa personāla iesaistīšanos šajā svarīgajā jautājumā. Viņš ir sapratis, ka šis izšķirošais posms, kas noteiks Dienvidsudānas nākotni, ir arī nopietns Eiropas Savienības un citu valstu spēka pārbaudījums.
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētājas kundze, tuvojas ilgi gaidītais 9. jūlijs. Dienvidsudāna kļūs oficiāli neatkarīga - nācija, kas atklāti aizstāv kristīgās ticības galvenās vērtības, bet arī nācija, kuras griba tiks nopietni pārbaudīta, jo vecais lapsa Omar al-Bashir ir varbūt zaudējis matus, bet ne savus vecos stiķus. Viņš ir sācis slepkavot iedzīvotājus Abjejas reģionā. Šķiet, ka ir sākusies Dienvidngokas dinku tautības cilvēku etniskā tīrīšana. Apvienoto Nāciju Organizācijas darbinieku dzīve tur vairs nav droša.
Baronese Ashton zina, ka mēs atbalstām viņas cilvēktiesību politiku, un attiecībā uz Bengāzī dumpiniekiem viņa izdarīja nepārprotami pareizu izvēli. Izdariet tādu pašu izvēli arī attiecībā uz Omar al-Bashir, jo Dienvidsudānas iedzīvotāji ir pelnījuši lielu atbalstu.
Sabine Lösing
(DE) Priekšsēdētājas kundze, februārī daudzi cilvēki, tostarp arī Parlamenta deputāti, bija cerību un bažu pilni attiecībā uz Sudānas nākotni. Valdīja dažādi viedokļi par vardarbīgu sadursmju risku. Bija skaidrs, ka Sudānas iedzīvotāji ir sastapušies ar lielām problēmām un ka viņiem ir vajadzīga palīdzība. Tagad atkal situācija Sudānā ir plašsaziņas līdzekļu uzmanības centrā. Neseno notikumu iemesls ir neatrisinātie jautājumi, kas saistīti ar gaidāmo Dienvidsudānas neatkarību, un šīs problēmas nevar atrisināt ar ieroču palīdzību. Es tāpēc atzinīgi vērtēju neseno vienošanos par demilitarizēto zonu starp nākamo Ziemeļsudānas un Dienvidsudānas valstu robežu, vienošanos, kurā par starpnieku bija pieaicināta Dienvidāfrikas Savienība. 7000 vīru lielais ANO karaspēks, kas veidots pēc ANO misijas Kongo Demokrātiskajā Republikā (MONUC) parauga, varētu nodarīt vairāk ļauna nekā laba. Ja mēs palūkojamies uz Kongo, tad redzam, ko MONUC karaspēks var pastrādāt.
Palīdzībai Sudānai ir jābūt objektīvai, un tā nedrīkst būt saistīta ar jebkādām interešu grupām. Tai galvenokārt ir jāņem vērā Dienvidsudānas un Ziemeļsudānas iedzīvotāju intereses, un tās attiecas gan uz materiālo, gan diplomātisko palīdzību. Lai izvairītos no konflikta turpmākās saasināšanās, ir jāpārtrauc piegādāt Sudānai ieročus. Mēs aicinām pārtraukt jebkuru civilpersonu un militārpersonu sadarbību un militāro mācību misijas.
Michèle Striffler
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Mēs, protams, atzinīgi vērtējam miermīlīgo un ticamo veidu, kādā janvārī notika Dienvidsudānaas referendums par pašnoteikšanos. Kā jau teikts, Dienvidsudāna pasludinās neatkarību 2011. gada 9. jūlijā. Problēmas ir milzīgas - gan jaunās valsts iekšējā organizēšanā, gan tās attiecībās ar Sudānu pie kopējām robežām un Abjejas reģionā, kas bagāts ar naftu.
Gan Sudānai, gan Dienvidsudānai ir jāatrisina lielu humanitāru vajadzību problēmas. Galvenās problēmas ir drošība, postā nonākušie iedzīvotāji un humanitāro principu ievērošana. Krīze vēl nepavisam nav beigusies. Ir svarīgi, lai starptautiskā sabiedrība nepamet šo reģionu un cieši iesaistās humānās palīdzības pasākumos. Mums ir uzmanīgi jāseko situācijas attīstībai - tā jau tagad ir briesmīga, bet, iespējams, tā var vēl pasliktināties un apdraudēt reģiona stabilitāti.
Ir svarīgi arī, lai attīstības palīdzība, kas organizēta Dienvidsudānā, tiktu koordinēta un papildināta ar humāno palīdzību. Saikne starp steidzamām vajadzībām un attīstības vajadzībām ir ļoti svarīga, jo valsts infrastruktūras ir ļoti vājas, bet humanitārā krīze tik ātri nebeigsies. Attīstības palīdzībai ir jāsniedz atbalsts valsts infrastruktūrām un jānodrošina iedzīvotāju piekļuve pamatpakalpojumiem, kurus pašlaik organizē nevalstiskās (NVO) un starptautiskās organizācijas.
Līdzās notikumiem Dienvidsudānā un Abjejā mēs nedrīkstam aizmirst arī situāciju Dārfūrā, ko uzskata par vislielāko humanitāro krīzi pasaulē. Miljoniem cilvēku dzīvības vēl aizvien ir atkarīgas no ārējās pasaules.
Visbeidzot, tā kā man vēl ir dažas minūtes laika, es vēlos apsveikt Piebalga kungu par ārkārtīgi labi paveikto darbu.
Richard Howitt
Priekšsēdētājas kundze, šajā pēcpusdienā es vēlos uzsvērt vajadzību, lai ES sadarbotos ar Dienvidsudānu valsts demokratizēšanā un iestāžu veidošanā. Jā, tā būs valsts ar vienu no augstākajiem zīdaiņu mirstības līmeņiem un zemākajiem izglītības līmeņa rādītājiem pasaulē, un tāpēc tai ir steidzami jāpievienojas Kotonū nolīgumam, lai piekļūtu Eiropas Attīstības fondam un taisnīgiem parādu sloga atvieglojumiem. ES ir jālepojas ar savu ieguldījumu lielā mērā miermīlīgā un godīgā referenduma procesā - par personīgo vadību cieņa pienākas manai kolēģei Veronique De Keyser -, un tagad ES par prioritāru ir jāuzskata palīdzības sniegšana Dienvidsudānai konstitūcijas pārskatīšanas procesā, kas ļaus iedibināt daudzpartiju sistēmu un novērst korupcijas iesakņošanos jau pašā sākumā.
Priekšsēdētājas kundze, Dienvidsudānai vissvarīgākais datums ir 9. jūlijs; un lai gan Ziemeļsudānā Vispārējais miera nolīgums pārstāj būt spēkā, taču tās pienākumi līdz ar to nebeidzas. Pastāv vardarbības draudi ne tikai Dienvidsudānā, bet arī Ziemeļsudānas Zilās Nīlas un Dienvidkordofānas pavalstīs, kā arī Dārfūrā. Es vēlos, lai Piebalga kungs savā atbildē paskaidro, ko ES dara, lai apkarotu cilvēktiesību pārkāpumu palielināšanos, jo īpaši attiecībā uz tādiem cilvēktiesību aizstāvjiem kā Hawa Abdulla no ĀS-ANO miera uzturēšanas misijas, kas ir tikuši patvaļīgi aizturēti un piekauti.
Man bija privilēģija būt klāt, kad tika izveidota pasaulē pirmā jaunā valsts šajā gadu tūkstotī - Austrumtimoras valsts. Es ceru, ka Dienvidsudāna spēs panākt neatkarību bez traģiskā pārejas perioda, kādu piedzīvoja Austrumtimoras iedzīvotāji, un nodrošinās Sudānas iedzīvotājiem mieru un labklājību pēc lielām ciešanām, kas izraisīja visilgāko pilsoņu karu Āfrikā.
Niccolò Rinaldi
(IT) Priekšsēdētājas kundze, ir grūti pārraudzīt visus pasākumus jaunas valsts miermīlīgas veidošanās procesā. Galvenais mērķis ir miera nosargāšana, nezaudējot vienošanos pasaules mērogā.
Hartūmas militārā darbība Abjejā apdraud vispārējos rezultātus, lai gan ne Āfrikas 54. valsts dibināšanu 9. jūlijā.
Dienvidi nedrīkst reaģēt uz provokācijām un izlaist no acīm galveno mērķi, kas ir ne tikai neatkarība, bet arī pienācīgu iestāžu izveide un iedzīvotāju, no kuriem 90 % dzīvo zem nabadzības sliekšņa, labklājības veicināšana. Iedzīvotāji, visticamāk, negūs labumu no ārvalstu investīcijām, lai gan tās droši vien būs pārredzamas un nebūs vērstas uz laupīšanu.
Es uzskatu, ka ārvalstu investīciju problēma Dienvidsudānā drīz kļūs par jaunu frontes līniju, kas Eiropas Savienībai būs jāuzrauga, kā arī jāapliecina uzticamība, ko tā pēdējos gados ir šajā reģionā ieguvusi.
Charles Tannock
Priekšsēdētājas kundze, Dienvidsudāna 9. jūlijā pasludinās neatkarību kā jauna angliski runājoša Āfrikas valsts. ES ir pamatoti atbalstījusi VMN (Vispārējā miera nolīguma) procesu un referendumu Dienvidsudānā. Tomēr daži nākamie mēneši būs kritiski. Dienvidsudānai ir jāļauj kļūt par dzīvotspējīgu suverēnu valsti. Pat bez naidīgas kaimiņvalsts ziemeļos Dienvidsudānai ir milzīgas attīstības problēmas. Tai nav pienācīgas infrastruktūras. Plaši izplatīti ir kopienu konflikti. Veselības aprūpes rādītāji ir vissliktākie pasaulē, un ekonomika ir gandrīz pilnīgi atkarīga no naftas eksporta.
Tāpēc ir svarīgi palielināt ES attīstības un humāno palīdzību Dienvidsudānai. Dienvidsudānai ir vajadzīgs arī nepārprotams ES politiskais atbalsts. Tas, ka Hartūmas valdība sagrāba apstrīdēto Abjejas robežreģionu, liecina par to, ka prezidents al-Bashir nav samierinājies ar valsts sadalīšanu. Visbeidzot, es ceru, ka Dienvidsudāna piepildīs savus sapņus un būs pirmā Āfrikas Savienības valsts, kas no jauna atzīs Somālijas Demokrātisko Republiku par stabilu neatkarīgu valsti.
Charalampos Angourakis
(EL) Priekšsēdētājas kundze, nesenās sadursmes Abjejā liecina par to, cik nepamatotas bija ASV un Eiropas Savienības gaviles pēc referenduma. Mēs vēlreiz varam pārliecināties, ka imperiālistu miers ir tikpat asiņains kā viņu karš. Acīmredzot Ziemeļiem un Dienvidiem, kuros saskaras imperiālistu intereses un kuri ir krituši par upuri savstarpējiem konfliktiem un "skaldi un valdi” politikai, būs grūti izvairīties no tiešām sadursmēm.
Dažādas imperiālistiskas valstis ir 20 gadus centušās izmantot naftas un zelta, vara un urāna atradnes Abjejā. Iekšējie konflikti draud ar jaunu, vēl asiņaināku karu, jo tajos ir tieši iesaistījušās NATO, ASV un Eiropas Savienība, un pēc šāda scenārija pēc kara Lībijā tiecas spēki, kurus apvieno euro.
Mums ir steidzami jāizbeidz imperiālistu intervence Sudānā, kā arī karadarbība un konflikti starp Ziemeļsudānu un Dienvidsudānu. Mēs uzskatām, ka Sudānas iedzīvotājiem gan ziemeļos, gan dienvidos ir pašiem jālemj savs liktenis. Tas ir vienīgais veids, kā izvairīties no kara, un vienīgais veids, kā pārvaldīt savas valsts bagātības un iet citādu attīstības ceļu.
Joachim Zeller
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Kā Parlamenta vēlēšanu novērotājam man bija izdevība būt klāt Dienvidsudānas neatkarības referendumā, un mani ļoti iespaidoja Dienvidsudānas iedzīvotāju lielā vēlme pašiem turpmāk izlemt savas valsts likteni.
Es biju arī liecinieks Dienvidsudānas iedzīvotāju lielajām cerībām, kuri bija nolēmuši atbrīvot savu valsti no verdzības. Tūkstošiem, iespējams, pat desmitiem tūkstošu valsts iekšienē pārvietotu personu, kas pēc gadu desmitiem ilgām kaujām dienvidos bija nokļuvuši bēgļu nometnēs ziemeļos, tagad atgriezās savās mājās dienvidos.
Protams, Dienvidsudānas iedzīvotāji vēlas savas valsts neatkarību, bet pirmām kārtām viņi vēlas dzīvot mierā un pēc gadu desmitiem ilgā kara, kurā miljoniem dienvidsudāniešu zaudēja dzīvību, veidot labāku nākotni.
Ir paredzēts, ka jaunā Dienvidsudānas valsts kļūs oficiāli neatkarīga 9. jūlijā, papildinot mūsu pasaules valstu saimi. Apstākļi, kādos tā atrodas, ir neiedomājami slikti, un par to jau, protams, ir daudz runāts. 70 % no iedzīvotājiem ir klejojoši liellopu audzētāji. 80 % ir analfabēti. Strīds par Abjeju izvēršas par militāru konfliktu, kurā ir jau nāves gadījumi un ievainotie. It kā ar to vien nepietiktu, antagonisms starp ciltīm un bruņotiem grupējumiem Dienvidsudānā padziļinās, un novērotāji lēš, ka kopš janvāra jau vairāk nekā tūkstotis cilvēku ir zaudējuši dzīvību. Ievainotie un vardarbībā cietušie pat netiek skaitīti.
Sudāna bija vāja valsts. Pastāv risks, ka arī Dienvidsudāna jau no tās dibināšanas brīža būs vāja valsts. Es esmu stingri pārliecināts, ka šo valstu koloniālās vēstures dēļ Eiropai ir lielas saistības pret šo reģionu. Šī situācija Apvienoto Nāciju Organizācijai un Āfrikas Savienībai ir jārisina ar Eiropas kopējās ārpolitikas palīdzību, un tā dod šai politikai izdevību pierādīt savu efektivitāti. Ir jāpalīdz ne tikai ar naudu, bet jāsniedz arī atbalsts nestabilajai un topošajai pilsoniskajai sabiedrībai. Mums ir jāiesaistās intensīvās sarunās ar tiem, kuru rokās ir valsts nākotne, proti, ar cilšu un militāro grupējumu vadoņiem, lai tie nepieviltu savas valsts iedzīvotāju cerības.
Corina Creţu
(RO) Priekšsēdētājas kundze, pēc nepilna mēneša tiks pasludināta Dienvidsudānas neatkarība, kas janvāra referendumā saņēma lielu atbalstu. Diemžēl šajā laikā netika atrisināti strīdi par robežu demarkāciju un ienākumu sadali no naftas ieguves. Tāpēc jaunās valsts izveidi aptumšo konflikti. Es uzskatu, ka jāpalielina centieni šos jautājumus atrisināt diplomātiskā ceļā, iesaistot arī Eiropas Savienību.
Mēs atzinīgi vērtējam jūsu un mūsu kolēģu Sudānas apmeklējumu, tostarp De Keyser kundzes darbību. Tomēr pēdējā laikā, kā jūs zināt, situācija ir krasi pasliktinājusies. Vairāk nekā 80 000 iedzīvotāju ir pametuši savas mājas, kas liecina par draudošu humanitāro krīzi. Es vēlos jautāt komisāram par iespēju nosūtīt uz šo teritoriju miera uzturēšanas spēkus, ņemot vērā vakardienas ANO paziņojumu, kurā ir atzīts, ka tās spēki nesenā saspīlējuma laikā ir rīkojušies neizlēmīgi.
Marielle De Sarnez
(FR) Priekšsēdētājas kundze, pirms dažām stundām Sudānas valdība paziņoja Apvienoto Nāciju Organizācijai, ka tiks nodrošināti vajadzīgie apstākļi, lai tūkstošiem iedzīvotāju, kas bija devušies projām no apstrīdētā Abjejas reģiona pie robežas starp Ziemeļsudānu un Dienvidsudānu, varētu atgriezties savās mājās.
Kā mēs zinām, iedzīvotāju pārvietošana vienmēr notiek ļoti ātri, bet to atgriešanās prasa laiku un rada ievērojamas humanitāras un sociālas problēmas. Es tāpēc ierosinu, lai Eiropas Savienība pēc iespējas ātrāk organizē uzraudzības misiju pēc Balkānu parauga. Šo misiju, protams, varētu veikt ar Āfrikas Savienības palīdzību, un nav nekāda iemesla, lai tajā neiesaistītu arī trešās valstis.
Visbeidzot, vēlos teikt dažus vārdus par baumām, kas tiek izplatītas attiecībā uz "etniskas tīrīšanas” iespēju šajā reģionā. Ja aizdomas izrādīsies patiesas, starptautiskajai sabiedrībai, Eiropas Savienības mudinātai, protams, būs jārīkojas. Nekādā ziņā nedrīkst pieļaut, ka atkārtotos bijušās Dienvidslāvijas traģēdija.
Cristian Dan Preda
(RO) Priekšsēdētājas kundze, referenduma iznākumu par Dienvidsudānas neatkarību atzinīgi vērtēja diezgan daudz cilvēku. Tā rezultātā tika izveidota Āfrikas 54. valsts.
Tomēr pašreizējie notikumi ir nedaudz mazinājuši entuziasmu. Mums ir jābūt reālistiem un jāatzīst, ka pašlaik Sudānas miermīlīga sadalīšana ir apdraudēta. Sudānas valdības spēku veiktā apstrīdētā Abjejas reģiona okupācija 21. maijā un vardarbība, kas vakar tai sekoja, kā arī vardarbība Kadugli pilsētā, liecina, ka pilsoņu karš starp ziemeļiem un dienvidiem var atsākties jebkuru brīdi. No tā, protams, ir jāizvairās par katru cenu, un mums par to ir nepārprotami jāpaziņo.
Militārās operācija, ko veic Sudānas valdība un Abjejas zemessardze, ir nopietns Vispārējā miera nolīguma pārkāpums. Es esmu stingri pārliecināts, ka mēs visi esam vienisprātis par to, ka ir jāizvairās no vardarbības eskalācijas, jo tā var novest pie cilvēku zaudējumiem. No gada sākuma drošības situācija ir jārisina saskaņā ar Kadugli un Abjejas nolīgumiem, manuprāt, iejaucoties arī ANO apvienotajiem drošības spēkiem.
Pat tad, ja tiks pārvarēti šie šķēršļi, saglabāsies vēl neskaitāmi jautājumi par abu valstu dzīvotspēju un to līdzāspastāvēšanu bijušajā Sudānas teritorijā. Ir vajadzīga politiska griba un gatavība iesaistīties dialogā, jo ir vesela virkne neatrisinātu jautājumu - kopējās robežas, pilsonība, starptautiskās saistības un, protams, naftas resursi.
No otras puses, es vēlos uzsvērt cilvēktiesību situācijas pasliktināšanos un tiesiskuma jautājumu Sudānā, kurā mēs pēdējā laikā esam bijuši par lieciniekiem patvaļīgai apcietināšanai. Man ir jāatgādina jums, ka uz Omar al-Bashir vēl aizvien attiecas starptautiskais apcietināšanas orderis, lai gan šīs valsts iestādes to ignorē.
Es beigšu savu runu ar pozitīvu ziņu. Es atzinīgi vērtēju triju bulgāru ķīlnieku atbrīvošanu, kuri strādāja ANO Humānās gaisa satiksmes dienestā un kurus janvārī nolaupīja Dārfūrā.
Miroslav Mikolášik
(SK) Priekšsēdētājas kundze, asiņainais pilsoņu karš, kas Sudānā norisinājās ilgāk par diviem gadu desmitiem, ir izpostījis valsti, iznīcinājis daudz iedzīvotāju un atstājis traģiskas sekas miljoniem iedzīvotāju dzīvē. Pilsoņu kara laikā pastrādātajām vardarbībām pienāca gals līdz ar miera nolīguma parakstīšanu, kura neatņemama sastāvdaļa bija veiksmīgs referendums.
Profilakse ir vislabākā ārstniecība, un tāpēc es esmu stingri pārliecināts, ka tie ES resursi, kas paredzēti Sudānai, ir jāpiešķir ne tikai humānajai un attīstības palīdzībai, bet arī demokrātiskas kontroles un tiesiskuma atbalstam, kas ir galvenie priekšnosacījumi, lai tiktu īstenotas kara posta skarto Sudānas iedzīvotāju cilvēktiesības.
Referenduma iznākums nepārprotami liecina par Dienvidsudānas pārsvarā kristīgo iedzīvotāju tieksmi pēc neatkarības. Ja tiks panākta neatkarība - un, manuprāt, tas jau notiek -, Dienvidsudānai kā pasaules jaunākajai valstij būs vajadzīga palīdzība un atbalsts.
Katarína Neveďalová
(SK) Priekšsēdētājas kundze, es pilnīgi piekrītu baroneses Ashton paziņojumam un deklarācijai, bet man ir arī bažas par šīs valsts turpmāko attīstību.
Sudānas Abjejas reģionu jau daudzus gadus ir plosījuši konflikti. Pilsoņu karš, kas ilga vairāk nekā 20 gadu, beidzās pirms nepilniem sešiem gadiem. Šis bija galvenais konfliktu reģions, un saskaņā ar Starptautiskās krīzes grupas paziņojumu notikumi šajā valsts daļā ietekmēs visas Sudānas likteni. Vai valstij izdosies saglabāt mieru, vai arī tā iegrims jaunā karā?
Ja dienvidu daļa atdalīsies, mums būs jāatbalsta pēc iespējas mierīgāka pāreja. Es tāpēc atzinīgi vērtēju Komisiju, kas nosoda spēka lietošanu pret nevainīgiem civiliedzīvotājiem, kuri ir bijuši un vēl aizvien ir Sudānas armijas intervences un okupācijas upuri.
ES ir iespēja nodrošināt mieru, atbalstīt šā reģiona stabilitāti un ne tikai nostiprināt savu stāvokli kā lielākajai līdzekļu devējai pasaulē, bet arī palielināt savu politisko ietekmi un, pirmkārt, palīdzēt šīs valsts iedzīvotājiem.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos vērst jūsu uzmanību uz, manuprāt, ļoti svarīgu faktoru. Mēs visi Parlamentā priecājamies par to, ka referenduma rezultātā tiks nodibināta jauna valsts - Dienvidsudāna. Tomēr ir jāuzsver, ka tā ir tikai iespēja, jo šodien šai valstij trūkst ikvienai valstij raksturīgo pamatpazīmju. Tai trūkst iestāžu un kompetentu amatpersonu, tai nav tieslietu sistēmas. Citiem vārdiem sakot, ceļš ir vaļā dažādiem spēkiem, kas varētu apdraudēt mieru un drošību šajā valstī. Tāpēc es uzskatu, ka bez svarīgās humānās palīdzības ir jāgarantē arī drošība un ka pašreizējiem ANO spēkiem ir jāpaliek šajā valstī.
Elena Băsescu
(RO) Priekšsēdētājas kundze, arī es atzinīgi vērtēju Komisijas priekšsēdētāja vietnieces paziņojumu laikā, kad padziļinās konflikts starp abām pusēm. Es uzskatu, ka politiskajiem līderiem ir jārespektē tautas griba, kas izteikta referendumā par neatkarību. Sudānai ir gara vardarbīgu iekšēju apvērsumu vēsture, un nesenie notikumi liecina par atgriešanos pie pagātnes. Es vēlos uzsvērt īpaši grūto iedzīvotāju situāciju konflikta zonās. Pastāv risks izraisīt humanitāru katastrofu, ja starptautiskā sabiedrība neiejauksies.
Turklāt teritorijās, kuras aizstāv ANO karaspēks, ir ziņots par uzbrukumiem, kas apdraud karavīru dzīvības un bēgļu atgriešanos. Ir svarīgi pakāpeniski atbruņot grupas, kas kavē referenduma rezultātu īstenošanu. Nelikumīga ieroču tirdzniecība šajā reģionā veicina dumpinieku nemierus un apdraud jaunās valsts neatkarību.
Seán Kelly
Priekšsēdētājas kundze, šodienas diskusijas par Sudānu un Dienvidsudānu iepriecina un dod cerību pasaulē, kurā ir vairāk sliktu nekā labu ziņu.
Eiropas Savienībai ir gan iespējas, gan atbildība palīdzēt jaunajai valstij, nodrošinot demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanu Sudānā un Dienvidsudānā. Jo īpaši Eiropas Savienības vēsture - Roberta Šūmana Savienības dibināšanas principi, kas pamatojas uz mieru un labklājību - piešķir mums šo īpašo stāvokli, kuru nevarētu ieņemt neviena cita lielvalsts visā pasaulē, jo tad valdītu uzskats, ka tās izmanto Sudānu savai iekšpolitikai un ārpolitikai.
Sadarbojoties ar ANO, mēs varam daudz ko paveikt šo jauno valstu labā, jo īpaši Dienvidsudānas labā, nodrošinot tās pret pilsoņu kariem, kas bieži pavada jaunu valstu izveidi.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Priekšsēdētājas kundze, pēc neatkarības iestāšanās, kam jānotiek tieši pēc viena mēneša, Dienvidsudānai būs jārisina vairākas humanitāras un sociāli ekonomiskas problēmas. Ņemot vērā šos apstākļus, ārējai palīdzībai Dienvidsudānas cīņā pret galēju nabadzību, vietējo organizāciju stiprināšanā un mierīgas dzīves priekšrocību nodrošināšanā visiem iedzīvotājiem daudzu gadu gaitā būs vislielākā nozīme.
Lai gan ir gaidāms, ka Dienvidsudāna iesniegs pieteikumu, lai pievienotos Kotonū nolīgumam, 10. Eiropas Attīstības fonds būs tai pieejams tikai labu laiku pēc pievienošanās nolīgumam. Tāpēc pastāv risks, ka nepietiks finansējuma tūlīt pēc referenduma, kad Dienvidsudāna būs neaizsargāta un pastāvēs valsts sabrukuma risks. Tas ir katrā ziņā jānovērš, jo tad valstij draudēs humanitāra katastrofa, un mums ir jādara viss, kas ir mūsu spēkos, lai palīdzētu sudāniešiem izturēt šo kritisko periodu un nepieļaut asiņaino konfliktu atkārtošanos.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Ziemeļu armija izdzina 15 000 Dienvidsudānas atbalstītāju no pilsētas, un tagad pēkšņi viņi, protams, vēlas divreiz ātrāk armijas aizsegā organizēt Abjejā referendumu, lai gan iepriekš tie nespēja vienoties ar Dienvidsudānu, kam piešķirt balsstiesības. Tas ir patiešām grotesks pasākums.
Gadu desmitiem ilgā pilsoņkara strīda ābols bija ne tikai nesaskaņas par īpašumiem un piederību Abjejā, nesaskaņas radās arī atšķirīgu reliģiju dēļ - proti, musulmanisma dēļ ziemeļos un kristīgās ticības un pagānisku reliģiju dēļ Dienvidsudānā, kuras bija spiestas sadzīvot iepriekšējo koloniālo varas iestāžu nevērīgi nosprausto robežu dēļ. Apsverot nesenās domstarpības, šo apstākli nedrīkst aizmirst.
Referendums nemaz nebūtu bijis iespējams, ja nebūtu atrisināts Abjejas vēlētāju statuss. Mēs nedrīkstam aizmirst arī tādā pašā mērā apstrīdētos Zilās Nīlas un Dienvidkordofānas reģionus ar Nūbijas kalniem. Manuprāt, tā būtu liela nevērība, un tas nedrīkst notikt.
Boris Zala
(SK) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es nekad neesmu uzticējies prezidentam al-Bashir, un es viņam neuzticos arī tagad. Tāpēc ir gluži skaidrs, ka esmu pesimists attiecībā uz to, kas var notikt Sudānā. Es esmu pilnīgi pārliecināts, ka šis prezidents cenšas ar militāru spēku veikt intervenci dienvidos, okupējot dažas no šīs teritorijas daļām vai arī svarīgas pilsētas, vai sagrābjot izejvielas.
No šā viedokļa būtu interesanti uzzināt, kādus aizsargpasākumus vai aizsarglīdzekļus ir sagatavojis Augstās pārstāves birojs, lai to novērstu - varbūt sadarbībā ar ANO vai Āfrikas Savienību -, no vienas puses, un, protams, būtu interesanti redzēt arī metodi vai pasākumus, kādus veiks birojs, ja tas notiks, kā arī, ja Ziemeļsudāna pārkāps parakstīto miera līgumu, kas, manuprāt, patiešām notiks.
Jaroslav Paška
(SK) Priekšsēdētājas kundze, Dienvidsudāna ir valsts, kas ir nobalsojusi par neatkarību, un tā kļūs par jaunāko Apvienoto Nāciju Organizācijas locekli. Tā ir valsts, kas ir nobalsojusi par neatkarību, bet tā ir faktiski visādā ziņā atkarīga. Tā ir atkarīga no saviem ziemeļu kaimiņiem, un tā ir atkarīga gan no Eiropas, gan apkārtējo Āfrikas valstu palīdzības. Tā ir valsts, kuras vīrieši nav iemācījušies strādāt. Vīrieši tikai nogaida, kad kāds pados zīmi, ka sākas karš, lai ķertos pie ieročiem un apkarotu cits citu. Tā ir valsts, kurā strādā tikai sievietes un bērni, kurā bērni neapmeklē skolu un tāpēc nav izglītoti. Tā ir valsts, kurā nav strādnieku, skolotāju un ārstu. Tā ir valsts, kurā viss ir jāsāk no tukšas vietas, un tāpēc būs ļoti grūti un sarežģīti izveidot pienācīgu politisko sistēmu un nostādīt valsti uz kājām. Tas ir grūts uzdevums ne tikai Eiropai, bet arī ANO.
Andris Piebalgs
Komisijas loceklis, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces un Savienības Augstās pārstāves ārpolitikā un drošības politikas jautājumos vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, esmu jums ļoti pateicīgs par plašo atbalstu stratēģijai, ar kuru jūs tikāt iepazīstināta. Es tikai īsi pieskaršos dažiem jautājumiem, kas tika minēti debatēs.
Ziemeļsudānas un Dienvidsudānas iedzīvotāji ir, bez šaubām, savu valstu saimnieki. Mēs atbalstām šo procesu, bet referendums katrā ziņā ir ūdensšķirtne - tā ir gluži jauna, kvalitatīvi atšķirīga situācija. Tā nav iepriekšējā situācija. Jā, notiek vardarbība, ir grūtības, bet situācija ir mainījusies. Tagad mēs redzam gaismu tuneļa galā. Tāpēc es vēlos teikt, ka tā mums ir liela uzvara, jo mēs šo procesu atbalstījām politiski gan ar rīcību, gan finanšu līdzekļiem. Tā ir pilnīgi jauna situācija.
Mēs nekad neielaidāmies kompromisos attiecībā uz cilvēktiesībām vai Starptautiskās Krimināltiesas jautājumiem. Mūsu nostāja attiecībā uz ICC un cilvēktiesībām ir nepārprotama. Ja notiek cilvēktiesību pārkāpumi, Augstā pārstāve sniedz stingrus un skaidrus paziņojumus un izdara spiedienu uz iestādēm. Runā, ka šādiem paziņojumiem neseko tūlītēja rīcība, bet pārmaiņas tomēr notiek. Tas nav viegls process, bet mēs turpināsim risināt šos jautājumus.
Abjejā situācija ir grūta, bet Eiropas Savienības nostāja būs skaidra - stingrs okupācijas nosodījums un prasība nekavējoties atrisināt situāciju. Faktiski lēmums ir jāpieņem Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomei. Tā arī nolems, vai tiks sūtīta vēl viena misija un pieņemta vēl viena Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcija, un mēs būsim tās lielākie atbalstītāji.
Mums ir galvenokārt jāpatur prātā mūsu stingrā politiskā nostāja un deklarācija par atbalstu civiliedzīvotāju operācijām. Kā es teicu Dienvidsudānā, es uzskatu, ka mēs nevaram gaidīt, lai visi jautājumi tiktu atrisināti līdz 9. jūlijam. Tiks izsludināta neatkarība, notiks ilgstošas diskusijas, un galvenais ieguvums ir tas, ka Āfrikas Savienības augsta līmeņa darba grupu Sudānas jautājumos, kuras priekšsēdētājs ir Thabo Mbeki, atbalsta abas puses - gan Ziemeļsudāna, gan Dienvidsudāna. Mēs stingri atbalstām Mbeki darba grupu. Tāpēc mums ir pamats domāt, ka visi grūtie jautājumi tiks atrisināti.
Parādu jautājumā notiek darbs pie Lieliem parādiem apgrūtinātu nabadzīgo valstu (HIPC) iniciatīvas. Tās īstenošanai ir vajadzīgs laiks, un Abjejas jautājums to neatviegloja. Taču šis jautājums nav aizmirsts.
Ķīna ir pilntiesīga Drošības padomes locekle, un mēs arī to varam iesaistīt, un tā mums varētu palīdzēt rast risinājumus šajā valstī. Pašreizējā posmā es nevaru apgalvot, ka mēs esam aktīvi iesaistījuši ķīniešus. Viņi Sudānas ziemeļos nodarbojas ar naftas jautājumiem, taču plašākas starptautiskas sabiedrības iesaistīšana palīdzētu rast aktuālu problēmu risinājumus.
Visbeidzot, esmu jums ļoti pateicīgs par to, ka interesējaties par Sudānu. No vienas puses, tā ir tālu no mums, bet, no otras puses, tā ir ļoti tuvu. Ja notiek nelaime, ja Āfrikā mirst cilvēki, Eiropas Savienība nedrīkst palikt vienaldzīga, sakot "tas ir pārāk tālu”. Jūsu plašā interese par šiem jautājumiem, protams, liek mums, Augstajai pārstāvei un man, censties palīdzēt cilvēkiem nodrošināt mierīgu dzīvi.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 9. jūnijā plkst. 12.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Fiorello Provera
Sudāna, Subsahāras Āfrikas lielākā valsts, atrodas krustcelēs starp arābu un Āfrikas pasauli, kā arī starp daudzām neviendabīgām etniskām grupām. Kopš neatkarības no Apvienotās Karalistes iegūšanas 1956. gadā tajā ir notikuši neskaitāmi konflikti. Ar Naivašas nolīguma un Vispārējā miera nolīguma (VMN) 2005. gadā parakstīšanu oficiāli izbeidzās 20 gadu ilgais konflikts starp ziemeļiem un dienvidiem. 2011. gada janvārī, kā paredzēts VMN, ar referendumu beidzās Dienvidsudānas ilgais ceļš uz neatkarību no Ziemeļsudānas. Šajā ārkārtīgi nedrošajā pārejas posmā mums ir jāsaglabā līdzsvarota pieeja ziemeļiem un dienvidiem, īpašu vērību veltot iestāžu veidošanai un pārvaldības jautājumiem Dienvidsudānā. ES palīdzība Dienvidsudānai ir jāsniedz tādā mērā, lai šī jaunā valsts spētu to efektīvi apgūt. Mums ir jānodrošina, lai turpmākā finansējuma plūsma uz Džubu netiktu izmantota nelietderīgi, vai, kas ir vēl ļaunāk, nepalielinātu jau tā plaši izplatīto korupciju. Eiropai ir jāpalielina arī savas saistības aizsargāt kristīgās ticības minoritātes valsts ziemeļos, kas tiek aizvien vairāk pakļautas vajāšanai un diskriminācijai.
