Højtideligt møde - Letland
Formanden
Hr. Valdis Zatlers, præsident for Republikken Letland! Det er en meget stor glæde for os alle at kunne byde Dem velkommen i dag på Deres første besøg i Europa-Parlamentet. Jeg vil gerne lægge ud med at takke Dem som præsident for et land, der stadig er et relativt nyt medlem af EU, for, at De har accepteret Europa-Parlamentets indbydelse til at tale for os i dag, hvor vi fejrer tiåret for vores fælles valuta, euroen. I dag er en premiere i alle ordets betydninger, da det var første gang, den europæiske hymne blev spillet for at byde en gæst velkommen på plenarmødet her i Europa-Parlamentet.
(Bifald)
Jeg vil gerne have lov til at benytte lejligheden til endnu en gang i dag at nævne den historiske betydning af EU's udvidelse i 2004. Det tog over 60 år at få Deres land tilbage i et frit og demokratisk Europa og forene vores kontinent.
Vi lever i dag i fred, frihed og demokrati. Vores borgere har fremtidsudsigter, som vores forfædre kun kunne drømme om. Det skal og bør vi glæde os over.
Det er rigtigt, at EU i dag står over for nye, alvorlige udfordringer. Det har også befolkningen i Letland fået at mærke ganske tydeligt, f.eks. som følge af finanskrisen, som også har ramt Deres land hårdt. Gaskrisen mellem Rusland og Ukraine giver også de lettiske borgere berettiget grund til bekymring.
Det er netop i krisetider, at vi forstår værdien af et EU-medlemskab baseret på princippet om solidaritet blandt befolkningerne. Det er netop i denne krisetid, at vi alle føler behov for samhørighed og samarbejde mellem vores lande og de europæiske institutioner.
Sammen er vi stærkere. Sammen kan vi forsvare vores interesser og værdier bedre i hele verden. Det er også derfor, at Europa-Parlamentet håber, at Lissabontraktaten, som giver EU større handlefrihed til at klare disse alvorlige udfordringer, snart vil træde i kraft.
I denne forbindelse er valget til Europa-Parlamentet, der afholdes i juni i år, ekstremt vigtigt, for vi vil sammen fortsætte succeshistorien om europæisk fred og forening i et demokratisk EU med et Europa-Parlament, der har medbestemmelsesret inden for stort set alle områder.
Jeg håber virkelig, at borgerne i Letland - og i alle EU's øvrige medlemsstater - vil forstå, at deres stemme er vigtig, for den giver dem europæisk medbestemmelsesret og i den forstand magt under det kommende valg til Europa-Parlamentet.
Hr. præsident! Det glæder mig meget at kunne give Dem ordet her i Europa-Parlamentet. Jeg vil gerne endnu en gang byde Dem velkommen til Europa-Parlamentet.
(Bifald)
Valdis Zatlers
Letlands præsident. - (LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke formanden for hans venlige indledende ord og for hans indbydelse til at tale for de valgte repræsentanter for Europas nationer. Det er mig en ære at få denne mulighed. Det glæder mig meget at kunne tale for Europa-Parlamentet på mit modersmål, især fordi lettisk nu i fem år har været et af EU's officielle sprog. Jeg taler for Dem i dag på et tidspunkt, hvor de første lettiske medlemmer af Europa-Parlamentets mandat nærmer sig sin afslutning. Jeg vil gerne takke Dem for, at De har udført deres opgaver til ug.
Dette år 2009 er et meget vigtigt år for Letland. Det er fem år siden, at Letland kom med i EU og Nato. Medlemskabet af disse internationale organisationer blev et strategisk mål for Letland, efter at landet genvandt sin uafhængighed i 1991. Letland gav klart udtryk for landets ønske om at deltage i de europæiske og transatlantiske økonomiske og sikkerhedsstrukturer. Udvidelsen af familien af europæiske demokratiske nationer i det 21. århundredes første tiår udgjorde den mest dynamiske ændring i Europa siden EU's grundlæggelse. Det var en meget væsentlig ændring. Der kom nationer med i de europæiske strukturer, der længe havde været udelukket fra dem med magt, selv om de værdier, EU bygger på, historisk set havde rodfæste i disse nationer.
Den 18. november sidste år fejrede Letland 90-året for landets proklamation. Denne dag var ekstremt vigtig for vores befolkning. Den stadfæstede endnu en gang vores urokkelige vilje til at leve i en uafhængig, fri og demokratisk nation. I den akt, der proklamerede Republikken Letland i 1918, står der, at alle borgere, uanset etnisk oprindelse, opfordres til at bidrage til, at alle menneskerettigheder overholdes i Letland. Det er en demokratisk og retfærdig nation, hvor der ikke er plads til undertrykkelse og uretfærdighed. Jeg er meget stolt af disse ord. 30 år før verdenserklæringen om menneskerettigheder erklærede Republikken Letland sin loyalitet over for dens grundlæggende værdier og principper.
Letland har altid selv følt, at landet tilhørte Europa og de europæiske værdier, også da Letland og andre central- og østeuropæiske nationer gennem længere tid var bundet til en stat, hvor mange værdier blev set gennem et særligt ideologisk prisme. Der herskede fred blandt østblokkens nationer, men det var en fred som den, man finder i en fængselsgård. Den blev sikret med tanks, undertrykkelse og trusler. Sidste år blev både De og hele Europa mindet om den totalitære ideologis umenneskelighed i Edvīns Šnores film "A Soviet Story". Vi har en fælles historie, men vores skæbne har været forskellig. Man er nødt til at se på fortiden for at forstå hinanden og kunne se fremtiden i møde sammen. Derfor vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for den erklæring, der blev vedtaget den 22. september sidste år, om, at den 23. august skal være europæisk dag til minde om ofrene for stalinismens og nazismens forbrydelser. Denne erklæring minder de europæiske befolkninger om de tragiske hændelser i Letlands og hele Europas historie.
I dag vil jeg gerne se på den nyere historie. I år er det fem år siden, at Letland blev medlem af EU og af Nato. Hvordan har denne tid været for Letland? Hvad har vores nation vundet? Hvad har vores nationer opnået, og hvilke udfordringer ligger der forude for os? For det første opmuntrede håbet om at blive en del af Europa til en konsolidering af demokratiet i vores samfund, og det var med til at udvikle demokratiske institutioner. Med vores tiltrædelse af EU viste Letland sin beslutsomhed med hensyn til landets egen fremtid, sin beslutsomhed med hensyn til at basere sin fremtid på en europæisk identitet og på vores fælles værdier - frihed og demokrati, ansvarlighed, retsstatsprincipperne og menneskerettighederne, lighed, tolerance og fremgang. For det andet har EU-medlemskabet forbedret investeringsklimaet i Letland. "De europæiske penge", som vi til daglig kalder EU's strukturfonde, har i vid udstrækning bidraget til udviklingen af Letlands økonomi. For det tredje kan vi nyde godt af de privilegier, den frie bevægelighed for personer giver. Friheden til at rejse i Schengenområdet er blevet en sædvane og en selvfølge. Det er helt naturligt at lære, arbejde og indhente erfaringer i andre EU-medlemsstater. For det fjerde har den frie bevægelighed for varer og tjenesteydelser åbnet nye forretningsmuligheder. Alle virksomheder og forbrugere kan handle i et frit miljø uden grænser og uden toldafgifter. For os, der kommer fra et land med et lille indre marked, er dette særdeles vigtigt. For det femte og vigtigst af alt høres Letlands stemme i Europa, og Europas stemme høres i verden. Vi kan være stolte af, at vi har sådan en unik samarbejdsmekanisme til vores rådighed. Den giver os alle mulighed for sammen at finde aktive løsninger på globale udfordringer, klimaændringer og demografiske ændringer, energisikkerhed, migrationsproblemer og finanskriser på verdensplan. Letland har nu nye politiske og økonomiske instrumenter til rådighed, men det skal bemærkes, at vores nations ansvar for Europas fælles fremtid, et ansvar over for alle Europas befolkninger, også er blevet markant større.
Når vi ser tilbage på de ting, vi har opnået, skal vi også være kritiske og indrømme de fejl, der er blevet begået. Efter tiltrædelsen af EU henfaldt den lettiske regering til en følelse af "veludført arbejde". Den havde nået sit mål. Vi havde ikke indset, at vi kun var i begyndelsen og ikke i slutningen af processen. EU giver store muligheder, men det er op til de enkelte nationer og samfund at gribe disse muligheder. Vi i Letland har ikke grebet alle mulighederne. Vi har ikke altid gennemført samhørighedspolitikken fornuftigt eller gjort brug af de finansielle muligheder, vi har fået tilbudt. Vores statslige institutioner skulle lære, hvordan man gebærder sig i EU. Vi har ikke været tilstrækkeligt beslutsomme til at indføre euroen. Det er en af de største fejl, vi har gjort i eurointegrationsprocessen, og noget, der er fuldstændig åbenlyst i dag i lyset af finanskrisen.
Men selv de mest hærdede euroskeptikere må indrømme, at Letlands EU-medlemskab i det store og hele har været positivt. Er der nogen i Letland, der har lyst til at vende tilbage til et Europa, hvor der findes toldbarrierer mellem nationerne? Nej! Er der nogen, der har lyst til at holde i kø ved grænsen for at komme ind i et naboland? Nej! Er der nogen, der har lyst til at vende tilbage til en verden, hvor der er begrænsninger for arbejdstagernes frie bevægelighed, for deres uddannelse og indhøstning af erfaringer? Nej, selvfølgelig ikke! Selv euroskeptikerne bliver hurtigt vant til de gode ting og bliver til almindelige skeptikere.
De seneste måneders forværrelse af situationen inden for det finansielle system og økonomien har for altid ændret den rolle og den betydning, de nationale regeringer spiller i de økonomiske processer. Hidtil har finansmarkederne kunnet udvikle sig ganske frit. Vi var overbevist om, at markedets love ville være tilstrækkeligt effektive til at fremme den økonomiske udvikling. Vi troede, at markedet alene ville sætte alting på plads. Det er nøjagtig det, der sker. Markedet regulerer sig selv. Det, vi kan se ud af denne globale krise, er dog, at vores finansielle systemer og økonomier lider under dette marked, og vigtigst af alt at folk lider under krisen. De hændelser, der fandt sted i slutningen af sidste år, har vist os, at det er afgørende, at de nationale regeringer spiller en mere aktiv rolle i den økonomiske proces. Den hidtidige tilgang, hvor vi var faldet i søvn bag den økonomiske forvaltnings rat, var uansvarlig. Desværre er det for sent, vi er vågnet op. Tidsnok til at få øje på forhindringen - det finansielle morads - på vejen foran os, men ikke tidsnok til at undgå det.
I denne situation er der brug for en sammensat tilgang på nationalt, europæisk og globalt plan. På globalt plan er det afgørende at koordinere handlingerne for at få genstartet den økonomiske vækst. Det er kun muligt, hvis vi giver det finansielle system en ny arkitektur og nye mekanismer. Det er afgørende at føre strengt tilsyn med systemet uden dog på samme tid at begrænse initiativet eller markedsprocesserne. Den største udfordring er at ramme nøjagtig denne balance. På europæisk plan har vi en stor fordel, for vi kan gennemføre koordinerede foranstaltninger, iværksætte fælles handlinger og nå frem til en bæredygtig løsning. Vi glæder os over Kommissionens europæiske økonomiske genopretningsplan. Den er et vigtigt skridt på vejen ud af det morads, vi for øjeblikket står i.
Jeg skal bruge lidt mere tid på de nationale løsninger. Den globale finanskrise har også ramt Letland. Der er en strømning, der antyder, at Letland for øjeblikket undergår en af de mest dramatiske redningsoperationer af et finansielt system i moderne europæisk historie. For øjeblikket arbejder Letland på økonomisk stimulerende foranstaltninger med henblik på at stabilisere den finansielle og økonomiske situation hurtigt og effektivt. Det er en vanskelig opgave, og det vil kun lykkes os at overvinde krisen ved at finde en klar vej ud af den og ikke ved at forveksle kortsigtede løsninger med en langsigtet vision om økonomisk udvikling.
I slutningen af sidste år enedes seks politiske partier fra det lettiske parlament, både fra regeringen og fra oppositionen, om en fælles holdning vedrørende støtte til den økonomiske stabiliseringsplan, den lettiske regering havde udarbejdet. Denne aftale indeholder bestemmelser om, at der skal lægges særlig vægt på at overvåge, hvordan de lån, der ydes landet, anvendes. Planen fastsætter prioriteterne for Letlands økonomi på mellemlang sigt: eksportstøtte, fremme af fri og loyal konkurrence, væsentlig reduktion af underskuddet på betalingsbalancens løbende poster og indførelse af euroen i 2012. Tiltrædelsen af euroområdet er blevet et af vores nations vigtigste strategiske mål. Det er vigtigt, at Letland ikke står alene i denne situation. Vi får hjælp til at komme igennem denne vanskelige tid, ikke blot fra de internationale finansielle organisationer, men også fra EU's institutioner og Europas nationer. Letland er taknemmelig for dette udtryk for solidaritet.
Udvidelserne har ikke blot givet EU nye medlemsstater. De har også opført nye prioriteter på EU's dagsorden, herunder dets udenrigspolitik. Letlands tiltrædelse af EU fandt sted på et tidspunkt, hvor Europas naboskabspolitik, dens målsætninger, principper og gennemførelsesmekanismer, var under udarbejdelse. Siden da er EU's udenrigspolitiske aktiviteter over for dets naboer mod øst steget væsentligt. Dette er sket takket være de nye medlemsstaters engagement og erfaringer. Letland har altid set naboforbindelserne i et videre perspektiv. Letland vil fortsætte med at spille en aktiv rolle i forbindelse med fastlæggelsen og gennemførelsen af denne politik i fremtiden.
Denne politik er ikke kun et spørgsmål om EU's forbindelser med bestemte stater, dvs. med de stater, med hvilke vi deler lande- eller søgrænser. Inden for rammerne af denne politik skal vi se på EU's plads og rolle i verden. Sammen med andre ligesindede nationer har Letland aktivt opmuntret til, at EU engagerer sig mere i sit naboskabsområde mod øst. Et nyt politisk initiativ, det østlige partnerskab, har set dagens lys. Dets mission er at omforme Europas fælles naboskabspolitik og tilpasse den dette områdes særlige kendetegn og derved gøre denne proces mere aktiv, mere modig og mere ambitiøs. Letland har med glæde bemærket Kommissionens forslag i denne henseende. I det praktiske arbejde skal det østlige partnerskab styrke de politiske og økonomiske forbindelser mellem EU og staterne i dette område og samtidig styrke det gensidige samarbejde mellem disse stater. Ved udviklingen af det østlige partnerskab skal der lægges vægt på differentieringsprincippet, den individuelle vurdering og holdningen over for de enkelte partnere. Alle disse stater følger deres egne udviklingsveje. Der er stater, der gerne vil med i EU, og stater, der har valgt andre målsætninger. Vores politik vil kun blive en succes, hvis vi er i stand til at arbejde sammen med alle staterne i området og hjælper forstående til, når det måtte være nødvendigt. Jeg har også fået positive signaler med hensyn til udvidelse og uddybelse af samarbejdet på mit besøg i de centralasiatiske nationer i oktober sidste år, hvor jeg besøgte Kasakhstan, Usbekistan og Turkmenistan. Letland vil fortsætte med at støtte EU's naboskabspolitik aktivt og spille en aktiv rolle i forbindelse med dens gennemførelse. Alle de europæiske nationer har egne historiske erfaringer og egne muligheder for at arbejde på vores fælles projekt til fordel for EU. Letlands særlige bidrag til den østlige dimension er den gensidige tillid, der kommer til udtryk i vores bilaterale forbindelser, som er rodfæstet i en fælles periode i historien, og de erfaringer, som denne tillid har givet. Det er Letlands pligt at udnytte disse særlige omstændigheder, som risikerer at gå tabt inden for de næste 10 år. Om flere årtier vil Letland, set med østlige øjne, blot være en af EU's medlemsstater og ikke en portal til Europa. Ved at udnytte disse fordele vil Letland bevare en aktiv politisk dialog med henblik på at fremme en bedre forståelse af EU og dets værdier i nabostaterne og dermed klarlægge målene med den europæiske naboskabspolitik og det østlige partnerskab. Det er til fordel for begge parter og giver os mulighed for at høre, hvordan nabostaterne ser deres fremtidige forbindelser med EU. Jeg er overbevist om, at Europas interesser tjenes bedst ved at indlede det østlige partnerskab hurtigst muligt under det tjekkiske formandskab.
Spørgsmålet om energisikkerhed er på det seneste blevet aktuelt i de første dage af det tjekkiske formandskab. Den finansielle og økonomiske krise er cyklisk på sin egen måde. Spørgsmålene vedrørende energisikkerhed og vedvarende energikilder er dog altid at finde på Europas og hele verdens politiske dagsorden. Og de bliver mere og mere presserende. Energisikkerheden har en udtalt ekstern dimension. Det betyder, at dette spørgsmål ikke kan ses adskilt fra situationen på verdensplan. Det er den seneste tids begivenheder i Ukraine og konflikten i Georgien bevis på. Selv for ikke ret lang tid siden så EU's medlemsstater energispørgsmålet som noget, der skulle løses på nationalt og ikke på EU-plan. Sidste års hændelser inden for energisektoren, forstyrrelserne i energiforsyningen, de svindende energiressourcer og prisvolatiliteten, har hjulpet med at skabe fælles forståelse blandt EU's medlemsstater for behovet for en fælles energipolitik. I skæringspunktet mellem energi og politik er vores primære opgave at sikre regelmæssig, tilstrækkelig, økonomisk, bæredygtig og miljøvenlig energiforsyning.
De må indrømme, at EU kun har haft blandet succes på dette område. På nogle områder, som udviklingen af en miljøvenlig energiøkonomi er et eksempel på, har vi fastsat ambitiøse mål på europæisk plan, som vi nu er begyndt at nå. På andre områder - diversificering af energikilder på europæisk plan og oprettelse af et fælles energimarked - er rejsen først lige begyndt. De seneste dages begivenheder, herunder blokeringen af gasforsyningerne fra Rusland, har åbnet vores øjne for behovet for hurtigst muligt at finde en løsning på paneuropæisk plan. Vi bærer alle ansvaret for at føre denne fælles forståelse ud i livet og skabe et integreret og diversificeret europæisk energimarked. Vi må ikke lade vores beslutsomhed forsvinde sammen med forårssneen. Energisikkerhedsproblemet kan kun løses succesfuldt med en aktiv dialog med transitlandene og de lande, der forsyner os med energiressourcer. EU har de nødvendige udenrigspolitiske instrumenter til at løse dette problem. Vores opgave er at udnytte dem.
Et andet område, hvor vi skal gøre en seriøs indsats, er integrationen af det baltiske energimarked med de skandinaviske og centraleuropæiske energimarkeder. Integrationen i det baltiske område er uensartet. Handelen og transporten i området udvikler sig hurtigt. Til gengæld stagnerer energimarkedet. Her har Kommissionen gjort et bemærkelsesværdigt stykke arbejde. Dets initiativ om at forbedre energisikkerheden og solidariteten omfatter endvidere udvikling af sammenkoblingsplanen for det baltiske energimarked. Dette vil muliggøre en gradvis integration af de baltiske lande i det fælles europæiske energimarked. Jeg har stor respekt for Sveriges engagement i de strategiske drøftelser om Østersøområdet. Sverige vil om kort tid få mulighed for at omsætte disse drøftelser til praksis under landets formandskab i andet halvdel af 2009. Jeg er overbevist om, at de stærke områder fra Middelhavet til Østersøen bidrager til et stærkt EU.
EU's oprindelige mål - sikkerhed og velfærd for det europæiske folk - er ikke blevet ændret. Det, der er blevet ændret, er det miljø, hvori vi skal nå dette mål. Den globale økonomi er meget tættere knyttet sammen, end den var for et halvt århundrede siden. På samme tid er der dukket nye, magtfulde økonomiske aktører op på den internationale scene. Kun med en sammenhængende, langsigtet og - vigtigst af alt - fælles indsats på EU-plan kan vi håbe ikke at blive taberne i denne globale konkurrencestrid. Kun sammen kan vi holde løfterne om sikkerhed og velfærd for vores borgere. Først da kan vi nå det mål, som vores nationers befolkninger gav deres stemme til, da de støttede vores deltagelse i EU.
Europa-Parlamentet har allerede vist, at det har et bredt syn på EU's fremtid. Dette er i særdeleshed rigtigt i forbindelse med dets ensartede og afbalancerede tilgang til Unionens udvidelsespolitik. Europas dynamiske vækst har givet Europa mulighed for at konkurrere globalt. Denne vækst er Europas potentiale, som Europa skal udnytte, så Unionen - også om flere årtier - kan være en ligeværdig økonomisk partner for de hastigt voksende asiatiske og latinamerikanske økonomier. Det er især Dem selv, de demokratisk valgte repræsentanter for Europas nationer, der føler ansvaret for denne proces hårdest. Man kan endvidere umuligt overvurdere den betydning, Europa-Parlamentet har haft i arbejdet med at bringe det europæiske projekt tættere på befolkningen og udvide dets demokratiske legitimitet. I fremtiden vil Europa-Parlamentets rolle blive endnu større.
Det er vigtigt, at vi er forenet i vores mangfoldighed og diversitet. Det er vigtigt, at vi bliver ved med at arbejde med at forbedre EU. Det er en opgave, som alle europæere skal påtage sig sammen. Dét er vores fælles ansvar over for Europa. Det er afgørende, at vi forhindrer fragmenteringen af EU. Medlemsstaterne skal finde løsninger og undgå, at der opstår en tilgang i flere hastigheder til det europæiske projekt. Den aftale, der i sidste måned blev indgået i Rådet om at befordre Lissabontraktaten, er kærkommen. Lissabontraktaten er den lovmæssige forudsætning for, at EU kan fungere fuldstændig effektivt i fremtiden. Kun ved at omsætte Lissabontraktatens principper til praksis er vi i stand til fuldt ud at realisere det nye, forenede Europas positive potentiale. Hvor effektivt, Lissabontraktaten kommer til at fungere i praksis, afhænger af medlemsstaternes og institutionernes politiske vilje og deres evne til at stå sammen om at nå Europas mål.
Frem til 2004 var Letlands mål at blive medlem af EU. Siden da har vi formet Letlands mål efter Europas mål. Vi kan ikke længere tænke på og opfatte os selv uafhængigt af Europa. Vi kan kun fastlægge og nå Letlands mål, hvis de stemmer overens med Europas fælles syn på fremtiden. Europas mål er for deres vedkommende opnåelige, hvis de stemmer overens med de enkelte medlemsstaters visioner. EU blev opført på og skal styrkes med udgangspunkt i fælles værdier. Kun offentlige drøftelser kan udlede de værdier, der er fælles for os alle. Kun i harmoni kan vi enes om de værdier, vi vil lægge på linje med dem, EU bygger på. Det er alle politikeres, men især de europæiske lederes opgave at definere europæiske værdier og indlede drøftelser om dem.
Lad os se lidt på fremtiden. Hvordan forestiller jeg mig EU og Letland på længere sigt, lad os sige i 2015? Den økonomiske verden efter krisen vil være vokset sammen i flere økonomiske magtcentre. Et af disse vil være EU. Europa vil have viljen og evnen til at forblive forenet, for kun i forening vil vi have mulighed for at udføre vores opgaver. Derudover vil EU fortsat være åbent for alle de europæere, der anerkender EU's værdier. "Forenet i mangfoldighed" vil være nøglen til den større og større rolle, Europa vil spille i verden. EU vil være blevet større, men vil ikke have mistet evnen til at handle effektivt. EU vil være i stand til at sørge for sin egen sikkerhed og sikre stabiliteten i nabolandene. Uddannelse og kultur vil være den bro, der forener EU-medlemsstaternes forskellige erfaringer, og som vil hjælpe med at genvinde Europas førende rolle på internationalt plan inden for videnskab og kultur. Der vil ikke længere være gamle og nye, små og store europæiske nationer. I Europa vil nationerne blive bedømt efter deres resultater, ikke efter geografiske og geopolitiske kriterier. Europa vil være forenet, og denne enhed vil blive sikret af magtfulde regioner, som, mens de forsvarer deres egne interesser, arbejder tæt sammen med de øvrige regioner og derved skaber et netværk af velfærd og udvikling i hele Europa. Alle nationerne vil bidrage til denne udvikling, alt efter deres egne evner og særlige kompetencer.
Hvilken rolle vil Letland spille i EU i 2015? Det vil være et tidspunkt, hvor Letland er kommet ud af krisen. Letlands hovedstad Riga vil være et af de blomstrende centre i det baltiske økonomiske område. Letlands økonomi vil være mere afbalanceret, konkurrencedygtig og strukturelt omlagt. I 2015 vil Letland for første gang i den uafhængige stats historie blive betroet med at løse problemer på europæisk og globalt plan i kraft af landets EU-formandskab. Vores bidrag til Europa vil være vores særlige forbindelser med nationerne i det østlige partnerskab. Letland og vores område vil bygge bro til Østen, nøjagtig ligesom Middelhavslandene vil forene begge sider af Middelhavet. Vores vision om et åbent Europa og vores erfaringer med integration vil være sporen til Europas åbenhed.
2015 er ikke langt ude i fremtiden. Der er kun seks år til. For 100 år siden skrev den lettiske poet Rainis, at det, der ændrer sig, varer ved. Det er stadig vise ord i dag. Jeg er overbevist om, at Europa vil ændre sig materielt. Det vil blive mere magtfuldt med hensyn til økonomi, velfærd og gensidigt samarbejde. Det vil konsolidere sit værdisystem. Europæerne vil være stolte over at leve i Europa og alligevel tilhøre deres egne nationer. Forenet i mangfoldighed, udvikling, bevaring af værdierne og alle borgernes ansvar over for deres nationer og over for den europæiske familie som helhed, dét er Europas fremtid.
Europas udvikling og fremgang er målestokken for vores succes. Det er sådan, vores arbejde vil blive bedømt. Det er vores ansvar. Som medlemmer af Europa-Parlamentet opfordrer jeg Dem til at fremme europæernes forståelse for vores fælles mål og for, hvordan de vil påvirke alle europæernes dagligdag. De europæiske borgeres støtte til den europæiske idé er den bedste garant for Europas fremtid. De skal have tak for Deres arbejde i denne mødeperiode. Jeg ønsker Dem held og lykke i Deres fremtidige arbejde og i det forestående valg til Europa-Parlamentet.
Formanden
Hr. præsident! Jeg vil gerne på vegne af Europa-Parlamentet takke Dem for Deres tale, for Deres europæiske mod og for Deres europæiske beslutsomhed. Vi blev naturligvis glade for at høre, at De værdsætter Europa-Parlamentet, og det har De helt ret i.
Jeg husker stadig meget tydeligt, at Letland, Litauen og Slovakiet i starten var udelukket fra tiltrædelsesforhandlingerne i anden halvdel af 1990'erne. Det var Europa-Parlamentet, der opfordrede regeringerne til at indlemme Letland, Litauen og Slovakiet i forhandlingerne. Som et resultat heraf blev Letland, Litauen og Slovakiet medlem af EU den 1. maj 2004.
De nævnte energispørgsmålet, og jeg skal svare Dem meget kort. Vi har en yderst ansvarsbevidst kommissær, en af Deres landsmænd, Andris Piebalgs, som klarede sig fortræffeligt i sidste uge og under gasstriden med Rusland og Ukraine, men især med Rusland. Jeg vil gerne takke Andris Piebalgs for hans arbejde i hans præsidents nærvær.
(Bifald)
Hr. præsident! En afsluttende bemærkning: De talte om, hvordan De gør Dem erfaringer, og hvordan Letland gør sig erfaringer. Det er bestemt rigtigt. Men også dem, der har været med i EF, i EU, fra starten af, lærer af Dem og af Deres historiske erfaringer. Hvis vi er klar til at lytte til hinanden og lære af hinanden, kommer vi alle til at stå stærkere. Med udgangspunkt i vores fælles værdier er vi stærke, demokratiske og frie. Tak, præsident Zatlers! Det var en fornøjelse at have Dem hos os i dag. Tak.
(Bifald)
