Ilmastonmuutosta käsittelevän Kööpenhaminan huippukokouksen tulokset (keskustelu) 
Puhemies
(IT) Esityslistalla on seuraavana keskustelu neuvoston ja komission lausunnoista ilmastonmuutosta käsittelevän Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksista.
Elena Espinosa Mangana
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen tänään parlamentin edessä jakaakseni kanssanne näkemykseni Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksista ja haasteista, jotka siitä aiheutuvat sekä Euroopan unionille että kiertävälle puheenjohtajavaltiolle, joka Espanja on vuoden 2010 ensimmäisen puoliskon ajan.
Euroopan unionin ympäristöministerit keskustelivat näistä asioista pitkään viime viikolla. Haluaisin huomauttaa, että olemme laajasti samaa mieltä halustamme edetä, erityisesti kolmen asian osalta: huippukokouksen tulosten kehittäminen siten, että niistä saadaan toimivia mahdollisimman pian, niiden osien vahvistaminen Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa ja toimiminen kokonaispäästöjen vähentämistä koskevien tavoitteidemme saavuttamiseksi.
Meillä on yhteiset tavoitteet ja strategiat. Siksi välittömimmät tehtävämme ovat sitoumuksemme virallista ilmoittamista koskevan prosessin päättäminen, sellaisen toimintakehyksen vahvistaminen, joka on vertailukelpoinen muiden teollisuusmaiden ja nousevan talouden maiden toimintakehyksen kanssa ja kaikkien käytettävissämme olevien välineiden hyödyntäminen sekä Euroopan unionissa että suhteissamme kolmansiin maihin.
Joulukuun huippukokous - erittäin monimutkainen konferenssi, jossa käytiin uuvuttavia keskusteluja menettelystä - päätettiin niin sanottuun Kööpenhaminan yhteisymmärrykseen. Monet valtion tai hallitusten päämiehet ja alueellisten ryhmien johtajat osallistuivat henkilökohtaisesti hyväksytyn asiakirjan laatimiseen, ja se edustaa niiden maiden tahtoa, joiden päästöt ovat yhteensä yli 80 prosenttia maailmanlaajuisesti tuotetuista päästöistä. Osallistujien joukossa olivat kaikki teollisuusmaat, tärkeimmät nousevan talouden maat ja huomattava määrä erityisen heikossa asemassa olevia maita. Sen avulla meidän pitäisi voida vastata moniin epäilyksiin, jotka edelleen haittaavat virallista prosessia, jonka pitäisi johtaa meidät oikeudellisesti sitoviin ratkaisuihin Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa ja mielellään Meksikossa.
Yhteisymmärryksen sisällön osalta katson, että on tärkeää korostaa, että meillä on selkeä tuki sille, ettemme anna lämpötilan nousta yli kahdella celsiusasteella. Se on varmasti yksi vahvimmista tekijöistä, ja sillä on suurimmat mahdollisuudet saavuttaa tuloksia: kaikkien teollisuusmaiden sitoumus laatia vähennystavoite, jota voidaan soveltaa suoraan niiden talouksiin.
Nousevan talouden maat ryhtyvät puolestaan konkreettisiin, todennettaviin toimiin, joiden avulla ne voivat vähentää huomattavasti päästöjensä kasvua: yhteisvastuuseen perustuva rahoitus, jolla pyritään tukemaan välittömiä ja keskipitkän aikavälin toimia ilmastonmuutoksen torjunnassa, osia, joilla pyritään ohjaamaan uusia hallintomalleja ja mekanismeja, joilla edistetään teknistä kehitystä ja metsäkadon aiheuttamien päästöjen vähentämistä.
Kööpenhaminan huippukokous on osoittanut, että etenemme uusissa kansainvälisissä puitteissa, jotka edellyttävät parannuksia, jos haluamme tarjota ratkaisuja maailmanlaajuisiin ongelmiin. Voimassa olevia päätöksentekoa koskevia sääntöjä on muutettava, jotta ne voidaan mukauttaa asianmukaisesti näihin uusiin aikoihin ja tarpeisiin.
Meillä todellakin on välineet toimintaa varten: yhteisön tasolla jo voimassa oleva lainsäädäntöpaketti, korkeimmat mahdolliset sitoumukset päästöjen vähentämisen edistämiseksi, kansainvälinen yhteisvastuu ja tekniset innovaatiot ja yhteistyö ja unionin asianmukainen institutionaalinen rakenne, jota meidän on käytettävä älykkäästi ja hyödynnettävä täysimääräisesti sen täydentävyyttä.
Meidän on saatava aikaan ympäristöneuvoston johtoasema neuvotellessamme ja suunnitellessamme ilmastonmuutosta koskevia toimia, joissa on suuremmat valmiudet ulkoiseen toimintaan. Meidän pitäisi lisäksi yhdistää edessä oleva ympäristöä koskeva tehtävä asiantuntijoidemme lausuntoihin talouteen ja innovaatioon liittyvistä toimista, meidän pitäisi lisätä yhtenäisyyttä ilmastotavoitteidemme ja kehitysmallimme ja hyvinvointimme välillä. Kaikki tämä on tehtävä kadottamatta näkyvistä tarvetta - sekä Euroopan unionissa että sen ulkopuolella - lujittaa yleisen mielipiteen ja niiden lainsäätäjien asemaa, jotka ovat sitoutuneet sijoittamaan parempaan tulevaisuuteen ja yleisten etujen suojelemiseen.
Käyttäkäämme hyväksi yhteistä eurooppalaista kokemustamme. Ensinnäkin meidän on saatava aikaan asianmukainen vastaus ennen tammikuun 31. päivää. Kööpenhaminan yhteisymmärryksen nojalla voidaan siten, yhdistämällä kaikki ne, joiden on vähennettävä päästöjään, tehdä vertailu tehtävistä ponnistuksista, vertailu, jota Euroopan unioni on vaatinut. Emme ole kuitenkaan vielä varmoja siitä, miten vahvoja toisten maiden sitoumukset todella ovat. Jos ne osoittautuvat riittämättömiksi, meidän on jatkettava työtä yhteisten vähennystemme edistämiseksi.
Meidän on myös saatava aikaan edellytykset, joiden nojalla yhteisymmärryksen osia voidaan soveltaa sujuvasti. On elintärkeää, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat lupauksensa pitävien maiden etulinjassa. Sen takia meidän on tehtävä kaudelle 2010-2012 suunnitellut varojen siirrot mahdollisimman nopeasti.
Haluamme kehittää rahoituspuitteita, joilla voidaan pitää kiinni kolmansia maita koskevaa yhteisvastuuta koskevista sitoumuksistamme Kööpenhaminan vihreässä ilmastorahastossa ja samalla edistää kirjanpitosääntöjä koskevia parannuksia ja vastaustamme sekä metsäkadon aiheuttamien päästöjen vähentämisen että teknisen yhteistyön osalta. Siihen on lisättävä seuraavat osat: omat toimemme, joilla pyritään täyttämään päästövähennystavoitteemme sekä kansallisella tasolla että yhteisön tasolla, innovaatioiden ja älykkään energian käytön tuoma uusi vauhti, sopeutustoimenpiteiden sisällyttäminen alakohtaisiin toimiin ja johdonmukainen ulkoinen toiminta.
Haluamme työskennellä tiiviisti komission ja parlamentin kanssa tämän kaiken osalta ja pyrkiä luomaan sellainen maailman alue, joka on ilmastonmuutoksen torjunnan etulinjassa, jolla on alimmat hiilidioksidipäästöt, joka on parhaiten valmistautunut kohtaamaan ilmastonmuutoksen tuomat haasteet ja joka on tehokkain muunnettaessa tätä innovaatiota ja kilpailukykyä koskevaksi valtavaksi voimaksi.
Ilmastonmuutospolitiikkamme on yksi tärkeimmistä eurooppalaisen mallin määrittelypiirteistä. Olemme olleet edelläkävijöitä kyseisen periaatteen yhdentämisessä oikeudenmukaisempaa ja kestävämpää kehitystä koskeviin ehdotuksiin talouden lisäksi myös yhteiskunnan ja ympäristön kannalta tietäen, että prosessissa vahvistamme kansainvälistä turvallisuutta. Tämä on saanut Kiinan ja Yhdysvaltojen kaltaiset tärkeimmät toimijat tulemaan samaan neuvottelupöytään ja määrittämään ja jakamaan yhteistyön ratkaisevat osat.
Euroopan unionilla, joka puolustaa vakaasti Yhdistyneiden Kansakuntien asemaa maailmanlaajuisten kysymysten ratkaisemisessa, on työtä tehtävänään myös muilla aloilla, sekä kahdenvälisesti että monenvälisesti, virallisesti ja epävirallisesti, autettaessa kaikkia määrittämään asianmukaisesti mahdollisuudet, kuunnellessa kumppaneitamme ja työskennellessä sellaisten alakohtaisten vastausten lujittamiseksi, jotka ovat johdonmukaisia sen kanssa, mitä ilmastonmuutoksen torjunnassa tarvitaan.
Meidän on hyödynnettävä täysimääräisesti Lissabonin sopimuksen hyväksymistä ja uusien toimielinten voimaantuloa ja sisällytettävä järjestelmällisesti tärkeimmät ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevat viestit suhteisiimme kolmansien maiden kanssa.
Edessämme ei ole mikään mitätön tehtävä. Espanjan hallitus on tietoinen haasteen suuruudesta ja toivoo voivansa osoittaa tässä, että se on sitoutunut saamaan mahdollisimman paljon edistystä aikaan niiden tekijöiden osalta, jotka voivat edistää kunnianhimoista ja sitovaa sopimusta Meksikossa.
Emme voi heittää hukkaan Kööpenhaminassa luotua poliittista tilaisuutta emmekä alentaa odotuksiamme tai kansainvälisen yhteisön odotuksia. Uskottavuutemme on vaakalaudalla. Meidän on pysyttävä lujina. Euroopan parlamentin uudet, suuremmat valtuudet, joiden nojalla se tulee vielä lähemmäksi kansalaisia, edistävät tiiviimpää ja hedelmällisempää yhteistyötä.
Haluan päättää puheenvuoroni onnittelemalla kaikkia siitä ja muistuttamalla teitä kaikkia, että nyt, enemmän kuin koskaan, tarvitsemme ankaraa työtänne ja tukeanne seuraavien elintärkeiden kuuden kuukauden aikana.
Olli Rehn
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä komission puolesta mahdollisuudesta keskustella ilmastonmuutosta käsittelevän Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksista ja Kööpenhaminan yhteisymmärryksen seurannasta. Kollegani Stavros Dimas on pyytänyt minua esittämään puolestaan anteeksipyynnön siitä, että hän ei voi itse olla täällä, koska hän on sairas, mikä on erityisen valitettavaa, koska tämä olisi todennäköisesti ollut viimeinen kerta, kun hän on mukana täysistunnossa. Tarjouduin vapaaehtoiseksi korvaamaan Stavrosin tässä hyvin merkittävässä keskustelussa.
Haluan ilmaista arvostukseni siitä aktiivisuudesta ja tuesta, jota Euroopan parlamentti on osoittanut ennen konferenssia ja itse konferenssissa. Yhteydet valtuuskuntanne kanssa osoittautuivat erittäin hyödyllisiksi koko konferenssin aikana. Teillä oli erityisen olennainen asema erityisesti edistettäessä suhteitamme muiden maiden ja muiden alueiden tärkeimpien toimijoiden kanssa.
Uskon, että olemme samaa mieltä siitä, että Kööpenhaminan tulos jää erittäin kauas tavoitteestamme saada aikaan kunnianhimoinen ja oikeudellisesti sitova sopimus, joka olisi ollut välttämätön ilmastonmuutoksen rajoittamiseksi kahteen celsiusasteeseen. Se on erityisen suuri pettymys meille kaikille, jotka olemme tehneet monien vuosien ajan ankarasti työtä saadaksemme aikaan konkreettisia poliittisia päätöksiä ilmastonmuutoksen kääntämiseksi.
Epäonnistumiseen oli monia syitä, ja palaan niihin hetken päästä. Voidaan kuitenkin myös sanoa, että yhteisymmärrys oli parempi kuin ei tulosta ollenkaan, mikä olisi ollut huonoin mahdollinen lopputulos.
Toisaalta - löytääkseni jotakin myönteistä - Kööpenhaminan yhteisymmärryksessä ainakin tunnustetaan, että ilmastonmuutos on rajoitettava alle kahteen celsiusasteeseen. Siinä myös kehotetaan kehittyneitä maita luetteloimaan talouden laajuiset päästötavoitteensa 31. tammikuuta 2010 mennessä ja pyydetään kehitysmaita luetteloimaan lieventämistavoitteet samaan päivämäärään mennessä. Yhteisymmärryksessä myös laaditaan perusta sangen huomattavalle 30 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruiselle rahoituspaketille tulevan kolmen vuoden aikana ja tunnustetaan, että vuoteen 2020 mennessä tarvitaan vuosittain sata miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Yhteisymmärryksessä on toisaalta vakavia puutteita. Siinä ei viitata ollenkaan keskipitkän aikavälin tai pitkän aikavälin lieventämistavoitteisiin. Tähän mennessä ilmoitetut vähennyssitoumukset eivät riitä kahden celsiusasteen tavoitteessa pysymiseksi. Valitettavasti, minun mielestäni, on vain vähän syytä optimismiin sen osalta, että tammikuun 31. päivään mennessä saataisiin parempia tarjouksia - pikemminkin päinvastoin. Viimeisenä vaan ei vähäisimpänä, yhteisymmärrys ei ole oikeudellisesti sitova ja, mikä on ehkä vielä huolestuttavampaa, siinä ei tehdä päätöstä oikeudellisesti sitovasta sopimuksesta tänä vuonna, mikä oli yksi tärkeimmistä tavoitteistamme.
Tulevaisuudessa seuraava vaihe on sen varmistaminen, että tämä yhteisymmärrys ainakin tulee voimaan ja että sillä valmistellaan maaperää uudelle ilmastosopimukselle, josta on sovittava kiireellisesti tämän vuoden aikana. Aivan ensimmäisenä askelena on olennaista varmistaa, että kaikki tärkeimmät osapuolet hyväksyvät nyt yhteisymmärryksen ja ilmoittavat tavoitteistaan tai toimistaan tammikuun 31. päivään mennessä. On myös tarjottava asianmukainen rahoitus. Sen osalta meidän on tutkittava tapoja perustaa Kööpenhaminan vihreä ilmastorahasto. Meidän on myös vahvistettava liittoutumia niiden maiden ja alueiden kanssa, jotka jakavat näkemyksemme kansainvälisten ilmastoneuvottelujen onnistuneesta tuloksesta.
Lopuksi, meillä on edessämme valtavia haasteita EU:n tason yhtenäisyyden varmistamisessa, strategisessa liittoutumisessa tärkeimpien ulkoisten kumppanien kanssa ja monenvälisiä ilmastotoimia koskevan täysimääräisen sitoumuksemme säilyttämisessä, mutta 15 sopimuspuolen konferenssista on myös paljon opittavaa. Yksi ilmeinen opetus on varmasti se, että meidän on opittava puhumaan yhdellä äänellä. Kööpenhaminassa Kiina, Intia, Yhdysvallat ja kaikki muut suurvallat puhuivat kaikki yhdellä äänellä, kun taas EU puhui monella eri äänellä. Sama koskee maailmanlaajuista taloushallintoa ja kansainvälistä turvallisuutta. Olemme nyt todellakin risteyksessä. Joko ryhdymme päättäväisiin toimiin ja yhteiseen toimintaan EU:n elvyttämiseksi ekologisesti, taloudellisesti ja poliittisesti, tai meitä uhkaa talouden pysähtyminen ja poliittinen merkityksettömyys.
Pitäkäämme Kööpenhaminaa varoituksena tuosta tulevaisuudennäkymästä. Meidän on onnistuttava sitä paremmin ja me pystymme siihen. Vain pysymällä yhtenäisenä voimme onnistua, ja odotan työskentelyä kanssanne tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Corien Wortmann-Kool
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi pyytää teitä välittämään terveisemme komission jäsenelle Dimasille ja välittämään hänelle Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmän puolesta kiitoksemme hänen ponnisteluistaan viime vuosien aikana. Me olemme myös luonnollisesti pettyneitä ilmastonmuutoshuippukokouksen tuloksiin, mutta on tärkeää, ettemme unohda, että tiettyjen tekijöiden osalta todella otettiin historiallisia askeleita, esimerkiksi ilmastorahoituksen, metsäkadon ja kahden asteen tavoitteen osalta; vaikka se ei ole täydellistä, kuten aivan oikein huomautitte. Olisimme luonnollisesti halunneet jotakin paljon kunnianhimoisempaa - katsokaa päätöslauselmaamme - mutta näiden alustavien vaiheiden perusteella meidän on nyt edettävä.
On erittäin tärkeää, että teemme perusteellisen analyysin EU:n osuudesta tässä huippukokouksessa, koska EU ei ollut läsnä elintärkeällä hetkellä. EU oli hyvinkin saattanut valmistautua huippukokoukseen hyvin sisällön ja teknisten asioiden osalta, mutta poliittisesti se oli katastrofi. EU:n poliittinen suoritus oli yksinkertaisesti heikko. Olette oikeassa sanoessanne, että EU:n on puhuttava yhdellä äänellä, mutta se on helpommin sanottu kuin tehty. Meidän on nyt todella hyödynnettävä myös uuden Lissabonin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia. Kaksi uutta naista on - toivottavasti - pian etulinjassa: Connie Hedegaard ja Catherine Ashton. Heidän on saatava muu maailma mukaan ja valmisteltava maaperää Meksikoa varten vahvalla ilmastopolitiikalla. Arvoisa puhemies, PPE-ryhmän mielestä on selkeää, että meidän on säilytettävä marraskuun päätöslauselmassamme ilmaistu 30 prosentin tavoite ja että meidän on yhdistettävä tämä tavoite EU:n tavoitteen lisäksi maailmanlaajuisen tavoitteeseen. Meidän on tarkistettava strategiamme, koska sitä ei hyväksytty, ja monet tärkeimmät toimijat eivät hyväksyneet maailmanlaajuista tavoitetta. Meidän on tarkistettava strategiamme, mutta meidän on myös säilytettävä kunnianhimomme.
Marita Ulvskog
Kööpenhaminan huippukokous epäonnistui. Maailman rikkaimpien ja köyhimpien maiden välinen kuilu on kasvanut, eivätkä puheenjohtajavaltio Ruotsi tai Tanskan pääministeri pystyneet estämään tai välttämään sitä. Kuten kollegani juuri sanoi, EU ei ollut läsnä. Tämän epäonnistumisen jälkeen on tärkeää ottaa jälleen aloite omiin käsiin. Sitä ei luonnollisesti voida saada aikaan kieltäytymällä tunnustamasta, että Kööpenhaminan konferenssi epäonnistui - kuten Connie Hedegaard, ehdokas ilmastotoimista vastaavaksi komission jäseneksi, on tehnyt. Se vain lisää vaaraa siitä, että virheet toistetaan.
Miten puheenjohtajavaltio Espanja ja komissio aikovat valmistella maaperää sitovan ilmastosopimuksen aikaansaamiselle Meksikossa? Takaatteko uusien ilmastoaloitteiden rahoittamisen kehitysmaissa, jotta ei vain pakata uudelleen tukirahoitusta, joka on jo tarkoitettu muun muassa köyhyyden torjumiseen? Ehdotatteko, että omat päästövähennyksemme nostetaan 20:stä 30 prosenttiin? Siten aloite otettaisiin uudelleen omiin käsiin. Poistatteko kehitysmaiden epäluottamuksen panemalla merkille Kioton sopimuksen arvon maailmanlaajuista ilmastotyötä koskevan jatkuvan työn perustana?
Corinne Lepage
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olosuhteet, jotka johtivat 192 valtion tai hallituksen päämiehen kokoontumiseen Kööpenhaminassa, eivät ole muuttuneet, ja Kööpenhaminan epäonnistuminen ei missään nimessä saa olla syy alentaa tavoitteitamme.
Meidän on kuitenkin ehdottomasti muutettava strategiaamme - tarvitsemme uuden strategian. Tämän strategian on oltava luja, dynaaminen ja innovatiivinen.
Ensinnäkin, sen on oltava luja, koska on olennaista, ettemme vain säilytä tavoitteitamme vaan nostamme niitä, siihen asti, että kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoite on 30 prosenttia. Meidän on vauhditettava teollisuutemme muutosta energiatehokkuuteen, puhtaisiin ja tehokkaisiin prosesseihin, uusiutuviin energialähteisiin ja tieto- ja ympäristöteknologioiden uuteen synteesiin perustuvaan vihreään talouteen, koska Kööpenhaminassa alkanut taistelu on myös 2000-luvun teollisuuden ja sen johtajien taistelu.
Meillä on oltava dynaaminen strategia, jossa ei millään tavoin vähennetä YK:n prosessin oikeutusta. Meidän on ryhdyttävä aloitteisiin Yhdysvaltojen ja Kiinan osalta, jotta voimme luoda toteuttamiskelpoisen perustan Meksikon sopimukselle. Emme saa sallia sitä, että näkemästämme G2-yhteistyöstä tulee todellisuutta, vaan meidän on pikemminkin saatava itsemme tämän prosessin ytimeen, ja se on mahdollista vain, jos puhumme yhdellä äänellä.
Meidän on oltava innovatiivisia: innovatiivisia hiilidioksidimarkkinoilla säätämällä ylärajan hinnoille ja innovatiivisia rahoitusmenetelmien osalta. Omasta puolestani ja sitomatta ryhmääni katson, että rajoillamme kannettavaa hiilidioksidiveroa on käsiteltävä. Meidän on sitten saatava takaisin luottamus Afrikan osalta lisäämällä rahoitusta, mutta ilman, että kierrätämme virallista apua ja nimeämme sen uudelleen "hiilidioksidivaroiksi".
Olennaista on, että meidän on toteutettava huomattavia ponnisteluja, jotta voimme pitää kiinni päätöksestämme olla maailmanjohtajia ilmastonmuutosta koskevissa kysymyksissä.
Satu Hassi
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan tulos on pettymys syistä, jotka jo on lueteltu. Ensi kertaa YK-asiakirjassa mainitaan kahden asteen lämpenemisraja, mutta eri maiden Kööpenhaminassa ilmoittamat päästörajat vastaavat kuitenkin maapallon lämpenemistä yli kolmella asteella. Viimeksi kun oli kolme astetta lämpimämpää, merenpinta oli kymmeniä metrejä korkeammalla kuin nyt.
On rehellisesti tunnustettava, että EU ei osoittanut sitä johtajuutta, jota julistamme. Tärkein tapa johtaa olisi ollut ja on edelleen se, että tiukennamme päästövähennystavoitteemme ainakin 30 prosenttiin. Oikea tavoitteemme pitäisi olla -40 prosenttia jos ihan oikeasti olisimme linjassa ilmastotieteen viestin kanssa. Jos nyt pysähdymme 20 prosentin päästövähennykseen se tarkoittaa, että EU ei ole tarkoittanut yhtään mitään julistaessaan kahden asteen lämpenemisrajaa yli kymmenen vuotta.
Lukuisien, muun muassa Alankomaiden hallituksen teettämien selvitysten mukaan, 20 prosentin päästövähennys on kaukana maailman kunnianhimoisimmasta. 30 prosentin vähennystavoite maksaa nykytiedon valossa vähemmän kuin mitä kaksi vuotta sitten arvioitiin 20 prosentin päästöleikkauksen hinnaksi.
Tietenkin Kööpenhaminassa oli maita, jotka halusivat torpedoida tuloksen. Jos EU johtaisi, se tekisi tämän heille vaikeaksi. Nyt EU teki sen heille helpoksi, torjumalla Kioton toisen sitoumuskauden, joka on kehitysmaille äärimmäisen tärkeä. Rakentavaa olisi sanoa, että olemme valmiit Kioton toiseen kauteen niillä ja niillä ehdoilla, ja rakentavaa olisi sitoutua tukemaan taloudellisesti kehitysmaiden ilmastotoimia ilman, että kierrätämme kehitysyhteistyörahoja uuden otsikon alle.
Tästä laihasta tuloksesta pitää nyt päästä eteenpäin kunnolliseen ilmastosopimukseen. Se voi olla kansainvälisesti legitiimi vain YK:n kautta neuvoteltuna. Tarvitsemme myös uudenlaista ilmastodiplomatiaa. Ei riitä, että eksperttimme osaavat teknisten yksityiskohtien viidakon. Tarvitsemme kärsivällistä diplomaattista työtä kompastuskivien voittamiseksi ja myös YK:n neuvotteluprosessin uudistamiseksi toimivaksi, esimerkiksi siten, että otetaan käyttöön äänestyssäännöt.
Martin Callanan
ECR-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, toivon, että osoittautuu, että olen väärässä, mutta minusta näyttää koko ajan epätodennäköisemmältä, että Kööpenhaminassa aloitetut ja jatketut keskustelut johtavat todella oikeudellisesti sitovaan sopimukseen, joka velvoittaa maailman kaikki suurimmat päästäjät suuriin päästöleikkauksiin.
Näissä oloissa olisi minun mielestäni hyvin typerää, että me, jotka täällä EU:ssa keskustelemme asioista, sopisimme vielä suuremmista päästövähennyksistä. On mainittu 30 prosentin luku. Satu Hassi mainitsi juuri 40 prosenttia.
Koska maailmanlaajuista sopimusta ei ole, mielestäni olisimme hulluja, jos sopisimme lisävähennyksistä, koska silloin uhkana on, että sälyttäisimme kuluttajiemme harteille kehittyneen maailman suurimpia energialaskuja ja tekisimme EU:n raskaasta teollisuudesta ja suurista energian kuluttajista erityisen kilpailukyvyttömiä maailmanlaajuisesti.
Jo nyt EU:n ulkopuolelle sijoitetaan paljon teollisuutta, ja, tietysti, yksinkertaisesti siirretään päästöjä EU:sta Kiinaan, Intiaan ja muualle. Se on hullua talouspolitiikkaa, koska se ei ole mitenkään ympäristön edun mukaista. Sillä on joissakin tapauksissa itse asiassa turmiollisia nettovaikutuksia ympäristöön, koska kyseiset tuotteet vain loppujen lopuksi tuodaan takaisiin EU:hun.
Tarvitsemme siis kattavan maailmanlaajuisen sopimuksen. Kannatan sitä täysimääräisesti. Toivon, että teemme työtä sen saavuttamiseksi, mutta kun sitä ei ole, meidän pitäisi olla hyvin varovaisia EU:n yksipuolisten leikkausten osalta.
Bairbre de Brún
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (GA) Arvoisa puhemies, kunnianhimoista, oikeudellisesti sitovaa sopimusta tarvitaan kiireellisesti.
Uusimpien tieteellisten tietojen mukaan EU:n on sitouduttava 40 prosentin päästövähennykseen vuoteen 2020 mennessä ja 80-95 prosentin vähennykseen vuoteen 2050 mennessä, ja tällaista sitoumusta ei voida tehdä muiden ihmisten toimien perusteella.
Kaikkien on tiedettävä, mitä todellisia päästövähennyksiä toteutetaan, ja meidän on tiedettävä, että kehitysmaille tarjotaan riittävä rahoitus, jotta ne voivat torjua ilmastonmuutosta ja sen seurauksia.
Tarvitaan selkeyttä. Me kaikki tarvitsemme selkeyttä sen osalta, kuka tarkasti ottaen tarjoaa tämän rahoituksen, miten paljon kukin kehittynyt maa antaa ja miten ja milloin se annetaan. Kööpenhaminassa osoitettu poliittisen tahdon puute ei voi toistua.
Ja toivon myös komission jäsenelle Dimasille kaikkea hyvää.
Anna Rosbach
EFD-ryhmän puolesta. - (DA) Arvoisa puhemies, 15 sopimuspuolen neuvotteluissa puhuttiin paljon niin sanotuista ilmastopakolaisista. Ihmiset ovat aina paenneet luonnonkatastrofeja, huonoja satoja, kuivuutta, tulvia ja nälänhätää. Totuus on se, että ilmastonmuutos ja sen suorat vaikutukset ihmisiin ja ympäristöön ovat ongelmia, joiden osalta meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin käsitellä niitä. En voi kuitenkaan olla kysymättä, olemmeko me sen osalta menossa oikeaan suuntaan. Olen samaa mieltä siitä, että meidän on oltava tietoisempia siitä, miten käytämme arkielämässämme resursseja, ja tutkittava uusia teknologioita. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että meillä itse asiassa on jo keinoja lieventää yhtäkkiä ilmeneviä ongelmia. Esimerkiksi 15 sopimuspuolen neuvotteluissa mainittiin Cookinsaaret, joka on saariryhmä Tyynellämerellä. Näiden saarten ongelma on se, että vedenpinnan nousu uhkaa niitä. Näitä saaria voitaisiin suojella padolla, ja itse asiassa pato on täysin hallittavissa oleva investointi - mutta ei köyhälle saariryhmälle. Kun me lännessä keskustelemme tuulivoimasta, sähköautoista, aurinkoenergiasta, biopolttoaineista ja uusista jätteenlajittelutavoista Euroopan lähiöissä, monet saaret ovat asteittain katoamassa. Siksi kysyisin, pitäisikö lännen investoida miljardeja ilmastoteknologiaan - jonka vaikutus on erittäin kyseenalainen - kun miljoonia ihmisiä voitaisiin auttaa jo tunnetuilla, edullisilla toimenpiteillä. Tilastoista, todisteista ja tutkimuksesta riitelemisen sijaan nyt on aika käsitellä ilmastonmuutoksen vaikutusta maailmanlaajuisella tasolla todellisten toimien avulla.
Nick Griffin
(EN) Arvoisa puhemies, arvioikaamme nyt Kööpenhaminan jälkeen uudelleen koko ilmaston lämpenemistä koskeva tarina. Kööpenhaminassa koimme "Ilmastogate II" -ironian lisäksi myös vuosikymmeniin ankarimman talven alun. Sen jälkeen Potsdamin merenpintapelottelulta on poistettu sädekehä, Goddard-instituutti on saatu kiinni lämpötilatilastojen peukaloinnista, Himalajan katoavat jäätiköt on paljastettu fantasiaksi ja Rajendra Pachauri on osoittautunut ilmastonmuutoksella keinottelijaksi. Maailma viilenee. Ilmaston lämpeneminen on huijausta.
Tämä ei ole uhriton rikos. Hiilidioksidiverot nostavat polttoaineiden hintoja ja tappavat juuri nyt puhuessamme vanhuksia. Tämän olemattoman ongelman tutkimiseen tuhlatut miljardit ovat miljardeja, joita ei ole voitu käyttää Alzheimerin taudin kaltaisten todellisten vitsausten torjumiseen tai metsäkadon kaltaisten todellisten ympäristökatastrofien lopettamiseen. Hiilidioksidipäästökauppa tuottaa miljardeja Cityn huijareille köyhien perheiden kustannuksella. Maatalousmaan menettäminen biopolttoaineille on jo kaksinkertaistanut maailman elintarvikkeiden hinnat, joten miljoonat näkevät nälkää, kun ahneet yhtiöt saavat yhä suurempia voittoja.
Ihmisen aikaansaamaa ilmastonmuutosta koskevaa epätieteellistä hölynpölyä ajavat tahot - Shell, Monsanto, kansainväliset pankit, maailmanhallitusta kannattavat Bilderberg-ryhmän jäsenet, hiilidioksidimiljonäärit ja heidän hyödylliset idioottiliittolaisensa vasemmistossa - ovat toteuttamassa ihmiskunnan suurinta huijausta. Heidät on saatava vastuuseen ja heidät saadaan vastuuseen, kuten myös heidän kollaboraattorinsa täällä ja samankaltaisissa paikoissa.
Peter Liese
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kööpenhaminassa ja konferenssin jälkeen on puhuttu paljon YK:n päätöslauselmia koskevista tarkistuksista. Ehdotan, että muutamme parlamentin säännöksiä, jotta Nick Griffinin kaltaiset marginaaliryhmiin kuuluvat henkilöt eivät puhu alussa vaan aivan lopussa, joka on heidän asianmukainen paikkansa tässä poliittisessa kentässä, ainakin ensimmäisellä kierroksella.
Hyvät kollegat, Kööpenhamina oli, tietysti, pettymys. Moniin vaatimuksiimme ja kansalaisten odotuksiin ei ehdottomasti vastattu. Haluaisin lisätä yhden asian siihen, mitä on jo sanottu. Haluamme kansainvälisen sopimuksen ilma- ja meriliikenteestä aiheutuville päästöille. Valitettavasti Kööpenhaminassa ei edistetty ollenkaan tässä asiassa. Sitä ei edes mainittu Kööpenhaminan ilmastosopimuksessa. Se on masentava tulos erityisesti, koska tiedämme, että jokainen menettämämme vuosi johtaa tietysti siihen, että meidän on ponnisteltava vielä enemmän. Mitä myöhemmin aloitamme, sitä rohkeampia ja lujempia ponnistelujemme on oltava, ja jokaisen ohimenevän vuoden myötä siitä tulee tietysti vaikeampaa. Se on kuin vakava sairaus; mitä aiemmin sitä aletaan hoitaa, sitä lievempiä hoitoja tarvitaan. Siksi se on pettymys.
Meidän ei pitäisi kuitenkaan tarkastella sitä kielteisestä, yksipuolisesta näkökulmasta. Tänä aamuna minulta kysyttiin, onko ilmastonmuutosta koskeva kysymys nyt poliittisesti pysähdyksissä. Se ei ole. Sitä on jatkettava ja sitä kansalaisemme myös meiltä odottavat. Meidän pitäisi tarkastella Kööpenhaminassa todella tapahtuneita myönteisiä asioita. Esitän kaksi esimerkkiä, nimittäin kahden kehitysmaan, Malediivien ja Costa Rican yrityksen kehittyä ilmastoneutraaleiksi kymmenen seuraavan vuoden aikana. Koko maailma - Eurooppa ja muu maailma - voi seurata niiden esimerkkiä. Nämä ovat pieniä valtioita, mutta jos mietimme esimerkiksi Brasilian kaltaisia valtioita, se, mitä siellä tapahtuu, on myös ihmeellistä.
Meidän pitäisi siksi analysoida virheitämme eikä vain ylimielisesti jatkaa kuten ennen. Meidän ei kuitenkaan pitäisi myöskään pukeutua säkkiin ja ripotella tuhkaa päällemme vaan liittyä niihin maailmassa, jotka haluavat edistyä ilmaston suojelussa. Kyse ei enää saa olla pelistä teollisuusmaat vastaan kehitysmaat, vaan ne maat, jotka ovat ymmärtäneet, mistä tässä on kyse, muuta maailmaa vastaan, ja jolloin, toivottavasti, viimeksi mainitun ryhmän koko pienenee jatkuvasti.
Jo Leinen
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Espinosa, osallistuin viime viikolla epäviralliseen ympäristöneuvoston kokoukseen Sevillassa. Se oli ensimmäinen neuvoston kokoonpanon kokous Espanjan puheenjohtajakaudella. Te ette tietenkään voinut osallistua valitettavan perheasian takia, mutta valtiosihteerinne Teresa Ribera edusti teitä esimerkillisesti. Koko erittäin hyvin järjestetyn kokouksen aikana puheenjohtajavaltio Espanjan sitoutuminen asiaan oli ilmiselvä.
Se kaikki oli oikein ja asianmukaista, mutta neuvoston kokouksen tulos ei ollut kovin tyydyttävä. Ministerineuvosto jakaantui, eikä suunnasta ollut tietoakaan. Jäsenvaltioiden välillä ei ollut minkäänlaista yhteisymmärrystä siitä, mitä meidän pitäisi nyt tehdä. Se ei ole hyvä merkki. On teidän tehtävänne ja teidän vastuullanne löytää 27 jäsenvaltion välinen yhteinen nimittäjä.
Minun mielestäni meidän on Euroopan unionissa tehtävä kolme asiaa Kööpenhaminan jälkeen. Ensimmäinen on se, että meidän on otettava uudelleen johtava asema maailmanlaajuisessa ilmastonsuojelussa. Toiseksi, meidän on osoitettava uskottavuutta antamissamme sitoumuksissa, ja kolmanneksi meidän on kiireellisesti saatava uusia kumppaneita ennen Meksikoon menemistä.
Johtavan asemaan uudelleen ottamisesta olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka täällä sanoivat, että meidän pitäisi edelleen pysyä lupauksessamme vähentää hiilidioksidipäästöjä 30 prosentilla. Haluaisin, että ilmoitamme tämän 30 prosentin tavoitteen YK:n sihteeristölle Bonnissa 31. tammikuuta, emmekä vanhaa 20 prosentin tavoitetta. Jos teemme itsemme riippuvaisiksi muiden vertailukelpoisista ponnisteluista, se vie ikuisuuden, eikä Meksikostakaan jää mitään käteen.
Uskottavuuden osoittamisen osalta 7,2 miljardia euroa on itse asiassa saatava konkreettisesti ennen Meksikoa. Afrikan maiden on voitava nähdä, että ensimmäiset toimenpiteet ovat jo käynnissä.
Lopuksi, kumppaneiden saamisen osalta toivon, että kehitämme ilmastonsuojeludiplomatiaa ja että erityisesti Afrikan unionin avulla löydämme myös riittävästi kumppaneita, myös Latinalaisesta Amerikasta ja Aasiasta, jotta Meksikossa saadaan aikaan maailmanlaajuinen sopimus.
Chris Davies
(EN) Arvoisa puhemies ja hyvät yhteistyökumppanit, meidän on jatkettava eteenpäin Kööpenhaminasta. Totuus on, että emme tunne tietä. Me törmäilemme pimeässä. Mielestäni meidän on yksinkertaisesti tutkittava jokaista tilaisuutta ja toivottava, että jokin niistä vie meitä eteenpäin.
Mutta olen varma, että meidän on pyrittävä säilyttämään kunnianhimomme ja johtajuutemme, ja nyt seuraavan kahden viikon aikana on tehtävä elintärkeä päätös, ja haluan tietää, mitä puheenjohtajavaltio aikoo tehdä, jotta siinä toimitaan oikein.
Päästöistämme 40 prosenttia tulee voimaloissamme poltetuista fossiilisista polttoaineista. Siksi hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevan tekniikan kehittäminen tunnustetaan niin merkittäväksi. Siksi neuvosto sopi kolme vuotta sitten, että meidän pitäisi pyrkiä kehittämään jopa 12 mallihanketta vuoteen 2015 mennessä. Vuosi sitten sovimme noiden hankkeiden rahoitusmenetelmästä: päästökauppajärjestelmästä käytetään 300 miljoonaa päästöoikeutta. Vei kolme kuukautta siitä, kun ajatus tuli parlamentilta, siihen, että neuvosto hyväksyi oven avaamisen, mutta 12 kuukautta myöhemmin emme ole vieläkään sopineet, miten hankkeet valitaan tai miten rahat käytetään. Komissio on viimein esittänyt päätösluonnoksen. Siinä ehdotetaan vain kahdeksaa hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia koskevaa hanketta, ja sen suosittelema aikataulu tarkoittaa, että niitä kaikkia on mahdotonta toteuttaa vuoteen 2015 mennessä. Komission jäsenellä Rehnillä on siten kuumat paikat; toivon, että joku toimittaa hänelle keskustelun loppuun mennessä muistion, jotta hän voi selittää kunnianhimon puutteen tässä asiakirjassa.
Mutta on myönnettävä: olipa se miten riittämätöntä tahansa, meidän on edettävä. Siitä keskustellaan neuvoston ilmastonmuutoskomiteassa 2. helmikuuta, ja joistakin jäsenvaltioista tulee vastustusta, sillä ne vastustavat sitä, että komissiolla on viimeinen sana hankkeiden valinnassa ja rahan käytössä ja sen jakamisessa.
Nyt tämä kokous on Kööpenhaminan jälkeen ensimmäinen tilaisuus, jossa Euroopan unioni voi osoittaa, eteneekö se ja toteuttaako se konkreettisia toimenpiteitä vai aikooko se livetä taaksepäin. Se on elintärkeä testi sekä komissiolle että puheenjohtajavaltiolle.
Joten kysymykseni ministerille on seuraava: Aikooko puheenjohtajavaltio varmistaa, että saamme tuossa kokouksessa sopimuksen aikaan vai aiotteko epäonnistua?
Bas Eickhout
(NL) Arvoisa puhemies, olkaamme selkeitä. Kööpenhamina epäonnistui. Huippukokouksessa oli todellakin kolme todellista häviäjää: Yhdistyneet Kansakunnat, Euroopan unioni ja ilmasto. Siten on erittäin tärkeää tehdä näistä kolmesta häviäjästä voittajia vuonna 2010 matkalla Meksikoon. Sen saavuttamiseksi on saatava aikaan kolme asiaa. Ensimmäinen on se, että EU:n on todella puhuttava yhdellä äänellä, kuten komission jäsen Rehn on jo sanonut, mutta - ja arvostaisin selkeää vastausta tähän kysymykseen - kenen ääni se on? Kuka puhuu EU:n puolesta Meksikossa?
Toiseksi, Yhdistyneiden Kansakuntien osalta, EU:n on osoitettava johtajuutensa myös neuvotteluissa, mikä tarkoittaa, ettemme enää katso vain Yhdysvaltoja ja Kiinaa, vaan sen sijaan katsomme pääasiassa maita, jotka jakavat toiveemme ilmastoa koskevasta toiminnasta, kuten Afrikan unionia, Meksikoa, Brasiliaa ja Etelä-Afrikkaa. Meidän pitäisi laajentaa niiden maiden ryhmää, joiden kanssa haluamme tehdä sopimuksen.
Kolmanneksi, ilmasto. On totta, että sovimme kahdesta asteesta, mutta tuon luvun on myös tarkoitettava jotakin. Tiedemiehet sanovat, että kaksi astetta tarkoittaa, että rikkaiden maiden on vähennettävä hiilidioksidipäästöjään 40 prosentilla. EU:n on siksi luvattava nyt 30 prosenttia. Tammikuun 31. päivänä sillä on uusi mahdollisuus osoittaa johtajuutensa esittämällä 30 prosenttia, ja pyydän EU:ta tarjoamaan tuon luvun. Arvostaisin vastaustanne tähän ehdotukseen, koska se on ainoa tapa osoittaa johtajuutta ja tehdä vuodesta 2010 Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan unionin ja ilmaston vuosi.
Derk Jan Eppink
(EN) Arvoisa puhemies, tuen vuoden 2020 ympäristötavoitteita, mutta minulla on ankaria epäilyksiä joistakin menetelmistä. Kööpenhaminan konferenssi oli hyvä esimerkki huonosta menetelmästä. Ja mitä me siitä opimme?
Konferenssi oli liian suuri ollakseen tuottoisa: rokkikonsertti 50 000 ihmisille on mahdollinen, kokous ei. Toiseksi, Kiina ja Intia petkuttivat EU:ta, ja Yhdysvallat liittyi niihin. Sen sijaan, että EU olisi ollut ratkaiseva toimija, siitä tuli hämmentynyt katsoja.
Mitä meidän pitäisi tehdä? Mielestäni meidän on arvioitava uudelleen käyttämämme muoto, jonka pitäisi olla pikemminkin G20 kuin Woodstockin mittakaavan tapahtuma. Toiseksi, meidän on lakattava osoittamasta moraalista ylimielisyyttä kertomalla Kiinalle ja Intialle, mitä on tehtävä. Molempia maita rankaisevat huomattavat esteet olisivat katastrofaalisia. EU:n pitäisi sen sijaan arvioida uudelleen oma kantansa, jolla loppujen lopuksi heikennetään omaa kasvuamme ja työllisyyttämme.
Lopuksi, meidän on tutkittava vakavasti todisteita. "Ilmastogate" oli meille tästä jo muistutus, ja väite, jonka mukaan Himalajan jäätiköt ovat vetäytymässä, näyttää nyt perustuvan arvailuihin. Jotkut IPCC-paneelin jäsenet ennustavat nyt jopa ilmaston viilenemistä.
Tarvitaan objektiivista, puolueetonta tieteellistä tutkimusta, eikä aatteiden ajamaa poliittista aktivismia. Mikä on totta ja mikä ei: tällä hetkellä emme yksinkertaisesti tiedä, ja mielestäni meidän on ensin päästävä tosiasioista selville. Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, toivon, että käsittelette näitä kysymyksiä avoimin mielin.
Sabine Wils
(DE) Arvoisa puhemies, Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastokonferenssi epäonnistui teollisuusmaiden laskelmoivien poliittisten etujen takia. Sen takia kehitysmaiden ja hukkumisvaarassa olevien saarivaltioiden miljardien ihmisten olemassaolon perusta on vaarassa.
Ei ole sopimusta siitä, miten aiomme tehokkaasti rajoittaa planeetan lämpenemistä tulevaisuudessa. EU pelasi peliä kansallisten yritystensä etujen ja suurten konsernien voittojen hyväksi. EU:n jäsenvaltioiden tavoitetta kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä yhteensä 30 prosentilla vuoteen 2020 mennessä ei tuotu neuvottelupöytään tarpeeksi ajoissa.
Parempien ilmastonsuojelutavoitteiden tekeminen riippuvaiseksi muiden valtioiden etukäteen antamasta hyväksynnästä on nopan heittämistä ihmiskunnan tulevaisuudesta. Tosiasiat ovat selkeitä: vuonna 2007 hiilidioksidipäästöt olivat Kiinassa 4,6 tonnia henkeä kohti, Saksassa 9,7 tonnia ja Yhdysvalloissa 19,1 tonnia. Koko ihmiskunnan takia tarvitaan kiireesti ilmaston-oikeudenmukaisuutta. Ensi vuonna Méxicossa teollisuusmaiden ja nousevan talouden maiden on saatava aikaan sitova sopimus, jossa on erityiset ja kunnianhimoiset tavoitteet.
Godfrey Bloom
(EN) Arvoisa puhemies, voitte tietysti sanoa, että olen epäilijä, koska en käyttäydy kuin tuomiopäivän julistaja.
Rämmin Kööpenhaminassa läpi lumimyrskyn, kuten monet teistä tekivät. Onko erikoista vai eikö ole, että Lontoossa on ollut kylmin talvi 30 vuoteen? Samoin on Puolassa, Koreassa ja Kiinassa. Floridassa, Arizonassa ja Texasissa on ollut kylmimmät lämpötilat - Texasissa, luulen niin, ensilumi sataan vuoteen. Tietysti, kuten Giles Coren Lontoon Times-lehdessä sanoi, luojan tähden minua, me emme vain ymmärrä - juuri siitä ilmaston lämpenemisessä on kyse: meidän on totuttava jäätäviin lämpötiloihin.
No, olemme nähneet Al Goren jääkiekkomailan, jota edelleen, luulen niin, esitetään Lontoon valtionkouluissa - Al Goren, käärmemäisen öljyn myyntimiehen, huijarin! Olemme nähneet professori Jonesin Itä-Anglian yliopistosta - huijarin! Ja nyt - ette tiedä tätä vielä, koska se on pidetty poissa julkisuudesta - Uuden-Seelannin kansallinen ilmastotietokanta: Minulla on tässä luvat - kaikki petosta.
Milloin te kaikki aiotte herätä? Huiputusta, huiputusta, huiputusta!
(Puhuja hyväksyi kysymyksen esittämisen sinisen kortin nojalla työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti)
Chris Davies
(EN) Arvoisa puhemies, ilmeisesti kaikki ilmastonmuutosta koskeva tiede on Godfrey Bloomin mukaan hölynpölyä, koska meillä on ollut kylmä talvi.
Voisiko Godfrey Bloom kertoa parlamentille, mikä ero on ilmaston ja sään välillä?
Godfrey Bloom
(EN) Ilmasto, arvoisa Chris Davies, on jotain, mitä meidän kaikkien on siedettävä.
Zoltán Balczó
(HU) Arvoisa ministeri, minulla on teillä yllättäviä uutisia. Kööpenhaminan ilmastokonferenssi on ohi. Puhutte tavoitteista ja kuvitelmista aivan kuin tapahtuma olisi vielä edessämme. Se päättyi epäonnistumiseen. Mitään oikeudellisesti sitovia velvoitteita ei allekirjoitettu. Kioton esimerkki osoittaa, mitä vapaaehtoisuus tarkoittaa. Olemme kaikki tietoisia Yhdysvaltojen sitoumusten arvosta, mutta myös Kanada kannattaa mainita. Kanada allekirjoitti Kioton sopimuksen ja lisäsi sitten hiilidioksidipäästöjään 26 prosentilla ilman seurauksia. Kööpenhamina on selkeä viesti siitä, millaisessa maailmassa elämme.
Tämän päivän maailmaa määrittää taloudellinen fundamentalismi. Kun yhteiskunnan edut ja maailmantalouden edut ovat vastakkain, jälkimmäiset voittavat aina. Maailmantalouden taustalla on tietysti pieni ja voimakas eliitti. Väistämättömän ilmastonmuutoksen pysäyttämiseksi meidän on muutettava toinen ilmasto. Meidän on muutettava poliittinen ja moraalinen ilmasto. Siihen asti, kunnes saamme sen aikaan, niin kauan, kun ihmiset palvelevat taloutta eikä päinvastoin, kunnes ekososiaalisesta markkinataloudesta tulee ohjaava periaate, kaikki vastaavat konferenssit ovat tuomittuja epäonnistumaan.
Richard Seeber
(DE) Arvoisa puhemies, jos voimme jotakin Kööpenhaminasta oppia, se on todellisuudentaju. Muistan edelleen keskustelun, joka meillä oli täällä parlamentissa ennen Kööpenhaminaa. Kaikki hehkuivat optimismia, mutta se ei johtanut mihinkään. Se oli kansainvälinen konferenssi, jolla oli omat sääntönsä, emmekä saa paljon aikaan pelkästään hyvällä tahdolla. Suhtautukaamme siis seuraaviin neuvotteluihin Meksikossa riittävän todellisuudentajuisesti.
Jos aiomme arvioida Kööpenhaminaa, meidän on sanottava, ollaksemme oikeudenmukaisia, että se ei ollut niin huono, koska tuloksia voidaan käyttää pohjana Meksikon neuvotteluille ja koska ainakin jotakin saatiin aikaan. Suurin pettymys meille eurooppalaisille on ollut se, että me - EU - emme olleet siellä, missä lopullinen asiakirja laadittiin. Sitä meidän on mietittävä hetki, koska korostamme aina sitä, että juuri me haluamme ottaa johtavan aseman maailmanlaajuisessa ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Miksi niin pitäisi olla? Ensinnäkin luultavasti siksi, että 14 prosentin hiilidioksidipäästöillämme emme ole suurimpien päästäjien joukossa. Yhdysvallat ja Kiina vastaavat yhdessä miltei puolesta. Emme kuitenkaan puhu EU:ssa yhdellä äänellä. Viimeisin ympäristöneuvoston kokous osoitti hyvin selkeästi, miten erilaisia näkemyksemme ovat. Monet jäsenvaltiot tarkastelevat ongelmaa hyvin eri tavalla kuin esimerkiksi tämän parlamentin enemmistö.
Toinen syy on kuitenkin varmasti se, että me eurooppalaiset emme ole niin hyviä kuin aina väitämme olevamme. Jos emme rinnasta näitä puhtaan kehityksen mekanismeja, toisin sanoen näitä yhteisiä täytäntöönpanotoimia, ja muita toimia vaan käsittelemme vain omia toimiamme hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi, huomaamme, että taseemme ei ole niin hyvä kuin väitämme.
Kolmanneksi, meidän on myös sanottava, että muilla maailman mailla ja alueilla on erilainen lähestymistapa tähän ongelmaan. Suuri tavoitteemme on oikeudellisesti sitova sopimus. Kiina ja Yhdysvallat kannattavat kuitenkin toisenlaista tietä.
Meidän on yleisesti harkittava, pitäisikö meidän olla joustavampia neuvotteluissamme, koska yhteistyö ilmastonmuutoksen torjumiseksi on tärkeää, mutta sen aikaansaamiseksi käytettävät menetelmät voivat olla sangen erilaisia.
Dan Jørgensen
(DA) Arvoisa puhemies, haluaisin esittää tämän parlamentin ilmastoskeptikoille tämän kysymyksen: jos yhdeksän kymmenestä lääkäristä kertoisi teille, että on yli 90 prosentin mahdollisuus, että olette vakavasti sairas mutta että heillä on lääke, joka voi parantaa sairautenne - lääke, jolla ei ole sivuvaikutuksia - ottaisitteko lääkkeen? Tietysti ottaisitte. Näin meidän olisi pitänyt reagoida Kööpenhaminassa. Näin maailman pitäisi tietenkin reagoida, kun yli 90 prosenttia alan johtavista tutkijoista sanoo, että ilmastonmuutos on todellinen ja että se on ihmisen aikaansaama. EU:n pitäisi siksi osoittaa johtajuutta. Voimme tietenkin arvostella Yhdysvaltoja. Voimme tietenkin arvostella Kiinaa siitä, että sillä ei ollut Kööpenhaminassa tarvittavaa poliittista tahtoa. Meidän on tässä parlamentissa kuitenkin katsottava lähemmäksi kotia - meidän on arvosteltava EU:n osoittamaa aloitekyvyn puutetta. EU olisi voinut tehdä kaksi asiaa, ja sen pitäisi tehdä kaksi asiaa ennen Meksikon konferenssia. Ensinnäkin meidän pitäisi ottaa johtoasemaa vähennystavoitteisiin sitoutumisen osalta. Se tarkoittaa, että vuoteen 2020 mennessä luvatusta 20 prosentin vähennyksestä siirrytään 30 prosenttiin. Toiseksi, meidän pitäisi nimetä määrät, joilla olemme halukkaita osallistumaan rahoitukseen pitkän aikavälin sopeutumiseksi ilmastonmuutoksiin, joiden tiedämme olevan tulossa. Lopuksi on selvää, että vaikutusvaltamme on myös suurempi, jos puhumme yhdellä äänellä, koska sitten voimme neuvotella järkevämmin ja selkeämmin kuin mihin pystyimme Kööpenhaminassa. Martin Callanan Euroopan konservatiiveista ja reformisteista sanoi:
(EN) "tässä tilanteessa olisi hullua nostaa tavoitteitamme".
Ei, arvoisa Martin Callanan, olisi hullua olla nostamatta tavoitteitamme.
Lena Ek
(SV) Kööpenhaminan huippukokous oli epäilemättä suuri pettymys, mutta nyt on tärkeää katsoa eteenpäin. Näin me liberaalit teemme, ja toivon, että voimme tehdä niin yhdessä EU:ssa. Tarvitaan strategia ja tarvitaan "Kööpenhaminan jälkeinen asialista". Sen aikaansaamisessa merkittävä väline on päästökauppajärjestelmää koskevien investointien jatkaminen. EU:n pitäisi välittömästi aloittaa Yhdysvaltojen kanssa neuvottelut Yhdysvaltojen kehittyvän järjestelmän yhdentämiseksi EU:n järjestelmään. Hiilidioksidipäästöjen transatlanttiset markkinat voisivat olla alku maailmanlaajuisille markkinoille.
Komission jäsen Rehn piti erittäin hyvän aloituspuheenvuoron. Hänen loppupäätelmänsä on aivan oikea. EU:n on näissä neuvotteluissa puhuttava yhdellä äänellä. On kuitenkin pidettävä mielessä, että Lissabonin sopimuksen nojalla Euroopan parlamentti voi nyt vaikuttaa siihen, miten näitä päätöksiä tehdään. Parlamentin on oltava mukana valmistelutyössä, koska lopullinen sopimus edellyttää hyväksyntäämme.
Meidän on samaan aikaan EU:ssa jatkettava omien hiilidioksidimarkkinoidemme vahvistamista ja lopetettava päästökauppaoikeuksien jakaminen ilmaiseksi. Meidän on investoitava uuteen teknologiaan, ja kolmanneksi meidän on asetettava hintaraja hiilidioksidille. Ilmastotavoitteet voidaan saavuttaa markkinamekanismien, ei suuremman byrokratian avulla.
Jos nyt jätämme Kööpenhaminan konferenssin taaksemme, aloitamme uudestaan ja kohdistamme kaikki ponnistelumme tuleviin toimenpiteisiin, silloin on ensimmäiseksi keskityttävä EU 2020 -strategiaan. Toimenpiteet ovat siinä, ja meillä on oltava hyvin hiottuja ehdotuksia energiatehokkuudesta ja siitä, miten investoimme uuteen teknologiaan. Tarvitsemme ilmastotyöpaikkoja koskevan strategian. Lopuksi haluaisin sanoa, että tarvitsemme selkeästi 30 prosentin hiilidioksidivähennyksen, jos haluamme ilmastoa koskevan taistelun lisäksi voittaa myös markkinoita koskevan taistelun.
Yannick Jadot
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Espinosa, olen hyvin yllättynyt itsetyytyväisyydestä, jota osoitatte EU:n toiminnasta ilmastoalalla. On totta, että EU on tehnyt kymmenen viime vuoden aikana enemmän ja parempaa työtä kuin useimmat maailman maat, mutta EU:n johtajuus epäonnistui selkeästi Kööpenhaminassa.
Kööpenhaminassa näimme, että EU:sta tuli yksinkertaisesti yhdistelmä EU:n valtion tai hallitusten päämiesten henkilökohtaisia viestintästrategioita, ja haluaisin tässä yhteydessä mainita erityisesti presidentti Sarkozyn, kansleri Merkelin ja pääministeri Brownin. Näissä olosuhteissa on tietysti helppoa arvostella YK:n prosessia. On totta, että YK:n järjestelmä on monimutkainen ja että G20, jossa sopimukset ovat merkityksettömiä mutta jossa on tilaisuuksia suuriin julkisiin voimannäytteisiin, on paljon yksinkertaisempi.
Tämä tarkoittaa, että tänä tulevana vuonna EU:n on tehtävä enemmän ja parempaa työtä. Meillä on tällä hetkellä 20 prosentin tavoite. Mutta 20 prosenttia itse asiassa tarkoittaa, että seuraavan kymmenen vuoden aikana teemme vähemmän kuin olemme tehneet kymmenen viime vuoden aikana; se tarkoittaa EU:n ilmastoponnistuksen heikentämistä. Se ei ole järjetöntä vain ilmaston kannalta, kun tiedemiehet kertovat meille, että meidän on saavutettava 40 prosentin tavoite, vaan se on järjetöntä myös taloutemme ja työpaikkojemme kannalta.
Siksi, arvoisa ministeri Espinosa, olkaa hyvä älkääkä heikentäkö EU:n ilmastotavoitetta pienimpään yhteiseen nimittäjään, tavoitteisiin, joita on esittänyt puheenjohtaja Barroso, joka ei halua liikahtaa 20 prosentin luvusta, tai niihin, joita ovat esittäneet Italia ja Puola, jotka pian kieltävät ilmastonmuutoksen olemassaolon. Lukekaa uudelleen parlamentin päätöslauselma ja valitkaa välittömästi ehdoton 30 prosenttia.
Konrad Szymański
(PL) Arvoisa puhemies, meidän on hyväksyttävä, että kukaan, lukuun ottamatta monia EU:n jäsenvaltioita, ei halua maksaa hiilidioksidipäästöjen rajoituksista tai leikata energian käyttöään. Se on vielä pahempaa. Jotkin ärsyttävää siirtomaavastaista retoriikkaa käyttävät kehitysmaat haluavat rikastua tällä ja päästää samalla eniten hiilidioksidia ilmakehään. Afrikan maat, Kiina ja Intia haluavat säilyttää poikkeuksensa olla soveltamatta kansainvälistä päästöjen valvontajärjestelmää ja samalla vastaanottaa miljardeja euroja puhtaisiin teknologioihin. Tätä kantaa emme voi perustella veronmaksajillemme. Meidän on Kööpenhaminan konferenssin jälkeen saatava päähämme, että EU ei voi vastata näistä kustannuksista yksin. Ensinnäkin siksi, että toimimalla yksin hidastamme taloutemme kasvua vielä enemmän ja iskemme kansalaistemme vaurauteen. Toiseksi siksi, että toimimalla yksin emme muuta mitään päästöjen osalta, koska olemme jo onnistuneet rajoittamaan omia päästöjämme.
Elie Hoarau
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, vaikka Kööpenhamina epäonnistui, kansalaisyhteiskunnan toimijoiden osallistuminen oli poikkeuksellista, ja se paljasti, että ilmasto-oikeudenmukaisuudelle on todellista kansainvälistä tukea.
Tästä lähtien on selvää, että jatkuvassa neuvotteluprosessissa on otettava huomioon ensisijaisena tavoitteena pienten heikossa asemassa olevien saarivaltioiden ja Afrikan edut. On myös elintärkeää varmistaa, että Kööpenhaminassa ilmoitetuilla sadalla miljardilla Yhdysvaltain dollarilla todellakin täydennetään virallisen kehitysavun alalla annettuja sitoumuksia.
Lopuksi meidän on pidettävä mielessä, että meillä on hyvin vähän aikaa toimia ennen kuin ilmastonmuutoksen seurauksista tulee väistämättömiä. Vuosi 2010 on viimeinen toivomme, jos haluamme varmistaa todellisen onnistumisen Méxicossa.
Oreste Rossi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, älkää sanoko, ettemme varoittaneet teitä tästä. Tämän parlamentin 15 sopimuspuolen neuvotteluista antama päätöslauselma oli savua ilman tulta.
Pyysimme liikaa emmekä saaneet mitään. Nämä eivät ole Pohjoisen liigan sanoja, vaan YK:n ilmastonmuutoskonferenssin sihteerin Ivo de Boerin sanat. Se ei ole oikeasti ollut katastrofi, vaikka sopimus on vain aiesopimus. Tekstissä, jolla vältettiin se, että 15 sopimuspuolen neuvotteluissa vedettäisiin täydellinen vesiperä, ja josta sovittiin teholtaan ja kestoltaan todella ennennäkemättömässä neuvottelumaratonissa, on hyvin vähän sisältöä.
Kööpenhaminan yhteisymmärrystä, josta sopivat Yhdysvaltojen presidentti Obama, Brasilian presidentti Lula, Kiinan pääministeri Wen Jiabao, Intian pääministeri Singh ja Etelä-Afrikan presidentti Zuma ja joka koskee kaikkia muita maita, ei ole vielä edes hyväksytty virallisesti. Kun kahdeksan maata hylkäsi sen, mikä esti sen hyväksymisen, yhteisymmärrys vain pantiin merkille 192 osallistuvan valtion täysistunnossa.
Hyvät kollegat, ilmaston lämpenemistä koskeva tarina on ajanhukkaa. Joulukuusta lähtien lehdet ja television uutisohjelmat ovat kertoneet, että Eurooppa on jäätävän kylmän sään kourissa. Välttäkäämme hyödytöntä ja kallista spekulointia ilmastolla.
Angelika Werthmann
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kööpenhaminan ilmastohuippukokouksen ainoa konkreettinen tulos oli ilmaston lämpenemisen rajoittaminen kahteen celsiusasteeseen. Siinä tarvittavat toimenpiteet ovat kuitenkin jääneet arvoitukseksi. Tämä vähimmäiskompromissi on meille pettymys erityisesti siksi, että nyt on kunkin yksittäisen valtion asia päättää, hyväksyykö se ilmastonsuojelutavoitteita koskevan sopimuksen vai ei. Aika on todella loppumassa. Meidän on nyt päätettävä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Meidän pitäisi edistää kestävää, ilmastoa suojelevaa kehitystä, jonka avulla voimme käyttää planeettamme resursseja järkevästi sekä meidän että tulevien sukupolvien kannalta. EU:n ja sen jäsenvaltioiden olisi kehitettävä maailman johtoasemaansa vihreissä teknologioissa. Sitten olisimme ainakin aloittaneet.
Rachida Dati
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, kukaan ei ole voinut olla huomaamatta, että Kööpenhamina oli hukattu tilaisuus. Huippukokouksella kuitenkin oli - ja kyllä, toistan tässä sanojanne, arvoisa komission jäsen - kaksi hyvettä. Ensimmäinen oli se, että se sai yhteen enemmän valtion tai hallitusten päämiehiä kuin Kioton huippukokous. Toinen on se, että sen avulla nousevan talouden maat voivat hyötyä rahoitussitoumuksista, joiden avulla pyritään erityisesti auttamaan niitä ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Joten mitä EU:n pitäisi nyt tehdä? Sen pitäisi tietysti jatkaa erinomaista työtään kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, koska on totta, että EU on jo ollut erittäin hyveellinen. Kioton kahdeksan prosentin tavoitteen osalta eurooppalaiset yritykset ovat saaneet aikaan miltei 13 prosentin vähennyksen. Ne ovat siten osoittaneet olevansa erittäin hyveellisiä ja hyvin sitoutuneita ympäristönsuojeluun. Tätä torjuntaa ja tätä hyveellistä asennetta ei kuitenkaan ehdottomasti saa asettaa epäoikeudenmukaisen kilpailun puitteisiin. Kuten teille, arvoisa komission jäsen Rehn, kuulemisissa kerroin, kaikki tämä voidaan sijoittaa vain täysin oikeudenmukaisen kilpailun puitteisiin. Meidän on todellakin harkittava hiilidioksidiveron käyttöönottoa Euroopan unionin rajoilla, koska emme voi hylätä yrityksiämme ja siten työpaikkojamme täysin epäoikeudenmukaiselle kilpailulle sellaisten maiden eduksi, jotka eivät osoita mitään kunnioitusta samoja ympäristönsuojelua ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevia normeja kohtaan eivätkä sovella niitä. Siksi on mielestäni ehdottoman olennaista - ja toistan tässä kollegani Corinne Lepagen sanat - että jossain vaiheessa tulevaisuudessa mietimme hiilidioksidipäästöveron käyttöönottoa Euroopan unionin rajoilla.
Toiseksi, olin sangen iloinen huomatessani kuulemisissa, että komission jäsen Tajani ei ole sulkenut pois sitä, että tehtäisiin vaikutustenarviointi mahdollisuudesta määrätä tämä hiilidioksidivero Euroopan unionin rajoille. Siksi uskon, että vähitellen olemme voittamassa tätä taistelua, koska on tärkeää suojella eurooppalaisia yrityksiämme ja työpaikkojamme.
Anni Podimata
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Espinosa, olisimme ehdottomasti järjestäneet tämän keskustelun mieluummin toisenlaisissa oloissa, joissa meitä kehotettaisiin arvioimaan maailmanlaajuista, oikeudellisesti sitovaa sopimusta ja päättämään, mitä Euroopan unionin olisi tehtävä seuraavaksi. Valitettavasti Kööpenhaminan tulokset olivat näissä oloissa huomattavasti alle ihannetuloksen. Se on tärkein ja suurin syy, miksi ilmaisemme pettymyksemme.
Toinen syy sille, miksi ilmaisemme pettymyksemme, ja mikä erityisesti koskee meitä Euroopan parlamentissa, on Euroopan unionista Kööpenhaminassa saatu onneton kuva. Vaikka olisi saattanut olla odotettavissa, että ensimmäisessä maailmanlaajuisessa huippukokouksessa Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen Euroopan unioni olisi johtanut joukkoja pyrittäessä uuteen, kunnianhimoiseen, huomattavaan maailmanlaajuiseen sopimukseen ilmastonmuutoksen torjunnasta, me ja EU:n kansalaiset todistimme hajaantumisnäytöstä, jossa jotkut EU:n johtajat pelasivat omia pelejään ja Euroopan unionille jäi apurin ja katsojan tehtävä. Se ei ole tehtävä, jota olisimme halunneet eikä asema, joka sopii meille.
Mitä siis on tehtävä? Kehotamme Euroopan komissiota ja neuvostoa osoittamaan, että ne ovat tehtäviensä tasalla ja takaamaan EU:n johtoaseman tässä pyrkimyksessä. Haluaisin muistuttaa teitä, että kyse ei ole vain ilmastonmuutoksen seurausten rajoittamisesta. Se on paljon laajempi haaste, haaste, joka koskee siirtymistä uuteen kehitysmalliin, vihreään kehitysmalliin, joka on EU:n vastaus tarpeeseen luoda uusia työpaikkoja, tukea EU:n talouden kilpailukykyä ja lujittaa Euroopan unionin johtoasemaa uudessa järjestyksessä.
Fiona Hall
(EN) Kööpenhaminan tulos oli suuri pettymys, mutta meidän on nyt edettävä. EU:n on sitouduttava nyt 30 prosentin päästöleikkauksiin kolmesta syystä:
Ensimmäinen on yksinkertaisesti se, että 30 prosentin leikkaus ei edellytä juuri enempää ponnisteluja kuin alkuperäinen 20 prosentin leikkaus yksinkertaisesti siksi, että taloudellinen toiminta on vähentynyt taantuman takia.
Toiseksi, vauhdin hiljentäminen nyt tarkoittaisi, että uusilla vihreillä aloilla aikaansaatu vauhti menetettäisiin. Emme voi "sitoutua puoliksi" investointeihin uusiutuvaan energiaan ja vähähiiliseen liikenteeseen. On otettava käyttöön valtava infrastruktuuri, olipa kyseessä sitten Pohjanmeren superverkko tai pienemmässä mittakaavassa sähköautojen plug-in-latauspisteet. Sadat ja tuhannet uudet työpaikat ovat vaakalaudalla, pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa mahdollisesti 70 000 rannikolla sijaitseviin tuulivoimaloihin liittyvää työpaikkaa, mutta näistä taloudelliselle elpymiselle niin välttämättömistä työpaikoista tulee totta vain, jos meillä on selkeä etenemissuunnitelma hiilidioksittomaan Eurooppaan vuoteen 2050 mennessä.
Investoinneista on oltava varmuus, ja meidän on oltava tietoisia siitä, että EU:ta uhkaa johtoaseman menetys uusiutuvia energialähteitä koskevassa teknologiassa. Sekä Yhdysvallat että Kiina kasvattavat hyvin nopeasti uusiutuvia energialähteitä koskevaa teollisuuttaan. Jos epäröimme nyt, nuo uudet vihreät työpaikat siirtyvät muihin maanosiin.
Lopuksi, tarvitsemme tuon 30 prosentin leikkauksen, koska suurin osa uudesta sitoumuksesta voidaan helposti toteuttaa lisäämällä energiatehokkuutta. Olisi joka tapauksessa hullua olla tekemättä enemmän energiatehokkuuden osalta. Energiatehokkuus tarkoittaa taloudellista tehokkuutta. Se tarkoittaa pienempiä energialaskuja, ei suurempia, ja se parantaa energiavarmuutta. Joten, mitä tahansa lukuja muut osapuolet panevat pöydälle 31. päivään tammikuuta mennessä - ja ehkäpä saamme mieluisen yllätyksen - EU:n on nyt sitouduttava 30 prosentin leikkaukseen.
Ivo Strejček
(CS) Kööpenhaminan huippukokousta ja sen tuloksia tarkastellessa olisi käytettävä tervettä järkeä ja katsottava käytettävissä olevan ympäristöön ja talouteen liittyvän tietomäärän prisman läpi, sillä kyseiset tiedot vahvistavat, että sellaista asiaa kuin ilmastonmuutos ei ole olemassa, ja jos se on olemassa, se on täysin ihmisen valvonnan ulottumattomissa, sillä sen syynä ovat puhtaasti luonnonvoimat. Olemme muuten viime viikolla saaneet kuulla, että huomattavaa osaa hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin käyttämistä ympäristötiedoista oli joko tietoisesti väärennetty tai tulkittu väärin. Tämän perusteella on hyvä huomata, että Kööpenhaminan huippukokous on epäonnistunut. Toivon todella, että ensinnäkin tämä epäonnistuminen saa aggressiivisen niin sanotun vihreän politiikan lakkaamaan. Toiseksi, politiikka palaa aitoihin aiheisiin, jotka todella koskevat ihmisiä nykyisessä taloudellisessa taantumassa. Kolmanneksi, sillä estetään veronmaksajien rahojen tuhlaaminen ristiriitaisiin vihreisiin hankkeisiin. Neljänneksi, sillä luodaan tilaa asialliselle keskustelulle järkevästä, tehokkaasta ja halvemmasta energiantuotannosta, ja koemme ydinenergian uuden tulemisen. Hyvät kollegat, kun tapaan vaalipiirini asukkaita, he pyörittävät epäuskoisesti päätään täällä käsittelemillemme aiheille, sillä emme onnistu käsittelemään heidän todellisia ongelmiaan.
Marisa Matias
(PT) Arvoisa puhemies, asian kiireellisyydestä huolimatta Kööpenhaminassa otettiin monia askeleita taaksepäin. Kööpenhaminaan todellakin saatiin Kiotoa enemmän valtion päämiehiä, mutta siellä myös luotiin enemmän jakoja, ja sen tuloksena siitä tuli "kaikki omasta puolestaan" -näytelmä, jossa kaikki valtiot voivat asettaa tavoitteensa ja lisäksi tehdä niin vapaaehtoisesti.
Meidän pitäisi panna merkille, että meillä on kahden celsiusasteen vähennystavoite ja rahoitustavoitteet ilman mitään selityksiä. Niitä ei voida pitää lohdutuspalkintoina. Mielestäni meidän on kuitenkin toimittava tulevaisuutta silmällä pitäen, ja se tarkoittaa ryhtymistä sanoista tekoihin.
Euroopan unioni haluaa aina olla johtaja, ja niin se on aina tehnyt. Kööpenhaminaan saavuttaessa se kuitenkin epäröi eikä onnistunut määrittelemään tai puolustamaan täällä julistamiaan tavoitteita, vaikka se oli sanonut, ettei ikinä luopuisi niistä.
Kysymykseni onkin nyt, toimimmeko tulevaisuudessa oikeudenmukaisemmin, sallimmeko edelleen tilanteen, jossa köyhimmät ihmiset maksavat edelleen raskaimman hinnan heikkoutemme takia, ja siksi, että jotkut ihmiset tekevät päätöksiä toisten puolesta.
Timo Soini
(FI) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan ilmastokokous oli täydellinen pannukakku. Äänestin täällä kyseistä päätöslauselmaa vastaan joulukuussa. Olin oikeassa, niin kuin 92 muutakin täällä.
Euroopan unioni lähti erittäin pöyhkeästi tarjoamaan omaa malliaan koko maailmalle. Muutama päivä ennen sitä paljastuivat 5 miljardin euron väärinkäytökset päästökaupassa. Eikö tämä ollut noloa juuri kokouksen alla, kun EU tarjoaa pelastusta koko maailmalle, niin viiden miljardin väärinkäytökset olivat edessä. Tämä oli häpeällistä, ja onko EU nyt ollenkaan huolissaan siitä, että nämä väärinkäytökset selvitetään? Kun tehdään päästörajoituksia, niin otettakoon käyttöön ominaispäästöjärjestelmä niin kuin autoissa on. Se toimii, mutta missään tapauksessa ei Suomessa eikä EU-maissa kannata ajaa alas omaa terästeollisuutta, metalliteollisuutta ja puunjalostusteollisuutta. Se on hyödytöntä; työmiestä ja työntekijää ei saa lyödä.
(Suosionosoituksia)
Romana Jordan Cizelj
(SL) Myös minä olen pettynyt Kööpenhaminan konferenssin tulokseen, mutta lopettakaamme valitus huonoista tuloksista ja miettikäämme sen sijaan, mihin menemme tästä, jotta emme kohtaisi uusia pettymyksiä. Ei riitä, että sanomme itsellemme "jatkakaamme tekemäämme työtä, koska meidän on vain tehtävä joitakin muutoksia".
Ensimmäinen kysymys, jonka itseltäni haluan tässä suhteessa kysyä, on se, mitä sopimuspuolten konferenssit oikeastaan ovat. Ovatko ne todellisia konferensseja vai vain näytös yleisölle? Ne ovat tietysti molempia. Meidän on kuitenkin varmistettava, että asiantuntijat voivat edetä työssään ja että yleisölle tiedotetaan ei vain konferenssien liepeillä tapahtuvista epävirallisista tapahtumista vaan myös tekemästämme todellisesta työstä. EU:n pitäisi siksi harkita uudelleen kyseisten konferenssien järjestelyyn liittyviä näkökulmia.
Toinen kysymykseni on seuraava: Mikä maailman johtajien tehtävä kyseisissä konferensseissa on? Tulevatko he konferensseihin edistääkseen kotimaisia poliittisia kampanjoitaan vai tulevatko he auttamaan osallistujia saamaan kompromissin aikaan? Mielestäni meidän on myös harkittava uudelleen kyseisten konferenssien työtapoja ja niihin osallistuvien maailman johtajien tehtäviä.
Kolmas kysymykseni koskee Euroopan unionin johtoasemaa. Kyllä, olemme toteuttaneet monia hyviä toimenpiteitä varmistaaksemme, että EU voi säilyttää johtoasemansa ympäristön kannalta suotuisien tekniikoiden kehittämisessä, mutta olemme menettäneet johtoasemamme neuvotteluprosessissa. Mielestäni meidän ei pitäisi tyytyä toimimaan neuvotteluprosessissa pelkästään koordinointitehtävässä, koska meidän on itse oltava aktiivinen neuvottelija. Siksi meidän ei pitäisi panna kaikkia korttejamme pöydälle ennen neuvottelujen alkua ja toitottaa hakemiamme tavoitteita. Meidän pitäisi myös yrittää lähentyä kolmansia maita, ei loitontaa itseämme niistä.
Viimeinen kohta, jonka haluan esittää, on se, että meidän sisällytettävä kiireellisesti ilmastonmuutos kansainvälisiin neuvotteluihimme, ja sen osalta odotan tietysti, että näistä kahdesta alasta vastaavat komission jäsenet tekevät tiivistä yhteistyötä.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Nyt, vuoden 2010 alussa, emme ole siinä, missä olisimme toivoneet olevamme ilmastonmuutoksen torjunnassa. Emme ole siinä, koska juuri nyt meidän pitäisi olla vaiheessa, jossa etenemme kohti Kööpenhaminassa aikaansaadun sopimuksen tuomien lainsäädännöllisten muutosten hyväksymistä.
Emme ole siinä vaiheessa, ja meidän pitäisi olla pahoillamme. Meidän pitäisi olla pahoillamme siitä, että Kööpenhaminassa ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevia tavoitteita alennettiin, että sitovaa sopimusta ei allekirjoitettu ja että menettely ei ollut avoin. Siksi meillä ei ole riittävää oikeusperustaa tai keinoja vastata ihmisten tarpeisiin, erityisesti kehitysmaissa.
Emme ole kuitenkaan myöskään siinä vaiheessa, jossa olimme ennen Kööpenhaminaa, koska Kööpenhaminassa me todella saimme Yhdysvaltojen, Kiinan, Etelä-Afrikan ja Brasilian kanssa aikaan sopimuksen, johon Venäjän, Australian, Norjan, Ruotsin ja Espanjan kaltaiset maat myöhemmin liittyivät. Emme saisi unohtaa, että yhdessä nuo maat vastaavat kolmesta neljäsosasta hiilidioksidipäästöjä, emmekä saisi unohtaa, että monet noista maista olivat aiemmin Kioton pöytäkirjan ulkopuolella.
Ottamamme askel ei siis ole riittävä, mutta se on huomattava. Meidän pitäisi hyödyntää tuota merkittävää askelta edetäksemme sen pohjalta Euroopan unionissa. Euroopan unioni on ollut liikkeellepaneva voima kaikessa aikaansaadussa edistyksessä. Tuo edistys ei kuitenkaan jatku, ellei Euroopan unioni edistä sitä edelleen.
Saksan ja Meksikon osalta meidän on tehtävä työtä saadaksemme aikaan sitovia sopimuksia ja saadaksemme resursseja, joilla voidaan auttaa kehitysmaita lieventämään päästöjään, sopeutumaan ja ajanmukaistamaan teknologiaansa. Meidän on tehtävä se tehokkuuden ja oikeudenmukaisuuden takia ja koska tarvitsemme enemmän kumppaneita.
Olen varma, että puheenjohtajavaltio Espanja tekee työtä sen saavuttamiseksi.
Roger Helmer
(EN) Arvoisa puhemies, minulla on hyviä uutisia parlamentille: yhdessä monien tiedemiesten kanssa minä olen itse päätellyt, että ilmastokriisiä ei ole! Maailman merenpinta ei nouse huomattavasti ja, kuten IPCC:n on ollut pakko myöntää, Himalajan jäätiköt eivät ole vetäytymässä nopeasti. Maailman keskilämpötilan hienoinen nousu sadan viime vuoden aikana on täysin yhdenmukainen perusteltujen, pitkän aikavälin luonnollisten ilmastonmuutosten kanssa.
Kööpenhamina osoitti, että monet maat, erityisesti Kiina ja Intia, eivät yksinkertaisesti ole valmiita uhraamaan taloudellista tehokkuuttaan ratkaistaakseen täysin teoreettisen ongelman. Yhdistyneessä kuningaskunnassa äänestäjien enemmistö ei enää usko ihmisen aikaansaamaan ilmastonmuutokseen, eivätkä he maksa turhista ja hyödyttömistä lieventämisyrityksistä. Äskettäin vuodetut ilmastontutkimusyksikön asiakirjat osoittavat, että jopa ilmastopelottelun ylipapit ovat epätoivoisia, koska luonto ei ole noudattanut heidän ennustuksiaan, joten he väärentävät lukuja pitääkseen haavekuvaansa yllä.
Meidän on nyt vaadittava täysimääräistä julkista tutkimusta epäilyttävistä tiedoista ennen kuin käytämme yhtään uutta senttiä lieventämiseen.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, Yhdysvallat ja Euroopan unioni, henkeä kohti maailman suurin ja toiseksi suurin päästäjä ovat selkeästi ja väistämättömästi vastuussa Kööpenhaminan epäonnistumisesta, jota mikään vastuun siirtäminen ei voi pienentää.
Muiden täällä mainittujen näkökohtien lisäksi huippukokous epäonnistui kehitysmaiden niin sanotun sopeutumisen osalta, koska sitoumuksen tehneitä ei ollut riittävästi. Samalla näiden maiden rasitukset jätetään edelleen tekopyhästi huomiotta. Niihin kuuluu niiden valtava ulkomainen velka, määrä, joka on todella tähtitieteellinen verrattuna ilmoitetun rahoituksen tasoon ja joka rajoittaa ankarasti kaikkia todellisia mahdollisuuksia kestävään taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen.
Huippukokous sortui vakavaan keskusteluun markkinaperusteisten välineiden turmiollisista tuloksista ja Kioton pöytäkirjan joustomekanismista. Muiden ongelmien lisäksi huippukokouksessa ei onnistuttu käsittelemään ilmastonmuutoksen syitä sen vaikutusten sijasta. Se on järjetön tapa käsitellä taloudellisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä, ja sillä estetään kaikki ratkaisut tähän tai mihin tahansa muuhun ongelmaan, jonka ihmiskunta...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Herbert Reul
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä Kööpenhaminan sopimuksessa 180 jäsenvaltiota hyväksyi kahden prosentin tavoitteen, mutta se ei ole vieläkään oikeudellisesti sitova. Kaikista täällä tekemistämme suunnitelmista ei toteutunut paljonkaan. Kööpenhaminassa meni kaikki pieleen. Sitä voitaisiin kutsua myös tappioksi. On tärkeää kuvailla tilanne tarkasti, jotta saadaan mahdollisuus miettiä huolellisesti, miksi näin tapahtui, jotta voimme sitten jotenkin edetä tässä asiassa.
Olen hieman järkyttynyt joistakin täällä kuulemistani puheenvuoroista. Ihmiset sanovat, että "meidän on taisteltava ankarammin", "jatkakaamme sitä, mitä olemme tehneet", "tarvitsemme suuremman prosenttiosuuden", "enemmän rahaa", "ongelma oli yksinkertaisesti se, että EU ei ollut tarpeeksi yhtenäinen" - mielestäni nämä lausunnot ovat liian ylimalkaisia, liian pinnallisia tilanteen analysoimiseksi. Pelkästään jatkaminen ja marssiminen eteenpäin eivät ole ratkaisu. Ne eivät olleet tämän tuloksen syyt. Olemmeko itse asiassa miettineet ja keskustelleet keskenämme kaikista olennaisista kysymyksistä oikeudenmukaisesti ja puolueettomasti? Miten olemme käsitelleet niiden kollegoiden kysymyksiä, olivatpa ne perusteltuja tai ei, jotka sanoivat, että "meillä on kysymyksiä, joihin suhtaudumme kriittisesti, ilmastoskeptisiä kysymyksiä"? Miten vastasimme ilmastonmuutosta käsittelevässä valiokunnassa, kun kollega sanoi, että "haluamme myös kuulla toisen näkökulman - joidenkin tiedemiesten vastustavan kannan"? Mikä tilaisuus meillä itse asiassa oli esittää se? Meidän on omaksumastamme kannasta riippumatta myös keskusteltava tyynesti siitä, miten meidän pitäisi käsitellä kollegoiden juuri mainitsemaan äskettäistä tietoa, että IPCC teki virheen jäätikköjen sulamisen osalta.
Myös toiset kysymykset vaativat vastauksia. Käytämmekö oikeita välineitä tämän käsittelemiseksi? Aina on uusia aikatauluja, enemmän prosenttiosuuksia, uusia asetuksia ja määräyksiä. Se on sangen byrokraattinen lähestymistapa. Eikö Lena Ek olekin oikeassa korostaessaan niin vahvasti, että tekniikka, innovaatiot ja markkinamekanismit ovat tässä tie eteenpäin? Muut valtiot omaksuvat toisenlaisia lähestymistapoja, mutta ei ole niin, että ne eivät tee mitään. Ehkä voisimme hieman suuremmalla avoimuudella ja hieman enemmällä keskustelulla olla tässä asiassa tehokkaampia. Sen haluaisin nähdä, enkä "suljetaan silmät ja edetään" -lähestymistapaa.
Judith A. Merkies
(EN) Arvoisa puhemies, en halua kuvailla tuomiopäivän näkymiä, kuten täällä on tehty. En halua kuvailla tuomiopäivän näkymiä tulevaisuudelle enkä halua tarkastella vihaisesti Kööpenhaminan epäonnistumista - vaikka olenkin vihainen.
Siksi on päätettävä toimia paljon paremmin tulevaisuudessa, ja seuraava tilaisuus on Meksikossa tänä vuonna. Ensinnäkin, älkää toimiko seuraavalla kerralla yksin. Kööpenhaminassa katsoimme taaksepäin ja olimme yksin tavoitteinemme. Meidän on pystyttävä saamaan muut yhtä kunnianhimoisiksi kuin me olemme. Miten voimme väittää olevamme kuskin paikalla, jos emme pysty vakuuttamaan muita tavoitteistamme ja määränpäästä?
Toiseksi, kaikki ei sovi kaikille. Kuten ilmastohuippukokoukseen valmistauduttaessa joskus ylpeästi sanottiin, varasuunnitelmaa ei ole. No, nyt me tiedämme sen varmasti: tällä hetkellä ei ole mitään. Meillä ei ole mitään. Joten seuraavalla kerralla olisi parasta olla varasuunnitelma.
Viimeisenä vaan ei vähäisimpänä, miten voimme voittaa moninaisuudessa, jos, tarkoitan, tunnuslauseemme on yhtenäisyys. Meidän on parasta yhdistyä seuraavalla kerralla, ja se tarkoittaa yhtä ääntä. Tarvitsemme yksiselitteiset valtuudet. EU todella tarvitsee yhden äänen. Joten, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oletteko halukas sitoutumaan saamaan aikaan yksinomaiset valtuudet - ei jaettuja? Se tarkoittaisi yksinomaista toimivaltaa Euroopan unionille ilmastopolitiikassa ja ilmastosopimuksissa.
Mirosław Piotrowski
(PL) Arvoisa puhemies, ilmasto ja meitä ympäröivä luonto itse kuuluvat kaikille ihmisille, myös tuleville sukupolville, ja siksi meidän on tunnettava vastuuta niiden suojelusta. Äskettäisen ilmastohuippukokouksen aikana maailman johtajat eivät onnistuneet saamaan aikaan yhteisymmärrystä yhteisestä strategiasta tai välineistä, joiden avulla tämä tavoite saavutetaan. Ristiriitaista kyllä, se ei mielestäni ole huono uutinen, koska muun muassa Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista tulee levottomuutta herättäviä tietoja tiettyjen eturyhmien peukalointiyrityksistä, joissa ne käyttävät tieteellisiä tietoja saadakseen tietyn tuloksen.
Tarvitsemme luotettavan diagnoosin tilanteesta. Siksi kehotan, että nimitetään riippumaton, kansainvälinen asiantuntijaryhmä, joka laatii perusteellisen raportin, jossa kerrotaan, vaikuttaako ihmisen toiminta todella ilmastonmuutokseen ja onko tietoja väärennetty. Ilmastonsuojelun yhteistä strategiaa laadittaessa EU:n poliitikkojen olisi myös otettava huomioon Länsi- ja Itä-Euroopan maiden välinen taloudellinen epäsuhtaisuus. Ehdotetut toimet voivat kriisin takia johtaa monien talouksien tuhoon.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, Kööpenhaminan konferenssi päättyi tulokseen, joka oli kaukana odotetusta. Maat panivat merkille asiakirjan, jonka tavoitteet olivat epäselvät eivätkä sitovat. Kööpenhamina oli paljon enemmän kuin ilmastohuippukokous. Maailmannäyttämön merkittävien toimijoiden ja YK:n järjestelmän monenvälisyyden asianmukaisen aseman välillä oli uusi suhde. Nousevan talouden maiden kasvava vaikutus oli selkeä. Kööpenhamina osoitti, että meidän on mietittävä uudelleen EU:n asemaa maailmannäyttämöllä. Meidän on hyödynnettävä mahdollisimman hyvin Lissabonin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia valmistellaksemme maaperää seuraava sopimuspuolten neuvottelua varten. Meidän on oltava kunnianhimoisia, yhtenäisiä, puhuttava yhdellä äänellä ja luotava strategisia kumppanuuksia.
Kööpenhaminan tulos on perusta, jolla voimme rakentaa tulevaa työtä. EU:n pitäisi pyrkiä varmistamaan, että neuvottelujen seuraavissa vaiheissa kehitetään edelleen Kööpenhaminan sopimusta, jotta tämän vuoden loppuun mennessä voidaan saada aikaan oikeudellisesti sitova sopimus. Sen pitäisi myös edistää sellaisten säännösten täytäntöönpanoa, joilla kehitysmaille annetaan rahoitusta ja jotka koskevat metsiä, teknologian siirtoa ja sopeutumistoimia.
Sisäisesti EU:lla on edessään suuri tehtävä: sen on pantava täytäntöön energia- ja ilmastopaketti, investoitava puhtaisiin teknologioihin, tieteelliseen tutkimukseen ja energiatehokkuuteen, investoitava uuteen teollisuuspolitiikkaan, joka perustuu innovaatioon ja luonnonvarojen tehokkuuteen, edistettävä vähähiilisiä kaupunkeja ja kestävää liikennettä ja liikkuvuutta koskevia toimenpiteitä. Vain siten voimme olla johdossa, mutta todellinen johtajuus perustuu hyvän esimerkin antamiseen.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Arvoisa puhemies, Kööpenhamina osoitti meille, että EU ei onnistunut löytämään kumppaneita kauaskantoisille ajatuksilleen. EU ei saa tulevaisuudessa luopua tavoitteistaan, kolminkertaisesta sitoutumisestaan 20 prosenttiin, mutta sen pitäisi samalla miettiä uudelleen neuvotteluasemaansa ja valtuuksiaan, koska emme voi jatkaa tosiasiat kieltävää politiikkaa. Meidän olisi opittava Kööpenhaminasta. Toimeksianto ei ollut onnistunut. Emme pystyneet ymmärtämään Kiinan ja muiden kehitysmaiden sitoumusta. Emme pystyneet ymmärtämään tilaa, joka presidentti Obaman piti hallita, emmekä pystyneet puhumaan yhteisellä äänellä. Osana puheenjohtajavaltio Espanjan keskustelua puheenjohtaja Verhofstadt aivan oikein totesi, että EU:lla ei ollut yhteistä ääntä.
Emme voi jatkaa tosiasiat kieltävää politiikkaa. Emme voi Kööpenhaminan jälkeen käyttäytyä samalla tavalla ja tehdä politiikkaa samalla tavalla kuin ennen Kööpenhaminaa. EU:n pitäisi asemoida itsensä uudelleen ja antaa uusi toimeksianto Meksikon neuvottelukierrokseen mennessä. Ensinnäkin meidän pitäisi tutkia, miten voidaan saavuttaa Kööpenhaminan tuloksena ollut kahden celsiusasteen tavoite. Seuraavan kauden aikana EU:n politiikassa olisi pyrittävä luomaan joustava asema menestyksen aikaansaamiseksi. Kiitos huomiostanne.
Esther de Lange
(NL) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Espinosa, tänä aamuna alankomaalaisissa kouluissa järjestettiin Nationale Voorleesontbijt (kansallinen aamunavaus). Vaalipiirissäni, joka on Noordwijk aan Zee ja joka sijaitsee aivan Pohjanmeren dyynien takana alueella, joka on ensimmäisenä tulilinjalla, jos merenpinta nousee, koululaisille kerrottiin tarina nimeltä "Kokous" lumiukoista, jotka neuvottelevat siitä, miten lämpö karkotetaan. Ne puhuvat ja puhuvat kunnes ne kaikki ovat sulaneet. Suoraan sanottuna huonona päivänä tämä keskustelu muistuttaa minua hieman siitä.
On totta, että Kööpenhamina ei ollut menestys. Nyt voisimme jatkaa muiden maiden tai yksittäisten alojen osoittelua sormella; nämä fraasit ovat satunnaisesti ponnahtaneet esiin myös tässä keskustelussa. Minusta on kuitenkin parempi ajatus katsoa eteenpäin siihen, mitä EU voi ja, mikä vielä tärkeämpää, mitä sen pitää tehdä kantaakseen vastuunsa ja varmistaakseen, että kansainvälinen sopimus voidaan edelleen saada aikaan. Siksi 30 prosentin vähennystä koskeva vaihtoehto on minun mielestäni pidettävä selkeästi pöydällä. EU:n on lisäksi tutkittava tapoja edistää uusia teknologioita, myös EU:n varoilla, esimerkiksi edistämällä sellaisten hiilidioksidineutraalien kasvihuoneiden rakentamista, jotka voivat myös tuottaa energiaa, sen sijaan, että pitäisimme maataloutta aina ongelmana. Meidän on lisäksi perustettava näkökulmamme tieteeseen, tietämykseen ja taitoihin eikä tunteisiin riippumatta siitä, miten paljon välitämme tästä keskustelusta.
Lopuksi, kuten monet kollegani ovat jo sanoneet, meidän on puhuttava yhdellä äänellä. EU:lla pitäisi olla Meksikossa vain yksi paikka Kööpenhaminassa ilmeisesti tarvittujen kahdeksan sijaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, miten aiotte saada tämän aikaan yhdessä tästä alasta vastaavien komission jäsenten kanssa?
Nessa Childers
(EN) Arvoisa puhemies, vuosien valmistelun luoma toivo hävisi epätoivoon ja masennukseen, kun kävi koko ajan selvemmäksi, että sopimus, jota olimme tulleet tekemään Kööpenhaminaan, oli luisumassa otteestamme jokaisen kuluvan päivän myötä.
Meidän on oltava huolissamme siitä, miten helposti Yhdysvallat, Kiina ja muut kiersivät YK:n rakenteet, ohittivat EU:n ja tekivät sopimuksen, joka jäi hyvin kauas maailmanlaajuisista odotuksista.
Yksi asia on selvä. YK:n ilmastoneuvottelujärjestelmä tarvitsee hengen pelastavan leikkauksen ennen Meksikoa tämän vuoden lopussa. Tällaisenaan presidentti Obama on poliittisen järjestelmänsä vanki, koska hän tarvitsee 67 ääntä senaatissa.
Kiina kieltäytyy kaikista toimenpiteistä, jotka olisivat sitovia ja avoimia kansainväliselle valvonnalle. Tilanteen ironia on siinä, että mitä pidempään Yhdysvallat, Kiina ja muut estävät, viivyttävät ja kiertävät sopimusta, sitä ankarampia vähennystavoitteista välttämättömyyden pakosta tulee.
Katsokaamme ratkaisuja. EU:n ja tämän parlamentin on tutkittava rehellisesti, miten se tulevaisuudessa suhtautuu kyseisiin asioihin. EU:n oltava paljon vakuuttavampi puolustaessaan itseään, ja niin tekemällä sen pitäisi edelleen asettaa kunnianhimoisia tavoitteita, joihin kuuluvat 30 prosentin tavoitteet ja päästövähennykset.
Tämä on taloudellinen kilpailu siitä, kuka johtaa maailman vihreisiin työpaikkoihin ja kestävään elintapaan perustuvalle 2000-luvulle. EU:n on voitettava kilpailu riippumatta siitä, mitä ystävämme tekevät tai eivät tee.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Haluaisin toivottaa ministeri Espinosan tervetulleeksi; olen hyvin iloinen, että hän on täällä.
Olen eniten huolissani asenteen muutoksesta ja siitä, että analyysimme Kööpenhaminasta voi hyvinkin johtaa asenteen muutokseen. Ensinnäkin olen sitä mieltä, että yksi ongelmistamme on nöyryyden ja realismin puute, kuten kollegani ovat jo sanoneet. Ennen kaikkea olen kuitenkin huolissani siitä, että kun olemme olleet muissa maissa, olemme huomanneet, että ne eivät puhu ilmastonmuutoksesta vaan pikemminkin maailmanmuutoksesta.
Puitteet, joissa etenemme Meksikoon, ja puitteet, joissa olemme edenneet, ovat kasvavan väestön, elintarvikepulan, maatalouden kasvavan tarpeen ja rajallisten maa- ja vesiverojen puitteet. Kaikkia ilmastonmuutoksesta tekemiämme päätöksiä on siis käsiteltävä noissa puitteissa. Meidän on tietysti myös muistettava, että monilla mailla on oikeus kehittyä.
Tarvitsemme siksi järjestelmään perustuvaa näkemystä, jotakin, joka puuttuu ilmastonmuutosta koskevasta analyysistamme. Ilmastonmuutosta ei voida ratkaista ainoastaan päästökysymyksellä. Alakohtainen ja määrällinen näkemys ei johda mihinkään.
Mikä vielä tärkeämpää, meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota tieteeseen. Pyydän erityisesti komissiolta, että tietoja väärentäneet ryhmät tarkastetaan ja niiden rahoitus perutaan, jos Euroopan unioni todella tukee niitä, koska se saa meidät ikuisiksi ajoiksi huonoon valoon.
Miten aiomme koordinoida tätä asiaa? Se on toinen hyvin tärkeä kysymys. Miten Euroopan unioni aikoo organisoida itsensä sopimuksen aikaansaamiseksi? Meidän olisi jo tänä aamuna pitänyt alkaa työ sen osalta.
Lopuksi kysymys, joka koskettaa minua: kyseisellä alueella toteutetaan sopeutumista, ja meidän on jälleen kerran aloitettava tuo prosessi alueen uudella, strategisella näkemyksellä. Se sisältää tuottavuuden, strategisen uudelleenmetsittämisen, maatalousenergialle omistetut alueet ja tietysti veden ja luonnon monimuotoisuuden. Meillä ei ole tuota näkemystä.
Mielestäni meidän on tässä vaiheessa harkittava rakennerahastojen kaikkien alueiden uusia strategisia suunnitelmia koskevaa vaihtoehtoa tämä sopeutumisen toteuttamiseksi, ja päätöksentekijöitä pitäisi kehottaa aloittamaan tuo alueen strateginen tarkistaminen, koska me emme ole vastuussa kyseisestä alueesta, ja sen osalta olisi hyvin vaikeaa tehdä työtä EU:sta käsin.
Saïd El Khadraoui
(NL) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten monesti aiemmin on jo sanottu, huippukokous epäonnistui. Olemme kilometrien päässä tavoitteistamme. Muutaman seuraavan kuukauden aikana näemme, voidaanko asiat edelleen korjata. Mielestäni - kuten muut ovat jo aiemmin sanoneet - voimme kuitenkin vielä korjata itse paljon, jopa ilman Yhdistyneiden Kansakuntien suojissa tehtävää kansainvälistä sopimusta. Ajattelen erityisesti sitä, mitä voimme tehdä saadaksemme aikaan kestävämmän liikennejärjestelmän. Ensisijaisena tavoitteena oli vähentää ilmaliikenteen päästöjä kymmenellä prosentilla vuoteen 2020 mennessä tekemällä työtä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) kanssa ja meriliikenteen päästöjä 20 prosentilla Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) avulla. Haluaisin siksi pyytää neuvostoa ja komissiota jatkamaan neuvotteluja näiden järjestöjen kanssa ja lisäämään painostusta aloittamalla jo yksipuolisten toimien valmistelut, jos sopimusta ei voida saada aikaan suhteellisen lyhyessä ajassa.
Sillä välin on tietysti paljon kotitehtäviä, jotka voimme tehdä itse. Euroopan sisäisen liikenteen osalta kuulin komission jäsenehdokkaan Hedegaardin kannattavan kunnianhimoista ilmasto- ja liikennepakettia kuulemisissa. Komission jäsenehdokas Kallas vaikutti vähemmän selkeältä, mutta haluaisin muistuttaa komissiota siitä, että liikenne aiheuttaa 25 prosenttia hiilidioksidipäästöistä ja siksi se edellyttää kiireellisiä toimia. Se on monimutkaista, se on vaikeaa ja se edellyttää toimenpiteiden yhdistämistä, mutta kehotan teitä jatkamaan työtä sen osalta ja siten edistämään merkittävästi kestävämpää politiikkaa.
Catherine Soullie
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, meidän ei enää tarvitse osoittaa ilmastonmuutosta koskevan kysymyksen merkitystä. Sen lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutukset ovat kiistämättömät, vaikka JESC:n tulokset ovat päässeet tietyn kansallisen sanomalehden etusivulle ja vaikka ne epäilemättä vahvistavat epäilijöiden kantaa.
Kööpenhaminan konferenssi näytti maailman mielestä olevan maailman johtajille ainoalaatuinen tilaisuus todistaa, toimia ja korjata ilmastonmuutosta koskevan prosessin vaikutukset. Euroopan unioni oli tärkein toimija tässä foorumissa, ei vain sen rohkean lainsäädännön takia, jota olemme antaneet rajoittaaksemme toimiemme vaikutusta ilmastoon, vaan myös siksi, että EU on maiden unioni, joka todella voi muuttaa asioita.
Kööpenhaminan konferenssin tulos on selkeästi jättänyt tyytymättömyyden tunteen, mutta kieltäydyn kutsumasta sitä epäonnistumiseksi. Maailma, mukaan luettuna jopa yksi haluttomimmista maista, Kiina, on tehnyt sopimuksen lämpötilan nousun rajoittamisesta kahteen asteeseen. Brasilia on juuri antanut lain, jolla pyritään vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä noin 39 prosentilla vuoteen 2020 mennessä sen sitoumusten mukaisesti.
Monet muut maat ovat myös osoittaneet suurta kunnianhimoa kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteiden osalta. Ajattelen tässä Japania ja Norjaa. Minun on myös korostettava erittäin myönteistä asiaa, eli yhteisymmärryksen aikaansaamista metsäkadosta johtuvien päästöjen vähennysmekanismista. Laadittiin erityinen ja yksimielinen teksti metsäkatoa vähentävän ja hiilidioksidin luonnollisen varastoinnin mahdollistavan niin sanotun REDD+-mekanismin täytäntöönpanosta.
Vaikka Kööpenhaminan tulos olikin kaukana sitovasta sopimuksesta, se oli kuitenkin poliittisen sopimuksen mukainen, ja sen pitäisi johtaa meidät kysymykseen siitä, miksi se oli sellainen pettymys. Minä osallistuin monien kollegoideni tavoin Kööpenhaminan konferenssiin halukkaana osallistua, auttaa ja nähdä, miten neuvottelujen ja johtajuuden EU toimii. Olin erittäin pettynyt, koska EU ja erityisesti parlamentti eivät selkeästikään toimineet niin kuin neuvottelut olisivat edellyttäneet.
Tuodakseen itsensä esiin EU:n on näytettävä tällä alalla vahvemmalta. Ympäristöministereidemme kokous Sevillassa ei johtanut mihinkään, ja johtajamme näyttivät epävarmoilta ja epäröiviltä, ja olemme edelleen jakautuneita tavoitteidemme osalta.
Toivon, että ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa esittämillään ehdotuksilla ja sitoumuksilla varustettu Connie Hedegaard palauttaa Euroopan unionin kunnianhimon.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Olen samaa mieltä siitä, mitä Esther de Lange sanoi tässä keskustelussa Alankomaiden kristillisdemokraattisen vetoomuksen (CDA) puolesta. Myös minä olen pettynyt siihen, että oikeudellista sopimusta ei saatu aikaan, ja haluaisin esittää kysymyksen neuvoston puheenjohtajalle. Miten kyseisen sopimuksen puute vaikuttaa oikeudellisiin puitteisiimme, eli muun muassa pakettiin, jonka olemme laatineet hiilidioksidipäästökaupasta? Miten se vaikuttaa tuohon järjestelmään? Voitteko kertoa sen meille? Haluaisin huomauttaa, pääasiassa Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) aluepolitiikasta vastaavan koordinaattorin asemani takia, että tavoitteemme on säilytettävä täysimääräisesti. EU:n ei myöskään pitäisi kyseenalaistaa niiden kansalaisten, kaupunkien, alueiden ja yritysten ponnisteluja, jotka ovat sitoutuneet täytäntöönpano-ohjelmia koskevaan pakettiin. Ilmastokysymys ei ole vain mainostemppu, ja huomaan myös, että onneksi se vahvistetaan uuden komission EU 2020 -strategiassa.
Haluaisin myös panna merkille, että olemme nyt kääntäneet EU:n omat välineet ja resurssit ilmastoon liittyviä ensisijaisia tavoitteita kohti: 30 prosenttia alueellisista varoista on kanavoitu ilmastoon ja energiaan liittyviin hankkeisiin, mikä on kaksi kertaa enemmän kuin edellisellä kaudella. Tämä erityinen ensisijainen tavoite antaa tilaa kehittää innovaatioita ja uutta vihreää teknologiaa, joiden avulla saamme etumatkaa maailmanlaajuisesti. Tämä koskee myös Euroopan talouden elvytyssuunnitelman mukaisia menoja. Uskon, että tällä saadaan aikaan myönteinen suuntaus, myös rahoituskauden 2013 jälkeen. Huomaan todellakin, että alueet ja kaupungit ovat erittäin sitoutuneita jatkamaan työtä tämän osalta. Tämän tavoitteen pienentämisellä - mikä johtuisi monissa täällä pidetyissä puheenvuoroissa erottuneesta epätoivosta - lähetettäisiin väärä viesti. Jaan toiveenne siitä, että Meksikossa - toisessa mahdollisuudessamme - pärjäämme paremmin.
János Áder
(HU) Arvoisa puhemies, meidän ei pitäisi kaunistella asioita. Kööpenhamina epäonnistui. En halua kuitenkaan keskittyä siihen, vaan ehdottaa, että toisten arvostelemisen sijasta olisi parempi pitää huolta omista asioista. Meidän on myönnettävä, että yksi epäonnistumisen syistä oli EU:n yhteisen kannan puuttuminen Kööpenhaminassa sekä hiilidioksidikiintiöiden että rahoituksen osalta. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että onnistuneiden neuvottelujen edellytys on yhteinen EU:n kanta. Se on totta. Mitä tarvitsemme saadaksemme sen aikaan? On välttämätöntä, että komissio ja kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot noudattavat sekä Kioton pöytäkirjan kirjainta että henkeä. Unkari, Puola, Romania, Bulgaria, Baltian maat, Slovakia ja Tšekin tasavalta täyttivät sitoumuksensa yli Kiotossa määritellyn tason. Siksi ne voivat myydä hiilidioksidikiintiöitään. Minusta on komission ja Euroopan unionin muiden jäsenvaltioiden osalta kunniatonta, epäoikeudenmukaista ja sopimatonta riistää näiltä mailta tämä tilaisuus.
Kööpenhaminassa Puola ja Unkari ehdottivat kompromissia. Tavoitteena oli säilyttää mahdollisuus myydä kiintiöitä vuoden 2012 jälkeen, mutta niiden vuosittaista määrää rajoitettaisiin, ja siitä saadut rahat käytettäisiin vihreisiin investointeihin. Ehdotimme kompromissia yhteisen EU:n kannan takia. Nyt se on komission ja EU:n 15 vanhan jäsenvaltion tehtävä, erityisesti siksi, että ilman Unkaria, Puolaa, Romaniaa ja muita maita EU:n 15 vanhaa jäsenvaltiota ei olisi voinut sanoa täyttäneensä sitoumuksiaan, koska toteutuneen kahdeksan prosentin sijasta vain 5,5 prosenttia olisi saavutettu. Kiitos huomiostanne.
Françoise Grossetête
(FR) Arvoisa puhemies, neuvottelut ovat korostaneet EU:n strategian epäonnistumista, sillä siinä pyrittiin saamaan muut seuraamaan vanavedessä olemalla hyveellisin.
Todellisuus on se, että ilmastonmuutoksen torjunnan maailman johtajan asemaa halunneen EU:n puheet olivat hyvin kaukana sen valmiuksista saada muut lopullisiin neuvotteluihin. Sen lisäksi, että kukaan ei tullut mukaan, epäonnistuminen oli väistämätön, kun kaikki kortit esitettiin liian aikaisin. EU oli itse asiassa käytännöllisesti katsoen näkymätön lopullisten neuvottelujen aikana.
Mitä meidän on siis nyt tehtävä? Meidän on ennen kaikkea pantava täytäntöön vastavuoroisuuden periaate kolmansien maiden kanssa käymässämme kaupassa. EU ei voi enää hyväksyä tilannetta, jossa tietyt tuontituotteet eivät täytä ympäristövaatimuksia. Kööpenhaminan epäonnistumisen aikaansaama tilanne luo siksi epävarmuutta tulevista kansainvälisistä toimintasäännöistä hiilidioksidipäästöjen vähennysten alalla, mikä on erityisen haitallista niille yrityksillemme, joiden on tehtävä suuria investointeja. Tällä näkyvyyden puutteella voi olla myös haitallinen vaikutus hiilidioksidimarkkinoihin, joiden voiman kasvu ja sujuva toiminta edellyttävät selkeitä ja vakaita puitteita.
Samaan aikaan Yhdysvallat ja Kiina investoivat valtavasti vihreään teknologiaan luodakseen tulevaisuuden vihreitä työpaikkoja. EU ei saa myöhästyä innovaatiojunasta. Sen on tuettava todellista eurooppalaista teollisuuspolitiikkaa, koska se on todellinen haaste ilmastonmuutoksen torjunnassa. Nämä uudet puhtaat teknologiat ovat saatavilla. Meidän tehtävämme on nopeuttaa niiden käyttöä toimissamme kaikkien ja erityisesti kehitysmaiden eduksi.
Se on haaste, johon EU:n on vastattava. Sillä on keinot ryhtyä menestyksekkäästi tähän vallankumoukseen, mutta olkaamme käytännöllisempiä, kun seuraavat määräajat lähestyvät, jotta nyt, kun Méxicoon on vuosi, voimme kehittää Kööpenhaminassa tehdystä sopimuksesta jotakin oikeudellisesti sitovaa.
Andrzej Grzyb
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Espinosa, arvoisa komission jäsen, puheenjohtajavaltio Espanja on päättänyt laatia arvioinnin Kööpenhaminan ilmastokonferenssista, vaikka me sanomme täällä monien puhujien suulla, että se päättyi fiaskoon. Fiaskon ei kuitenkaan tarvitse olla katastrofi - joskus on tehtävä hyviä päätelmiä fiaskosta ja katsottava, mikä todella aiheutti sen. Ilmastonmuutosneuvotteluja koskevaa Euroopan unionin nykyistä strategiaa on arvioitava, koska tämän vuoden joulukuussa Méxicossa järjestettävän seuraavan huippukokouksen valmistelut ovat käynnissä.
Minulla on kysymys: pitäisikö meidän nostaa vähennystavoitetta, koska nykyistä tavoitetta ei saavutettu näissä neuvotteluissa? Meidän on löydettävä kumppaneita nykyistä tavoitetta varten, ja suurempaa tavoitetta varten meillä ei ole ollenkaan kumppaneita. On pantava merkille, että ilman Yhdysvaltoja, Kiinaa ja Intiaa, ja tämä on myös sanottu monesti täällä parlamentissa tämän keskustelun aikana, Euroopan unionin Kööpenhaminassa asettamien tavoitteiden osalta ei menestytä. Samoin on myös Meksikossa. Meidän on arvioitava muiden osapuolten julkilausumia ja ennen kaikkea säilytettävä ilmastokonferenssin foorumi tärkeimpänä foorumina yhteisymmärryksestä neuvottelemiselle huolimatta kriittisistä arvioinneista siitä, onko YK:n foorumi asianmukainen, hyvä, toimiiko se asianmukaisesti ja niin edelleen.
Haluamme vihreän talouden, jossa ympäristöä hyödynnetään järkevästi ja jossa kehitetään uusia energialähteitä ja uusia teknologioita energian tuottamiseksi ja sen säästämiseksi. Samalla tiedämme, että halvin energia on energiaa, jota ei ole käytetty loppuun, joten meidän on oltava järkeviä. Muuten - ja tämä on viimeinen lauseeni - hiilidioksidipäästöjen ja muiden kasvihuonekaasujen vähentämistä ei saada aikaan käyttämällä kalliita teknologioita. Hyvin usein omat resurssimme, kuten metsät ja maaperä, voivat myös olla erinomainen paikka imeytymiselle, ja se on biologista imeytymistä ja siten tehokasta imeytymistä.
Puhemies
(ES) Toisin kuin aamulla, jolloin meillä oli kiire, meillä on nyt käytettävissämme muutama minuutti, joten tavanomaista sääntöä rikkoen yritämme nyt antaa puheenvuoron kaikille niille, jotka ovat pyytäneet puheenvuoroa catch-the-eye-menettelyn nojalla. Pyytäisin kuitenkin teitä kaikkia pitämään puheenvuoronne alle minuutissa.
Keskeytämme puheenvuoronne minuutin jälkeen, koska luettelossa on 13 ihmistä. Haluan, että kaikilla on tilaisuus puhua, mutta kaikkien on puhuttava vain yksi minuutti, jotta ministeri Espinosa ja komission jäsen Rehn voivat vastata.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Odotusten mukaisesti Kööpenhaminan huippukokous ei päätynyt konkreettisiin tuloksiin. Meillä on kuitenkin selkeä näkemys ilmaston lämpenemistä koskevasta ilmiöstä ja toimintatarpeesta. Euroopan komission on jatkettava ponnistuksiaan ulkopolitiikan tasolla, erityisesti keskusteluissa Yhdysvaltojen ja Kiinan kanssa. On saatava aikaan myönteisiä tuloksia. Meillä on sekä ulkopolitiikasta että ilmastonmuutoksesta vastaavat komission jäsenet.
Siihen asti on jatkettava Euroopan unionin tähän mennessä, myös yksipuolisesti toteuttamia toimia. Toivon, että Sevillassa tammikuussa järjestettävässä epävirallisessa kokouksessa ympäristöministerit käsittelevät Kööpenhaminan tulosta järkevästi ja käsittelevät ilmastonmuutosta kauden 2010-2014 tulevan energiatehokkuutta koskevan toimintasuunnitelman puitteissa.
Sisäisten energiamarkkinoiden kolmatta toimenpidepaketti on lisäksi sovitettava yhteen Kööpenhaminan sopimuksen kanssa energiavarmuuden aikaansaamiseksi ja uusiutuvien energialähteiden ja hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin edistämiseksi.
Linda McAvan
(EN) Arvoisa puhemies, kysymys neuvoston puheenjohtajalle ja ehkä myös komissiolle, tästä tammikuun 31. päivän määräajasta. Mitä tapahtuu sitoumuksille EU:n sisällä? Oletin, että EU antaisi yhden sitoumuksen, mutta olen kuullut, että Coreper-neuvostossa keskustellaan useista sitoumuksista. Mitä tarkalleen ottaen tapahtuu?
Toiseksi, puhumme EU:n yhdestä äänestä, mutta eikö se ole osa ongelmaa, että EU meni Kööpenhaminaan valtuutettuna ja että neuvotteluryhmällä ei ollut joustavuutta neuvotella? Se on osa ongelmaa. Siksi EU joutui ulos lopullisista neuvotteluista. Miksi puhua neuvottelijalle, jolla ei ole liikkumavaraa eikä joustavuutta? Miten aiomme ratkaista tämän? Minulle on kerrottu, että näin käy myös WTO:ssa. Se on iso ongelma EU:lle.
Lopuksi toivon, arvoisa komission jäsen Rehn, että välitätte parhaat terveisemme komission jäsenelle Dimasille. Olen pahoillani, että hän ei ole täällä viimeisessä istunnossa. Olisimme halunneet kiittää häntä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt monen vuoden ajan, ja toivon, että näemme hänet ensi viikolla ympäristövaliokunnassa, jotta voimme esittää kiitoksemme.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Arvoisa puhemies, valitettavasti jättiläiset - Yhdysvallat, Kiina, Intia ja Brasilia - eivät liittyneet Euroopan unionin jättiläiseen Kööpenhaminassa. Mikä vielä pahempaa, pöydässä istui 28 eurooppalaista kääpiötä: 27 jäsenvaltiota ja yksi voimaton komissio. Näin ei asioita hoideta. Jos EU ei pysty puhumaan yhdellä äänellä, se on voimaton eikä voi täyttää mahdollista tehtäväänsä. Se on EU:n lisäksi sääli myös ja erityisesti tällaisten konferenssien tuloksille. Tänä aamuna puheenjohtaja Barroso sanoi Lissabonin sopimus kädessään, että komissio puhuu Euroopan unionin puolesta ympäristöasioissa. Siirtyköön sanoista tekoihin. Kysymykseni komissiolle on seuraava: oletteko yhtä ääntä koskevien kauniiden sanojen sijaan valmis vaatimaan tuon tehtävän itsellenne ja tarvittaessa syrjäyttämään neuvoston?
John Stuart Agnew
(EN) Arvoisa puhemies, kun viime kuussa Kööpenhaminassa oli käynnissä iso konferenssi - joka oli täynnä poliitikkoja kansalaisjärjestöjä ja aktivisteja - samassa kaupungissa oli menossa toinen ilmastokonferenssi, jossa useimmat puhujat olivat tiedemiehiä ja uskoakseni minä olin ainoa paikalla ollut Euroopan parlamentin jäsen.
Nämä tiedemiehet kumosivat kukin vuorollaan niin sanotut tosiasiat ihmisen aikaansaamasta ilmaston lämpenemisestä tieteellisillä perusteluilla, jotka olivat vastakkaisia pelottelijoiden iskulauseille. Kuulimme Al Goren jääkiekkomailakuvion teknisistä virheistä ja sääasematietojen epäluotettavuudesta Berliinin muurin murtumisen jälkeen. Meille kerrottiin tieteellisistä puutteista tietokonemalleissa, jotka ovat haluttomia ennustamaan kylmää säätä, ja mahdollisuudesta, että hiilidioksidin ja maailman lämpötilojen suhde on vastakkainen kuin se, joka meidät on aivopesty uskomaan. Meille näytettiin satelliittikuvia pohjoisnavan jään nopeasta lisääntymisestä kolmen viime vuoden aikana, ja meille tiedotettiin jääkarhujen määrän lisääntymisestä.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, aiempia viittauksia niin sanottuihin todisteisiin Himalajan jäätiköistä on käsiteltävä lisää. Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli sanoi vuonna 2007, että ne katoaisivat vuoteen 2035 mennessä.
The Sunday Times -lehti paljasti äskettäin, että pohjimmiltaan raportti perustui intialaisen tiedemiehen Syed Hasnainin New Scientist -lehdelle vuonna 1999 antamaan haastatteluun. Syed Hasnain on myöhemmin sanonut, että se perustui hänen henkilökohtaisiin arvioihinsa ja että hän ei maininnut vuotta eikä ollut tehnyt virallista tutkimusta.
Jos johtopäätöksemme ilmastonmuutosta koskevasta olettamuksesta odotetaan perustuvan todisteille, sitten todisteiden on oltava kiistämättömiä. Niitä ei saa tehtailla eikä niitä saa keksiä.
Iosif Matula
(RO) Toisin kuin muut maailman alueet Euroopan unioni ymmärtää ja omaksuu edelläkävijän asemansa ilmastonmuutoksen torjunnassa. Samalla Kööpenhaminan kokouksen suuri osallistujamäärä täyttää minut toivolla siitä, että niin suuren liittolaismäärän toiminnalla on lopulta mahdollisuudet onnistua. Vaikka huippukokouksen päätelmät eivät olleet sitä, mitä odotettiin, uskon, että osallistumisemme eri tasoilla johtaa toivottuihin tuloksiin.
Meidän on edistettävä enemmän investointiohjelmia valtioissamme, sekä uusiutuvassa energiassa että aloilla, joilla on välitön vaikutus ilmastonmuutokseen. Viittaan tässä sekä pieniin hankkeisiin, kuten niihin, joissa on mukana paikallisten energialähteiden tekninen tuki, että alueellisen kattavuuden suuriin hankkeisiin, kuten valikoivaan jätehuoltoon ja jätteiden kierrätykseen tai vesi- ja viemäriverkkojen ja -järjestelmien kunnostukseen ja laajentamiseen.
Gilles Pargneaux
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, Václav Havel sanoi meille 11. marraskuuta, että "Eurooppa on kotimaidemme kotimaa". Kööpenhaminan jälkeen eurooppalaiset maanmiehemme ovat olleet kuitenkin hyvin ankaria. Luottamuksen puute on todellinen, ja siksi, tämän luottamuskriisin takia ja jotta luottamus voidaan palauttaa, haluaisin esittää teille kaksiosaisen kysymyksen.
Ensiksi: aiotteko kuusi kuukautta kestävän puheenjohtajakautenne aikana tuoda takaisin neuvottelupöytään rahaliikenteen Tobin-veron kaltaisen hiilidioksidiveron käyttöönoton? Minusta näyttää, että tällaisella verolla luottamus voitaisiin palauttaa ei vain maanmiestemme keskuudessa vaan myös koko maailmassa luottamuksensa menettäneiden ihmisten keskuudessa.
Toiseksi: aiotteko tuoda takaisin neuvottelupöytään sitovamman luettelon hiilidioksidipäästöistä ja hiilivuodoista?
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, aivan kuten yksi pääsky ei tee kesää, ei myöskään yksi kylmä talvi todista ilmastonmuutosta ja ilmaston lämpenemistä koskevia teorioita vääriksi. Todellakin, yhä useammille ihmisille todisteet ovat selvät, koska sekä tieteelliset todisteet että nähtävät todisteet todistavat, että ilmasto muuttuu.
Ihmiset ovat kuvailleet Kööpenhaminan konferenssia flopiksi ja epäonnistumiseksi. Mielestäni olisi asianmukaisempaa kuvailla sitä pieneksi askeleksi oikeaan suuntaan: yksi pieni askel oikeaan suuntaan. Mutta nyt, Meksikossa, haasteena on tehdä tuosta pienestä askelesta suuri askel ihmiskunnalle.
Erityisesti meille Euroopan unionissa on valtava haaste osoittaa, että Lissabonin sopimuksella luodut uudet toimielimet ja uudet virat ovat tehokkaita. Jos jäämme syrjään, kuten Kööpenhaminassa tapahtui ...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Andrés Perelló Rodríguez
(ES) Vain harvoista asioista on Euroopan parlamentissa ja yhteiskunnassa ollut yleisesti tällainen yksimielisyys, ja on häpeällistä tehdä tyhjäksi meitä tukevan ja Kööpenhaminaan uskoneen yhteiskunnan toiveet.
En usko, että huippukokous epäonnistui ja ehdottomasti en usko jotakin, jota ihmiset, jotka eivät tiedä eroa ilmaston ja sään välillä, sanovat: se, että pohjoisessa sataa lunta, on odotettavissa, mutta onko normaalia, että Sevillassa sataa lunta ja että Kuubassa on neljä celsiusastetta, mikä vahvistaa tehokkaasti, että ilmastonmuutos vaikuttaa. En usko, että minkään näistä asioista pitäisi saada meidät alentamaan suojaustamme.
Nyt, enemmän kuin koskaan, meidän on säilytettävä asemamme, arvoisa ministeri. Toisin sanoen, teidän on näiden kuuden kuukauden aikana ponnisteltava vielä lujemmin, saatava neuvosto vakuuttuneeksi, että tarvitaan vielä yhtenäisempi ja yhteisempi kanta. Teidän on saatava komissio varmistamaan, että puhumme yhdellä äänellä, jotta Meksikoon mennessämme presidentti Obama ei voi kääntyä ja sanoa: "menen tapaamaan kiinalaisia ja kerron sitten siitä eurooppalaisille", koska se on Euroopan unionin kokeman turhautumisen ydin.
Arvoisa ministeri, meidän on pidettävä kiinni johtajuudestamme ilmaston takia, Euroopan unionin takia ja koko ihmiskunnan takia.
Puhemies
(ES) Tiedätte, että voitte toimittaa puheenvuoronne kirjallisesti, ja ne julkaistaan parlamentin sanatarkoissa istuntoselostuksissa. Jos kuitenkin puhutte hyvin nopeasti, ongelma on siinä, että tulkit eivät pysty seuraamaan, mitä sanotte, ja te olette ainoita, jotka kuulevat puheenvuorot, tai ainakin ne teistä, jotka ymmärtävät kieltä, jolla ne esitetään.
Siksi on hyvä ajatus puhua hitaasti, jotta puheenne voidaan tulkata ja, kuten sanoin, käyttää mahdollisuutta toimittaa puheenvuoronne kirjallisesti, jotta se julkaistaan sanatarkoissa istuntoselostuksissa.
Bogusław Sonik
(PL) Arvoisa puhemies, olisi myönnettävä, että Euroopan unionin tähän mennessä, myös Kööpenhaminan huippukokouksessa, käyttämä taktiikka oli väärä. Se oli taktiikka, jossa kaikki korttimme paljastettiin ja uskottiin, että jos hyväksyisimme kunnianhimoiset tavoitteet, toiset liittyisivät mukaan. Myös täällä parlamentissa käyty tinkiminen siitä, pitäisikö päästöjä rajoittaa 40 prosentilla vai 50 prosentilla, oli väärin. Se muistuttaa hieman kylmän sodan aikaisia neuvotteluja, kun jotkin poliittiset ryhmät uskoivat, että yksipuolisella aseriisunnalla saataisiin myös Neuvostoliitto riisumaan aseensa. Meidän on muutettava tätä taktiikkaa ja oltava lujia neuvotellessamme maailman mahtavien maiden - Kiinan ja Yhdysvaltojen - kanssa ja jopa uhattava säätää se, mistä kollegamme Ranskasta puhuvat, hiilidioksidivero Euroopan unionin rajoille. Yritystemme on oltava kilpailukykyisiä maailmanmarkkinoilla. Meidän pitäisi myös muistaa uudet teknologiat, myös teknologiat...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Marc Tarabella
(FR) Arvoisa puhemies, kaikki ovat samaa mieltä sen tunnustamisesta, että Kööpenhaminan huippukokous päättyi kaksinkertaiseen epäonnistumiseen. Todellakin, sen lisäksi, että huippukokous oli pannukakku, joka johti sitomattomaan sopimukseen, jota kaikki maat eivät allekirjoittaneet, meidän on lisäksi sulatettava oma tappiomme, koska planeetan kahden eniten saastuttavan maan, Kiinan ja Yhdysvaltojen, keskeinen asema oli valokeilassa koko Kööpenhaminan neuvottelujen ajan. Tämä G2 johti neuvotteluja, eikä eurooppalaisilla tai kehitysmailla todella ollut mitään sanomista asioihin. Siksi maataloutta käsiteltiin tuskin lainkaan. Tämä ala on kuitenkin yksi perustekijöistä ilmastonmuutoksen torjunnassa. Euroopan maatalous valmistautuu tällä hetkellä siirtymään kestävämpiin tuotantomalleihin, joissa käytetään vastuullisempaa vesihuoltoa ja malleja, jotka kuluttavat vähemmän energiaa ja jotka ovat vähemmän riippuvaisia kemikaaleista, koska siinä ymmärretään, että luonnon monimuotoisuus ja ekosysteemien säilyttäminen ovat todellisia avaimia ympäristön saastumisen vähentämiseen. Joten, milloin aiomme tunnustaa, että maatalous...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan huippukokous osoitti toisen tavan tarkastella ilmastonmuutoskysymystä. Todellinen ongelma ei ollut kasvihuonekaasupäästöjen rajoittaminen vaan niiden vähentämistä tukevien tehokkaiden mekanismien ehdottaminen. Tähän mennessä Euroopan yhteisö on ollut johtavassa asemassa hiilidioksidipäästöjen vähentämisen alalla, ja se asettaa edelleen mittapuut sen saavuttamiselle maailmanlaajuisesti.
Siksi Euroopan unionin puitteissa kannattaa ehdottaa kestävää lähestymistapaa, jolla tehtäisiin mahdolliseksi ennen kaikkea omien asianmukaisten toimenpiteidemme rahoittaminen EU:ssa. Rahat tulisivat kaikkien jäsenvaltioiden yhdessä perustamasta EU:n rahastosta, jonka maksuosuudet perustuisivat oikeasuhteisesti kunkin maan henkeä kohti laskettuun BKT:hen. Tällä tavalla saisimme yhdenvertaiset osuudet kaikilta jäsenvaltioita ilman tarpeetonta monimutkaisuutta. Ensisijaisesti rahoitettaisiin toimenpiteitä, joilla edistettäisiin päästöjen todellista vähentämistä edullisimmin.
Adam Gierek
(PL) Arvoisa puhemies, koska tiedemiehet ovat esittäneet kriittisiä huomautuksia IPCC:n päätelmien luotettavuudesta ja koska on paljastettu tietojen väärentämistä, mikä epäilemättä vaikutti Kööpenhaminan konferenssin tulokseen, kysyin komissiolta, onko mahdollista tehdä tutkimus kiistanalaisten löydösten varmentamiseksi. Vastauksessaan komission jäsen Dimas sanoi: "IPCC:n arvio on tuhansien tiedemiesten yhteisymmärryksen ilmaus". Siksi kysyn, päätetäänkö tieteessä tuloksista yksimielisesti ja ovatko tieteelliset päätelmät äänestyksen tulos? Ilmastogaten osalta komission jäsen sanoi: "Euroopan komission kanta on, että se ei vaikuta IPCC:n raportin ilmeisiin ja perusteltuihin päätelmiin". Kysyn siksi, minkälaisia päätelmiä saadaan väärennetyistä tiedoista? Mielestäni tarvitaan puolueeton tutkimus varmistamaan hiilidioksidin vaikutukset. Ilman tieteellistä uskottavuutta meitä odottaa Meksikossa toinen katastrofi.
Sirpa Pietikäinen
(EN) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminaa seuraavissa vaiheissa olisi parannettava Yhdistyneiden Kansakuntien asemaa ja neuvotteluvalmiuksia.
Meidän olisi autettava YK:ta aloittamaan neuvottelut korkealla tasolla valtion päämiesten kanssa ja sitten jatkaa yksityiskohtaista laadintaa virkamiesten kanssa, kuten G8- tai G20-neuvotteluissa tehdään. On EU:n etujen ja kykyjen mukaista edistää tällaista muutosta koko YK:n järjestelmässä.
Toiseksi, suuri toiveeni neuvostolle ja uudelle komissiolle on, että uuden Lissabonin sopimuksen myötä ulkopolitiikkamme ydinasioita käsittelisi komission puheenjohtajan, korkean edustajan ja ilmastonmuutoksesta vastaavan komission jäsenen muodostama kolmikko ja että neuvotteluja voitaisiin käydä yhden neuvotellun tekstin perusteella.
Edite Estrela
(PT) Täällä on sanottu jo aiemmin, ja se on totta, että Kööpenhamina oli pettymys, koska yhtään poliittisesti sitovaa sopimusta ei onnistuttu hyväksymään. Nyt meidän on kuitenkin katsottava eteenpäin ja valmistauduttava poliittisesti Meksikon konferenssiin - Euroopan unioni on jo valmistautunut teknisesti. Euroopan unionin on otettava takaisin johtajan asema ja ilmaistava itseään yhdellä äänellä. Lissabonin sopimus auttaa siinä, koska EU voi puolustaa itseään ja puhua sellaisen tahon yhtenäisellä äänellä ja arvovallalla, joka on tehnyt kotitehtävänsä. Luotamme myös puheenjohtajavaltio Espanjaan, että kun tulemme kokoukseen Bonnissa...
(Puhemies keskeytti puhujan)
Puhemies
(ES) Olemme päättäneet tämän osan. Se on ollut poikkeuksellisen pitkä, mutta ainakin huomattava määrä jäseniä on voinut käyttää puheenvuoron. Läsnä olevien jäsenten suuri määrä myös paljastaa parlamentin kiinnostuksen käsittelemäämme asiaan.
Nyt olemme päässeet keskustelun viimeiseen osaan, ja ensiksi annamme puheenvuoron ministeri Espinosalle, jotta hän voi vastata.
Ministeri Espinosa ymmärtää ja parlamentti ymmärtää, että olen iloinen voidessani antaa hänelle puheenvuoron häntä kohtaan tuntemani ystävyyden, lämmön ja ihailun takia.
Elena Espinosa Mangana
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää teitä kaikkia puheenvuoroistanne, jotka epäilemättä auttavat meitä tekemään parannuksia. Olen pahoillani, etten voi vastata teille kaikille henkilökohtaisesti Corien Wortman-Koolin ensimmäisenä käyttämästä puheenvuorosta Andrzej Grzybin viimeiseen ja kuulemiimme 15 lisäpuheenvuoroon. Haluaisin kuitenkin sanoa muutaman sanan avauspuheenvuoroni lisäksi.
Meillä on monia erittäin merkittäviä tavoitteita ilmastonmuutoksen alalla: vahvistaa tukea ja asianmukainen sitoutumisen taso Kööpenhaminan sopimuksen osalta ja vahvistaa kaikkia sen osia kehittämällä ja yksityiskohtaistamalla niiden sisältöä ja nopeuttamalla niiden täytäntöönpanoa.
Kööpenhaminan huippukokous paljasti meitä ympäröivän uuden kansainvälisen tulevaisuudennäkymän. Tämän tulevaisuudennäkymän puitteissa tarvitsemme lisää parannuksia, kun hyvin erilaiset toimijat ilmaisevat uusia tavoitteita ja odotuksia ja kun päätösten tekemistä koskevia sääntöjä on muutettava niiden mukauttamiseksi tehokkaasti uusiin aikatauluihin ja tarpeisiin.
Näissä puitteissa Euroopan unionin on pohdittava parasta tapaa osoittaa johtajuutensa ilmastonmuutospolitiikassa kansainvälisellä näyttämöllä.
Emme saa kadottaa tavoitteitamme näkyvistä, koska se heikentäisi uskottavuuttamme ja kantaamme, joka on haastettu viime vuosina. Kukaan ei tiedä Euroopan unionia paremmin, miten vaikeaa on rakentaa tätä yhteistä johtajuutta. Vastaavasti kukaan ei ole parlamenttia tietoisempi sellaisen tuloksen eduista ja sen aikaansaamasta tyytyväisyydestä, jolla parannetaan meidän kaikkien asioita. Maailmanlaajuisesti voimme edetä vain, jos tie eteenpäin perustuu keskinäiseen luottamukseen ja yleiseen etuun.
Jotkut ovat määritelleet Kööpenhaminan täydelliseksi myrskyksi, jonka tulos oli katkeransuloinen. Otan siitä mielelläni jotakin, joka on mielestäni hyvin arvokasta: se, että se on antanut meille suuren mahdollisuuden, jota voimme kehittää tulevina kuukausina. Hyvät parlamentin jäsenet, voitte olla edelleen vakuuttuneita siitä, että voimme sanoa selkeästi, että Euroopan unioni ei ollut ongelma Kööpenhaminassa.
Siirryn puheenvuoroihinne, joissa monet teistä mainitsivat yhteisvastuun kolmansien maiden kanssa, päästövähennykset, metsäkadon ja tehokkaamman ja kestävämmän teollisuuden, ja monet teistä puhuivat johtajuudesta ja yhtenäisyydestä. Tässä vaiheessa velvollisuutemme on edistää Kööpenhaminan yhteisymmärryksen välitöntä soveltamista.
Velvollisuutemme on myös edistää yhteisymmärryksen täysimääräistä yhdistämistä Yhdistyneiden Kansakuntien tavanomaiseen menettelyyn ja myös laatia luja perusta huomattavalle edistymiselle Meksikossa. Alueellisten ja alakohtaisten liittojen asema on tässä perustavanlaatuinen, ja Euroopan unionin on vahvistettava ja laajennettava niitä.
Meidän on seistävä rinta rinnan työssämme, tulevaisuuteen katsoen. Meidän on opittava ja mentävä eteenpäin. Emme saa sortua valittamaan. Parlamentti voi tehdä paljon tulevaisuuteen katsomisessa ja sen miettimisessä, mitä meidän on jätettävä tuleville sukupolville. Kaikilla meillä yhdessä, jäsenvaltioilla, ympäristöneuvostolla, komissiolla, parlamentilla ja tietysti puheenjohtajavaltiolla: meillä kaikilla on tehtävämme.
Sen sijaan, että yrittäisimme syrjäyttää toisemme, meidän on toimittava yhdessä ja yhdistettävä parhaat ponnistelumme puolustaaksemme yhteistä tulevaisuuttamme unohtamatta, että ympäristö, kehitys, kilpailukyky ja innovaatiot ovat yhteisiä tavoitteita, joita on edistettävä yhdessä.
Panen puheenvuoronne merkille ja vakuutan teille, että Espanjan hallitus, jolla on Euroopan unionin kiertävä puheenjohtajuus kesäkuun 30. päivään asti, tekee aina työtä yhdessä teidän kanssanne kestävämmän tulevaisuuden aikaansaamiseksi meille kaikille.
Olli Rehn
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää teitä hyvin merkittävästä ja vastuullisesta keskustelusta. Välitän ehdottomasti parhaat terveisenne kollegalleni, Stavros Dimasille, hänen toipumisekseen, jotta hän voisi liittyä teihin pian valiokunnassa.
Panin huomionne merkille ja yritän vastata joihinkin huoliinne ja poliittisiin kantoihin tämän keskustelun aikana pyytämieni tilanneselvitysten perusteella. Luulen, että perusviestinne voidaan tulkita niin, että vaikka Kööpenhaminan yhteisymmärrys ei kuvasta tavoitetasoamme, siinä on kuitenkin tietty eurooppalainen sormenjälki. Toisin sanoen, Kööpenhaminan yhteisymmärryksessä on viitteitä tavoitetasoon, jota tarvitaan ilmastonmuutoksen käsittelemiseksi vuoden 2012 jälkeisessä ilmastosopimuksessa, ja siinä laaditaan perusta rahoituspaketille ja kehotetaan vakaviin päästövähennyksiä koskeviin sitoumuksiin.
Meidän puolestamme, sitoumustemme osalta, Coreper-neuvosto on tällä hetkellä kokouksessa, ja komissio ja jäsenvaltiot haluavat antaa yhden selkeän ehdotuksen. Yksityiskohdista keskustellaan nyt, ja olen luottavainen, että olemme valmiita ennen tammikuun 31. päivän määräaikaa. Tämä on vastaus Linda McAvanille, ja sen pitäisi luoda myös vakaa perusta Sirpa Pietikäisen pyytämälle yhdelle neuvottelutekstille.
Samalla pidämme yhteisymmärrystä ponnahduslautana tuleville suurille loikille Meksikossa tulevissa kansainvälisissä ilmastoneuvotteluissa. Satu Hassi ja monet muut ovat pyytäneet EU:n johtajuutta. Olen samaa mieltä, ja komissio pyrkii päättäväisesti varmistamaan, että EU säilyttää johtavan asemansa tulevina kuukausina ja muuttaa yhteisymmärryksen meidän kaikkien haluamaksi kunnianhimoiseksi ja oikeudellisesti sitovaksi sopimukseksi. Luotan teidän tukeenne tämän tavoitteen saavuttamisessa.
Valitettavasti - kuten tässä keskustelussa on aivan oikein sanottu - jotkin merkittävät neuvottelukumppanimme, kuten Kiina ja Yhdysvallat, eivät pystyneet tai eivät halunneet sitoutua yhtä tiiviisti kuin Euroopan unioni on tehnyt, millä tietysti oli haitallinen vaikutus neuvotteluihin. Kaikille on selvää, että erityisesti Kiina ei halunnut sitoutua vakavasti tarkoituksenmukaisiin tavoitteisiin. Oma näkemykseni on, että uuden komission on määriteltävä yleinen Kiinaa koskeva strategia Euroopan unionille, jotta yhteisiä etujamme voidaan paremmin edistää ja jotta ne voidaan saavuttaa ilmastopolitiikan, kauppaan liittyvien jännitteiden ja valuuttakurssipolitiikan osalta. Ei voida hyväksyä, että Kiinan valuutan polkumyynti vaarantaa EU:n taloudellisen elpymisen. Samoin odotamme Kiinan tekevän vakavan sitoumuksen ilmastonmuutospolitiikan alalla.
Mutta muistakaamme, että johtajuutemme alkaa kotoa. Meidän on toteutettava kaikki ponnistelut täyttääksemme Kioton sitoumuksen lähestyessämme maalilinjaa. Meidän on myös varmistettava, että esitetään uusia kunnianhimoisia toimia ja toimenpiteitä, joiden avulla voimme saavuttaa itsellemme asettaman 20 prosentin - tai jopa 30 prosentin - vähennystavoitteen. Sen aikaansaamiseksi meidän on investoitava innovaatioihin ja tutkimukseen resursseiltaan tehokkaasta ympäristö- ja energiateknologiasta, joka on tällä hetkellä valmistelemamme uuden EU 2020 -strategian ytimessä.
Olen samaa mieltä Rachida Datin ja Françoise Grossetêten sekä Lena Ekin kanssa, että se kertoo siitä, että EU 2020 -strategian on oltava ilmastoteollisuutta ja työpaikkoja koskeva strategia - ja siten Euroopan unionin taloudellisen elpymisen ytimessä. Haluaisin vielä myös vastata Chris Daviesille hänen hyvin konkreettisen kysymyksensä osalta. Olen tarkistanut sen ja voin kertoa teille, että 300 miljoonan euron arvoisten päästöoikeuksien käytöstä hiilidioksidin talteenottoon ja varastointiin olisi päätettävä 2. helmikuuta asiasta vastaavassa komitologiakomiteassa. Voin vakuuttaa teille, että haluamme tukea 12 mallivoimalaa. Ensimmäisellä kierroksella tuetaan kahdeksaa voimalaa ja loppuja toisella kierroksella.
Lopuksi, on meidän velvollisuutemme tulevien sukupolvien osalta jatkaa johtamista esimerkillä ja saada aikaan oikeudellisesti sitova sopimus tämän vuoden loppuun mennessä ja varmistaa parempi ja kestävämpi tulevaisuus kaikille.
Puhemies
(ES) Toivotamme komission jäsenelle paljon onnea ja olemme luottavaisesti varmoja, että hän tekee erinomaista työtä kuten aiemminkin, ja tämän hänen puheenvuoronsa jälkeen päätämme keskustelun.
Äänestys toimitetaan ensimmäisessä täysistunnossa helmikuussa, toisin sanoen helmikuun ensimmäisessä täysistunnossa.
Elena Oana Antonescu  
"Politiikka on kykyä ennustaa, mitä tapahtuu huomenna, ensi viikolla, ensi kuussa ja ensi vuonna. Ja pystyä jälkeenpäin selittämään, miksi niin ei tapahtunut", sanoi Winston Churchill.
Kööpenhaminan konferenssin perusteella olemme kaikki hyviä poliitikkoja. Konferenssi alkoi suurella määrällä poliittista optimismia uudesta ilmastosopimuksesta, mutta neuvottelut osoittivat, että optimismi ja ympäristön kunnioitus ovat enemmän eurooppalaisia kuin maailmanlaajuisia arvoja. Sen, että Kööpenhaminan konferenssin tulos oli pettymys, koska odotuksemme ja kansalaistemme odotukset eivät täyttyneet, pitäisi kannustaa meitä ja saada meidät osallistumaan enemmän ja päättäväisemmin ja osoittamaan suurempaa yhtenäisyyttä seuraavassa huippukokouksessa syksyllä Meksikossa. EU:n on opittava toimimaan ja neuvottelemaan aktiivisesti ja puhumaan yhdellä äänellä.
Ivo Belet  
kirjallinen. - (NL) Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan fiaskon jälkeen voisimme istua kentän reunalla säälittävästi nyyhkien ja valittaen, mutta se olisi energian tuhlausta. Jatkakaamme panemalla omat asiamme kuntoon. Eurooppa on ainoa maanosa, jolla on erityinen kunnianhimoinen lainsäädäntö hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi. Se on pantava täytäntöön tulevina kuukausina ja vuosina. Emme saa unohtaa, että sillä on myös suora vaikutus toisiin suurvaltoihin, ei vähiten Kiinaan. Kaikkien kuluttajatuotteiden, jotka Kiina haluaa lähitulevaisuudessa myydä EU:ssa, on täytettävä tiukimmat EU:n ympäristönormit. Se velvoittaa myös kiinalaiset valmistajat muuttamaan suuntaansa. "Hopenhagen" saattoi laajalti epäonnistua, mutta meidän on käytävä taas töihin, koska ensi vuonna on uusia mahdollisuuksia, ensin Bonnissa ja sitten Meksikossa. Sillä välin Kööpenhamina on epäilemättä varmistanut, että kaikki ovat valppaita, ja nostanut suuresti ympäristötietoisuuttamme. Se ei riitä, mutta minut saa optimistiseksi sen ymmärtäminen, että ilmastoon investoiminen on myös hyväksi omille lompakoillemme, taloudelle ja siten myös työllisyydelle.
Sebastian Valentin Bodu  
Monet ovat kuvailleet Kööpenhaminan ympäristöhuippukokousta valtavaksi epäonnistumiseksi, koska sen tuloksena oli heikko sopimus ilman selkeitä edellytyksiä ja määräaikoja. Jos kuitenkin katsomme tarkemmin, mitä Tanskan pääkaupungissa tapahtui, voimme nähdä, että siellä laadittiin perustukset uudelle maailmanlaajuiselle ilmastojärjestykselle, jonka aiomme saada aikaan, tosin monien vuosien kovan työn ja neuvottelujen jälkeen.
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun 115 valtion tai hallitusten päämiestä kokoontui keskustellakseen ilmastonmuutoksesta. Se on tärkeä merkki. Huippukokouksen järjestäminen YK:n suojissa korostaa sitä, että myös kehitysmaat ja vähän teollistuneet maat ymmärtävät, että niiden on toimittava aktiivisesti kasvihuonekaasupäästöjen leikkaamisessa.
Voimakkaiden teollisuusmaiden ja kehitysmaiden välisten kahdenvälisten keskustelujen merkitys on kasvanut, erityisesti ottaen huomioon Meksikossa järjestettävä seuraava ympäristöasioiden huippukokous. EU:lla on saatavillaan kaikki tiedot, jotta sillä voi olla merkittävä asema Kiinan, Intian tai Brasilian kaltaisten maiden kanssa käytävissä kahdenvälisissä keskusteluissa. On koittanut aika, jolloin mikään ponnistus ei tunnu liian suurelta, kun puhumme kaikkien meidän yhdessä jakaman planeetan tulevaisuudesta.
George Sabin Cutaş  
Viime kuun aikana "epäonnistuminen" on Kööpenhaminan huippukokouksen kuvailuun useimmin käytetty sana. Huippukokouksen epätyydyttävä tulos johtuu sekä suurten teollisuusmaiden osoittamasta pidättyvyydestä että YK:n yksimielisyyteen perustuvan järjestelmän monimutkaisista säännöistä.
Lisäksi olisi tutkittava Euroopan unionin kyvyttömyyttä omaksua välittäjän asemaa ilmastonmuutoksen vaikutusten rajoittamista koskevissa maailmanlaajuisissa ponnisteluissa. Ilmoittamalla vuosi ennen tätä konferenssia yksipuolisesti aikomuksestaan vähentää kasvihuonekaasupäästöjä 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä EU:lla oli moraalinen käsi valmiina antamaan luunapin Kööpenhaminan neuvottelujen vauhdittamiseksi. Emme kuitenkaan tienneet, miten saada äänemme kuuluviin Yhdysvaltojen ja nousevan talouden maiden kantojen hallitsemassa kokouksessa.
Tarvitaan rajatumpaa keskustelumallia, jotta voimme toivoa neuvottelujen päättyvän onnistuneesti. Ministerikokouksia Bonnissa ja Méxicossa kesäkuussa ja joulukuussa on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti, jotta mahdollisuudet uuden sopimuksen hyväksymiseen säilyvät. Jäsenvaltioiden on koordinoitava toimiaan, jotta puhumme yhdellä äänellä maailmannäyttämöllä.
Adam Gierek  
Ilmastohuippukokouksen fiasko on paljastanut EU:n heikkouden ja sen poliittisen eliitin naiiviuden. Se on osoittanut, että olemme vain yksi monista toimijoista maailmannäyttämöllä. Miksi hiilidioksidipäästöjä koskevista ehdotuksista tuli mahdottomia hyväksyä? Siksi, että ne uhkaavat monen kehitysmaan etuja, niissä ei oteta huomioon maailmanlaajuiseen sotilastalouteen perustuvaa kilpailua, niissä jaetaan epäoikeudenmukaisesti oikeutta käyttää yleistä hyvää, joka on maapallo, ja ne perustuvat IPCC:n esittämään hieman epäuskottavaan olettamukseen hiilidioksidin haitallisuudesta, ja kun on osoittautunut, että niin sanottuja todisteita on peukaloitu (ilmastogate). Tiede ei saa olla poliittisen valvonnan alla, mutta siinä pitäisi ottaa huomioon kaikki olosuhteet ja sen olisi pystyttävä vastaamaan kaikkiin mahdollisiin kysymyksiin. Onko kukaan esimerkiksi kysynyt, mitä tapahtuisi, jos ilmakehässä ei olisi riittävästi hiilidioksidia? Meidän pitäisi olla iloisia planeettamme nykyhistorian lämpimästä jaksosta ja siitä, että tällä hetkellä meillä on ilmakehässä hiilidioksidia noin 370-380 ppm. Tiedämme fysiikasta ja kemiasta le Châtelierin tasapainoperiaatteen, jolla ennustetaan fotosynteesin ihanteellisten olojen kehitys. Maapallo vihertyy, ja se on vahvistettu monesti, ja se takaa suuremmat sadot ja paremmat kehityksen edellytykset. Mutta jos näin jatketaan, on valitettavasti monia merkkejä siitä, että kahden seuraavan vuosikymmenen aikana maailma viilenee. Johtopäätös: Euroopan unionin pitäisi välittömästi tarkistaa rajoittava ilmasto- ja energiapakettinsa, koska se heikentää EU:n talouden kilpailukykyä.
Béla Glattfelder  
kirjallinen. - (HU) Nykyiset liberaalit päästökauppasäännökset kannustavat suurempiin hiilidioksidipäästöihin. Ottamalla käyttöön päästökaupan, tukemalla uusiutuvia energialähteitä ja investoimalla energiatehokkuuden parantamiseen, kehittyneet maat toteuttavat huomattavia ponnisteluja hillitäkseen hiilidioksidipäästöjään. Näistä toimenpiteistä koituu lisäkustannuksia yrityksille. Mikä vielä tärkeämpää, energiankulutusta verotetaan näissä maissa koko ajan enemmän.
Sillä välin monet kehitysmaat eivät tee mitään vähentääkseen kasvihuonekaasupäästöjään. Ne jopa jatkuvasti lisäävät hiilidioksidipäästöjään. Sen sijaan, että ne antaisivat suurimmille teollisille käyttäjille kannustimia energiatehokkuuden lisäämiseksi, ne tarjoavat niille sähköä tuetuilla hinnoilla. Monet sanovat, että nykyään näiden maiden tärkein vertailuetu ei ole enää halpa työvoima vaan halpa energia.
Siksi on otettava käyttöön uudet kansainväliset päästökauppasäännökset, joilla estetään se, että päästökauppa johtaa suurempiin hiilidioksidipäästöihin. Tarvitsemme "reilun" kaupan lisäksi myös "vihreää" kauppaa. Sitä varten meidän on varmistettava, että jos maa ei onnistu täyttämään ilmastonmuutossopimuksessa antamiaan sitoumuksia, voidaan soveltaa tehokkaita oikeudellisia seuraamuksia.
András Gyürk  
kirjallinen. - (HU) Ilmastonmuutosta käsitellyt Kööpenhaminan konferenssi oli pettymys. Sieltä ei saatu oikeudellisesti sitovia sitoumuksia, joilla määriteltäisiin kansainvälisen ilmastonsuojelun tulevat puitteet. Tilannetta pahentaa se, että aikomuksestaan huolimatta EU ei pystynyt huomattavasti vaikuttamaan neuvottelujen lopulliseen tulokseen. Konferenssin epäonnistuminen ei oikeuta toimettomuutta. Meidän on totuttava ajatukseen alueellisten ratkaisujen korostamisesta siihen asti, että laaditaan kaikkia toimijoita oikeudellisesti sitova kansainvälinen sopimus. Euroopan unionin pitäisi vastaavasti työskennellä hioakseen ilmastonsuojelua koskevia sisäisiä säännöksiään. Unionin säännöksistä pitäisi tehdä tehokkaampia aiheuttamatta kilpailuhaittaa EU:n teollisuudelle.
EU:n ilmastopolitiikasta ei pitäisi koitua haittaa myöskään uusille jäsenvaltioille, kuten äskettäin kävi EU:n sisäisen taakanjakoa koskevan sopimuksen kanssa. Ilmastonsuojelun osalta olisi suosittava ratkaisuja, joilla on monia muita vaikutuksia päästöjen vähentämisen lisäksi. Siten, kaupunkiliikenteen kehitys parantaa elämänlaatua, investoinnit energiatehokkuuteen luovat työpaikkoja ja tutkimukseen ja kehitykseen käytetyt rahat parantavat samalla kilpailukykyä. Näiden näkökohtien pitäisi näkyä myös seuraavan seitsemän vuoden talousarviossa. EU:lla ei ole varaa olla vain katsoja ilmastonsuojelua koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa. Sen pitäisi jatkaa aloitteiden tekemistä, vaikka mullistavien muutosten sijasta ilmastopolitiikalle ovat nyt ominaisia pienet, kasvavat askelet.
Eija-Riitta Korhola  
kirjallinen. - (FI) Arvoisa puhemies, olen lamautuneena kuunnellut tätä valitusvirttä Kööpenhaminan huonosta tuloksesta. En voi kun todeta: EU:n on aika herätä todellisuuteen. On lopetettava itsepetos, jossa kuvitellaan että EU:lla on ollut johtoasema tai että se voisi ottaa sellaisen. Todetaanko rehellisesti: tehoton ja kallis strategiamme ei houkuta ketään. Sanon tämän myös tulevalle ilmastokomissaarille. Kööpenhaminan kokous on tullut ja mennyt, mutta miksi Hedegaard yhä uskottelee, että EU on ilmastopolitiikan johtaja ja suunnannäyttäjä maailmassa? Se ei ole ollut sitä aikoihin.
"Seuraa minua, tulen takanasi", on EU:n itselleen kehittämä skolioottinen paradoksi. Tällä itsepetoksella EU jatkaa surkeaa ja puhtaimman teollisuuden työpaikkoja hävittävää ilmastopolitiikkaansa. Ne jotka yhtään seurasivat ilmastokeskustelua, tiesivät jo kauan sitten, ettei kansainvälistä sopimusta EU:n resepteillä saada. USA, Kiina ja Japani ovat valinneet raiteen, joka on hylännyt YK-vetoisen mallin neuvoteltuine päästökattoineen ja aikatauluineen. Ne satsaavat suoraan hiili-intensiivisyyden vähentämiseen ja uuteen teknologiaan, joka aikanaan sitten näkyy myös johdonmukaisena päästöjen vähentymisenä. Sillä metodilla ei kuitenkaan altisteta taloutta ja työpaikkoja byrokratian, epäreilun kilpailun ja arvaamattoman hintavaihtelun piiriin. Euroopassa altistetaan. Kun EU toimii yhä toisin, se jää yksin ja pahentaa yritystensä ahdinkoa. Kurjaa on, ettei tästä hyödy kukaan, vähiten kansalaiset. Ympäristökään ei hyödy, jos puhtain teollisuus maailmassa saa päästökaupassa sanktiot, joita muille ei tule. EU:n on aika tarkistaa linjansa ja lopettaa fantasiapolitikointi.
Petru Constantin Luhan  
Euroopan unionin on pysyttävä mukana Kioton jälkeisen sopimuksen hyväksymistä koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa. On selvää, että Kioton jälkeisen uuden maailmanlaajuisen sopimuksen allekirjoittamiseksi EU:n neuvottelustrategiaa on arvioitava ja se on laadittava perusteellisesti tarkoituksena jatkaa neuvotteluja vuonna 2010.
Vaikka Kööpenhaminan päätelmiä ei voida pitää onnistumisena ja vaikka ne ovat kaukana siitä, mitä Euroopan unioni halusi, ne ovat kuitenkin uusi askel kohti oikeudellisesti sitovan, Kioton jälkeisen maailmanlaajuisen sopimuksen allekirjoittamista. EU:n lähitulevaisuuden toimissa on keskityttävä diplomaattisiin ponnistuksiin, joilla pyritään hankkimaan sitoumukset kaikilta asiaankuuluvilta maailmanlaajuisilta kumppaneilta, erityisesti Yhdysvalloilta, Kiinalta ja Intialta, jotta voidaan saavuttaa maailmanlaajuinen tavoite lämpötilan nousun rajoittamisesta kahteen celsiusasteeseen verrattuna esiteolliseen aikaan.
Meidän on oltava tietoisia siitä, että EU:n sitoumus nostaa päästövähennystensä tasoa 30 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä edellyttää vertailukelpoisia tai oikeasuhteisia sitoumuksia kolmansilta mailta.
Rovana Plumb  
Voimme tehdä katsauksen ilmastonmuutoskonferenssiin kuukausi sen jälkeen. Kööpenhaminan sopimus neuvoteltiin ja allekirjoitettiin suurin ponnistuksin, ja se oli lähellä todellista epäonnistumista. Suurin vaikeuksin hyväksytty kompromissi oli vain "merkille pano".
Vaikka EU on laatinut erityisiä ja kunnianhimoisia tavoitteita, ne eivät ole johtaneet muiden kumppaneiden vastaaviin toimiin. Olisi kuitenkin korostettava, että kaikki suurimmat taloudelliset ja poliittiset vallat maailmassa tapasivat keskustellakseen ja ottaakseen vastuun ilmastonmuutoksen torjunnasta. Tavoitteeksi tunnustettiin ilmaston lämpenemisen pitäminen kahdessa celsiusasteessa ja sovittiin 30 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisesta rahoitustuesta vuosina 2010-2012 (nopeasti saatava rahoitus) ja sadan miljardin Yhdysvaltain dollarin tuesta vuoteen 2020 mennessä. Näillä määrillä aiotaan rahoittaa ilmastonmuutoksen vaikutusten vähentämistä ja niihin sopeutumista koskevia toimenpiteitä vähiten kehittyneissä ja heikoimmassa asemassa olevissa maissa.
Mielestäni uuden komission on, erityisesti, jos siinä on ilmastonmuutoksesta ja siihen liittyvistä toimista vastaava komission jäsen, arvioitava hyvin tarkasti kaikki vähennysehdotukset - Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen osapuolina olevien maiden tekemät sitoumukset - ja myös valmistauduttava neuvotteluihin samalla tavalla, jotta Meksikossa vuonna 2010 järjestettävissä 16 sopimuspuolen neuvotteluissa allekirjoitetaan oikeudellisesti sitova sopimus.
Daciana Octavia Sârbu  
kirjallinen. - (EN) Useimmat meistä ovat aivan oikein ilmaisseet pettymyksensä Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksesta ja siitä, että oikeudellisesti sitovaa sopimusta ei saatu aikaan. Edistystä on kuitenkin saatu hieman aikaan. Esimerkiksi Kööpenhaminan vihreän ilmastorahaston luomisella tarjotaan köyhemmille maille rahoitusta ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi ja puhtaan energian kehittämiseksi, ja se, että nousevan talouden maat ovat virallisesti hyväksyneet osavastuunsa, tekee näiden maiden konkreettisesta sitoutumisesta todennäköisempää lähitulevaisuudessa. EU:n on jatkettava johtoasemassa, koska oikeudellisesti sitovaa sopimusta ei ole. Ilmastonmuutoksesta vastaava komission jäsenehdokas on ilmaissut sitoutumisensa kansainväliseen sopimukseen, joka koskee trooppisten metsien suojelua, maantieliikenteen ja kuljetusten sisällyttämistä päästökauppajärjestelmään ja EU:n ja Yhdysvaltojen päästökauppajärjestelmien yhdistämistä, mikä olisi elintärkeä askel maailmanlaajuisia päästövähennyksiä koskevassa kansainvälisessä yhteistyössä. Meidän pitäisi jatkaa oman ilmastolainsäädäntömme kehittämistä ja täytäntöönpanoa, kun muut maat työskentelevät omiensa kanssa. Työmme kansainvälisten järjestöjen ja kumppanimaiden kanssa tulevina kuukausina lisää mahdollisuuksia tarkoituksenmukaisempaan edistykseen seuraavassa konferenssissa Meksikossa.
Zbigniew Ziobro  
Ilmaston lämpenemistä koskeva ongelma on yksi nykymaailmaa vaivaavista tärkeimmistä kysymyksistä. Äskettäin Kööpenhaminassa järjestettiin tälle kysymykselle omistettu ilmastohuippukokous. Sillä välin huomasimme, että monien tuhansien asiakirjojen ja sähköpostien sisältö oli joutunut Internetiin Itä-Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksiköstä, joka on yksi maailman arvostetuimpia ilmaston lämpenemistä ja ihmisten toimien vaikutusta siinä käsitteleviä laitoksia. Aineistossa oli eri maiden sellaisten tiedemiesten välistä kirjeenvaihtoa, joiden tutkimuksella oli keskeinen vaikutus Euroopan unionin ja YK:n ilmastonmuutosta koskevaan kantaan. Vuodetut tiedot osoittavat, että tutkimustuloksia on saatettu peukaloida, ja sen tuloksena on saatettu antaa harhaanjohtavaa tietoa kasvihuonekaasuvaikutuksesta ja ilmastonmuutoksesta. EU:n jäsenvaltioilla ja siten yhteiskunnillamme on huomattavat kustannukset kasvihuonekaasupäästöistä, ja Kööpenhaminassa ponnisteltiin, jotta kehittyneet maat, myös EU, hyväksyisivät jopa suuremman ilmaston lämpenemistä koskevan taloudellisen rasituksen auttaakseen siten kehitysmaita. Kaikki tätä asiaa koskevat epäilyt olisi selkeytettävä yksityiskohtaisesti, ei siksi, että haluamme vakuuttaa ne, jotka epäilevät kaasupäästöjen rajoittamistoimien oikeutusta, vaan siksi, että eurooppalaisilla veronmaksajilla on nyt ja tulevaisuudessa tämän osalta valtavat kustannukset, ja heidän on oltava varmoja, että nämä toimenpiteet perustuvat vakaisiin syihin.
