Obhajoba zásady subsidiarity - Vystavovanie náboženských a kultúrnych symbolov na verejných miestach (rozprava) 
Predsedajúca
Ďalším bodom programu je rozprava na tieto témy:
otázka na ústne zodpovedanie o obhajobe zásady subsidiarity, ktorú Komisii predložil Mario Borghezio v mene Skupiny Európa slobody a demokracie (B7-0238/2009);
otázka na ústne zodpovedanie o vystavovaní náboženských a kultúrnych symbolov na verejných miestach, ktorú Komisii predložili Antonio Cancian, Mario Mauro, Fiorello Provera, Elisabetta Gardiniová, Salvatore Iacolino, Crescenzio Rivellini, Sergio Paolo Frances Silvestris, Aldo Patriciello, Paolo Bartolozzi, Cristiana Muscardiniová, Mara Bizzottová, Barbara Materová, Lara Comiová, Antonello Antinoro, Lorenzo Fontana, Roberta Angelilliová, Amalia Sartoriová, Iva Zanicchiová, Licia Ronzulliová, Giovanni Collino, Marco Scurria, Giancarlo Scotta', Potito Salatto, Pablo Arias Echeverría, Raffaele Baldassarre, Pilar Ayusová, Luis de Grandes Pascual, Pilar del Castillová Verová, Santiago Fisas Ayxela, Carmen Fragová Estévezová, Salvador Garriga Polledo, Cristina Gutiérrezová-Cortinesová, Esther Herranzová Garcíová, Carlos José Iturgaiz Angulo, Veronica Lopeová Fontagnéová, Antonio López-Istúriz White, Gabriel Mato Adrover, Jaime Mayor Oreja, Pablo Zalba Bidegain, Salvatore Tatarella, Magdi Cristiano Allam, Mirosław Piotrowski a Konrad Szymański (B7-0239/2009).
Mario Borghezio
Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, stanovisko skupiny, ktorú zastupujem, Skupiny Európa slobody a demokracie, je úplne jednoznačné: touto otázkou na ústne zodpovedanie žiadame Komisiu, aby vzniesla námietku proti uplatňovaniu rozhodnutia o zákaze vystavovania krížov v školských triedach vynesenému Európskym súdom pre ľudské práva v Štrasburgu, ktorý - a to zdôrazňujem - nie je inštitúciou EÚ.
Podľa nášho názoru - a to chcem povedať absolútne jednoznačne - je toto rozhodnutie neprijateľným porušením zásady subsidiarity. Táto zásada je jedným z pilierov Európskej únie, ako aj zárukou práv pre národy a členské štáty. Európska únia, tak ako ju poznáme a podporujeme, by bola nemysliteľná bez podpory a ustanovenia zásady subsidiarity.
Začnem všeobecnou poznámkou: nikto by, samozrejme - pozrime sa najskôr na podstatu tohto rozhodnutia -, nemohol považovať odstránenie niekoho a niečoho, čo tam už bolo, za čin demokracie a slobody, tak ako to niektorí tvrdia, ale skôr za čin myšlienkovej polície, za protidemokratické konanie. Ak na stene v škole visí kríž a strhneme ho dolu, táto stena nebude sekulárnou stenou, ale prázdnou stenou, pričom prázdne miesto bude náboženským symbolom, prejavom negatívneho vzdelávania, najhorším, aký si vieme predstaviť a ktorý môžeme považovať za jeden z mnohých znakov kultúrnej a duchovnej samovraždy Západu.
Rozsudok štrasburského súdu predpokladá koncept náboženskej slobody, ktorý, keby sme ho doviedli do logického záveru, by zachádzal tak ďaleko, že by zabezpečoval, dokonca vnucoval každému občanovi určitú nadvládu a nútil by ho žiť v prostredí, ktoré je v súlade s presvedčením súdu. Ja si nemyslím, že to je náboženská sloboda: deformuje sa tu skutočný význam náboženskej slobody. Ide tu o negatívne právo, alebo skôr o právo byť oslobodený od povinnosti vykonávať náboženské zvyky. Nemôžeme si nesprávne vysvetľovať náboženskú slobodu. V žiadnom prípade to nie je niečo neurčité.
Ide tu však o niečo celkom iné: vystavovanie kríža v našej kultúre nie je iba otázkou viery, ale niečo oveľa dôležitejšie, niečo, čo má univerzálnu hodnotu. Symbol kríža, symbolika kríža poukazuje na posolstvo so všeobecnou platnosťou, navyše je to posolstvo mieru a bratstva, ako nás to učí významný metafyzik René Guénon, aby som spomenul len jedno meno. Z tradičného hľadiska týchto významných učencov tradičnej kultúry je táto hodnota úplne jednoznačná, ale zároveň je práve tak jednoznačné, že toto rozhodnutie je prejavom názorov, ktoré sú proti tradíciám a ktoré nabádajú všetkých, aby zmýšľali rovnako. Je to úplne v protiklade so skutočnou podstatou Európskej únie a to je udivujúce.
Vyzerá to, akoby tu bol zámer s cieľom odvrátiť národy od akejkoľvek pripomienky ich hodnôt a symbolov, ktoré vyjadrujú vertikalitu a duchovnosť. Bez ohľadu na historické fakty, na súvislosť s konkrétnym náboženstvom, toto je, opakujem, univerzálny symbol. Na druhej strane, Európska únia musí ochraňovať právo národov naďalej používať symboly vrátane symbolu kríža.
Európa musí nabrať odvahu a pozrieť sa na tieto základné otázky z metahistorickej perspektívy a znovu sa ujať svojej úlohy kolísky a centra, a to aj pokiaľ ide o duchovné otázky. Musí vrátiť európskym národom slobodu uchovávať a uctievať symboly ich identity v súlade s hlavnou zásadou právnej a politickej štruktúry Európskej únie: so zásadou subsidiarity. Celý problém sa týka práve tohto aspektu, čiže základného charakteru zásady subsidiarity.
Na záver chcem povedať, že tento problém nám dáva možnosť uvažovať a diskutovať o dôležitej otázke: čo pre Európu znamená náboženská sloboda? Nuž, chcel by som povedať, že práve rozhodnutie štrasburského súdu bezohľadne pošliapava základné právo na náboženskú slobodu a chce zabrániť národu, konkrétne Talianom, uchovávať symbol kríža v triedach ako neodmysliteľnú pripomienku ich kresťanských koreňov.
Antonio Cancian
Vážená pani predsedajúca, pán komisár, dámy a páni, 3. novembra 2009 Európsky súd pre ľudské práva vyhovel žiadosti taliansko-fínskej občianky, aby sa zo školských tried odstránili symboly kríža. Podobné prípady sa stali v minulosti v Španielsku, Nemecku, vo Francúzsku a tiež v Taliansku, kde v roku 1988 Štátna rada potvrdila, že kríž je nielen kresťanským symbolom, ale že má aj hodnotu nesúvisiacu s týmto konkrétnym náboženstvom. Talianska Štátna rada v roku 2006 znovu vyjadrila svoj názor, v ktorom uviedla, že zásada sekulárneho štátu nemôže ignorovať kultúrnu identitu národa a jeho civilizáciu.
Našou otázkou sme chceli zdôrazniť najsekulárnejší aspekt tohto problému a prinajmenšom poukázať na to, že ďalším krokom by dokonca mohlo byť, že niekto sa na súd v Štrasburgu obráti vo veci katolíckych symbolov, ktoré sú súčasťou spoločných tradícií členských štátov, ako aj vo veci umeleckých a kultúrnych zobrazení, ktoré sa nachádzajú v našich mestách. Dokonca aj vlajka Európskej únie, vytvorená pre Radu Európy, bola podľa jej autora inšpirovaná mariánskou ikonografiou.
Rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva sa snaží zhora nariadiť - toľko pokiaľ ide o subsidiaritu - sekulárny model, s ktorým sa mnohé členské štáty nemôžu stotožniť, alebo dokonca ešte horšie, snaží sa nás doviesť k nihilizmu: to je tá prázdna stena, o ktorej práve hovoril pán Borghezio. Toto rozhodnutie spochybňuje samotnú našu identitu, naše európske hodnoty mieru, lásky a občianskeho porozumenia, hodnoty rovnosti a slobody, a preto toto rozhodnutie podkopáva slobodu a rovnoprávnosť.
Inštitúcie EÚ sú obhajcovia výsad slobody. Vystavovanie náboženských a kultúrnych symbolov, s ktorými sa národy stotožňujú, je prejavom slobody myslenia - a práve v tomto Parlamente bude zajtra udelená Sacharovova cena - a inštitúcie EÚ a medzinárodné organizácie založené na demokratických princípoch by preto mali tieto symboly chrániť.
Jacques Barrot
Vážená pani predsedajúca, veľmi rád by som si bol vypočul pána Maura, ale bude mať možnosť vystúpiť po mne.
Som povinný dodržiavať množstvo právnych noriem. Komisia sa veľmi angažuje za slobodu myslenia, svedomia a náboženského vyznania, ako je stanovené v článku 9 Európskeho dohovoru o ľudských právach a v článku 10 Charty základných práv Európskej únie. Je však pravda, že Komisia môže konať iba v rámci uplatňovania právnych predpisov EÚ. Faktom je, že v rámci EÚ vnútroštátne právne predpisy o náboženských symboloch vo verejných budovách patria do vnútroštátneho právneho systému členských štátov.
Zásada subsidiarity sa má aplikovať v rámci Únie. Je pravda, že zásada subsidiarity sa netýka vykonávania rozsudkov Európskeho súdu pre ľudské práva, medzinárodného súdu, ktorého úlohou je dohliadať na dodržiavanie Európskeho dohovoru o ľudských právach. Je pravda, že zodpovednosť za vykonávanie rozsudkov Európskeho súdu pre ľudské práva má Rada Európy. Je tiež pravda, že vykonávanie rozsudkov Európskeho súdu pre ľudské práva je povinné pre všetky štáty, ktoré sú stranami Európskeho dohovoru o ľudských právach, a Taliansko, tak ako ktorákoľvek iná strana v tejto veci, má právo, podľa článku 43 tohto dohovoru, do troch mesiacov od dátumu rozsudku požiadať o predloženie veci Veľkej komore. Podľa informácií, ktoré sme sa dočítali v tlači, taliansky štát využil svoje právo a odvolal sa pred Veľkú komoru.
To sú body, ktoré som chcel objasniť. Znova opakujem, vzhľadom na právne predpisy Európskej únie sa tento prípad týka vnútroštátneho právneho systému členských štátov. Preto nemôžem odpovedať za Radu Európy ani za Európsky súd pre ľudské práva, ktorý vydal rozhodnutie, ktoré môže podľa mňa v Parlamente vyvolať určité otázky.
To je všetko, čo k tomu môžem povedať, ale budem pozorne počúvať nasledujúce vystúpenia.
Mario Mauro
Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, chcel by som tiež poďakovať pánovi komisárovi za vyjadrenie jasného názoru o tom, že právomoc regulovať túto oblasť by mala byť v rukách členských štátov.
Musím povedať, že som viac ako iní presvedčený o tom, že naše inštitúcie by mali byť sekulárne a rovnako si myslím, že náboženstvo nie je riešením politických problémov. Zároveň však nemôžeme riešiť politické problémy vedením vojny proti náboženstvám.
Práve z tohto dôvodu vysvetlím svoje uvažovanie pomocou paradoxu: čo by sa stalo, keby sme aplikovali rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva, teda keby sme zároveň aplikovali zdôvodnenie, ktoré nás núti odstrániť kríže z talianskych škôl, aj na všetky miesta, kde sú kríže umiestnené na základe verejného záujmu? Čo by sme mali urobiť s vlajkou Švédska a čo by sme mali urobiť s vlajkou Fínska, s vlajkou Slovenskej republiky, s vlajkou Malty, s vlajkou Dánska, s vlajkou Grécka a s vlajkou Spojeného kráľovstva, na ktorej sú dokonca tri kríže?
Pretože, dámy a páni, dôvod, prečo sa tieto kríže nachádzajú na týchto vlajkách, je rovnaký ako dôvod, prečo sú kríže umiestnené v talianskych školských triedach, a nie je to dôvod náboženský, ale skôr otázka kultúry a tradície. Preto ponechajme právo o tom rozhodovať členským štátom na základe jednotlivých prípadov, vhodnosti riešení, ktoré berú do úvahy citlivosť ich národov, v súlade s právom na náboženskú slobodu a so sekulárnou povahou inštitúcií.
Toto je všetko, čo žiadame, a robíme to predovšetkým preto, lebo tu nejde o abstraktný koncept zákona, ktorý treba dodržiavať, ale o osobnú pravdu a túžbu po neohraničenosti každého jednotlivca.
Juan Fernando López Aguilar
v mene skupiny S&D. - (ES) Vážená pani predsedajúca, ako právnik a poslanec Európskeho parlamentu som si istý, že našu rozpravu sledujú mnohí občania, ktorí majú rovnaký pocit ako ja, že tejto rozprave chýba smerovanie. Budeme si preto musieť vyjasniť niektoré veci.
Po prvé, hovoríme o rozhodnutí Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý nie je inštitúciou Európskej únie, ale súdom, ktorý je síce súčasťou kruhu sústredeného okolo Európskej únie, ale je oddelený, a ktorý je povinný presadzovať právny štát, zastupiteľskú demokraciu a ľudské práva.
Po druhé, hovoríme o súdnom rozhodnutí a žiadne uznesenie Parlamentu nemôže zrušiť alebo zmeniť rozhodnutie vydané súdnym dvorom.
Po tretie, rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva berie veľký ohľad na náboženskú slobodu a jej dôsledok - náboženský pluralizmus. Náboženská sloboda je súčasťou našich spoločných ústavných tradícií a ústavného práva členských štátov a je tiež základným právom, ktoré chráni Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd.
Tento rozsudok, postavený na pevnom právnom základe, teda zdôvodňuje ochranu náboženskej slobody. V žiadnom prípade ju nepopiera. Navyše bol jednohlasne vynesený uznávaným súdom, ktorý ovplyvňuje formovanie kultúry ľudských práv už takmer šesťdesiat rokov.
V konečnom dôsledku, a to je dôležité, si musíme uvedomiť, že nijaký rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva neznamená, že je potrebné meniť právne predpisy ktoréhokoľvek členského štátu, ktorý je signatárom Európskeho dohovoru o ľudských právach, pretože tento rozsudok priznáva určité právo v dôsledku jeho porušenia v konkrétnom prípade.
Je len na členských štátoch, aby urobili príslušné rozhodnutia o zmenách právnych predpisov alebo politík, ak sa budú inšpirovať doktrínou Európskeho súdu pre ľudské práva, ale za žiadnych okolností nie sú povinné alebo nútené tak urobiť na základe akéhokoľvek rozsudku Európskeho súdu pre ľudské práva.
Neexistuje preto žiadny dôvod, aby mal ktorýkoľvek členský štát obavy. Ani jeden nie je povinný meniť svoje právne predpisy alebo verejné politiky v dôsledku konkrétneho rozsudku Európskeho súdu pre ľudské práva. Preto ani Taliansko, ani žiadna iná krajina nemá dôvod prijímať akékoľvek všeobecné pravidlá v dôsledku tohto rozsudku.
A na záver, spomína sa tu otázka subsidiarity. Musíme povedať, že subsidiarita je pravidlom európskych právnych predpisov a netýka sa tohto prípadu, pretože jej koncepcia a uplatňovanie nemajú nič spoločné s týmto prípadom.
Dokonca si myslím, že by sme sa mohli odvolať na pravidlo v európskych právnych predpisoch, ktoré umožňuje odložiť hlasovanie, ak sú pochybnosti o relevantnosti hlasovania, ktoré nemá nič spoločné so záležitosťami, ktoré sa týkajú Európskeho parlamentu, tak ako je tomu podľa mňa v tomto prípade.
Preto si myslím, že hoci je táto rozprava legitímna, chýba jej správne nasmerovanie a nevyžaduje si naliehavé vyhlásenie a už vôbec nie protest alebo zrušenie rozsudku vyneseného súdnym dvorom, ktorý nie je inštitúciou Európskej únie.
Sophia in 't Veld
v mene skupiny ALDE. - Vážená pani predsedajúca, tak trochu zavádzajúci názov dnešnej rozpravy zahŕňa slovo "subsidiarita". Subsidiarita, tak ako ju ja chápem, znamená rozhodovanie na úrovni čo najbližšie k občanovi a táto úroveň je občan - ako jednotlivec. To, čo hovoríte vo svojich uzneseniach, je, že práva jednotlivých štátov sú nadradené právam občanov ako jednotlivcov. Našou úlohou v tomto Parlamente je však chrániť práva občanov a nie práva jednotlivých štátov.
Po druhé, ak vezmeme do úvahy - ako tvrdíte vy -, že toto nie je otázka pre Európsku úniu, chcela by som vedieť, prečo sú tieto otázky zahrnuté v kodanských kritériách a prečo žiadame od kandidátskych krajín, aby dodržiavali oddelenie cirkvi od štátu, keď to nemôžeme žiadať od našich členských štátov.
Po tretie, vážení kolegovia, ak hovoríte, že Európsky parlament nie je oprávnený hovoriť o týchto otázkach, som zvedavá, prečo sme oprávnení diskutovať o veciach ako je tvar uhoriek, ale nie o základných právach našich občanov.
Pokiaľ ide o Európsky dohovor o ľudských právach a rozhodnutie súdu, prešli práve dva týždne od nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy, ktorá požaduje pristúpenie EÚ k Dohovoru o ľudských právach. Nebolo by to nepochopiteľné, keby sme zároveň odmietli akceptovať právomoc súdu v Štrasburgu? To našim občanom nemôžeme vysvetliť.
Po druhé, myslím si - a toto už povedal predo mnou aj pán López -, že politici nemajú zasahovať do rozhodnutí súdu. Nechajte sudcov, aby si robili svoju prácu. Môžeme mať svoj názor - môžeme s rozhodnutím súhlasiť alebo nesúhlasiť -, ale nemali by sme zasahovať do ich práce. Naša skupina - Skupina Aliancie liberálov a demokratov za Európu - je zástancom takej Európy, ktorá je pre všetkých občanov. Skupina ALDE verí v rôznorodosť Európy, kde má každý právo na svoje svedomie, svoje náboženské vyznanie a dokonca aj právo nemať žiadne náboženské vyznanie.
Prejdem teraz k záveru. Štáty - nie súdy, ale štáty - musia zabezpečiť pre svojich občanov prostredie, v ktorom môžu žiť slobodne, v súlade so svojím svedomím. Štát by ich mal chrániť a myslím, že situácia je veľmi vážna, keď cítia potrebu obracať sa na súd, aby sa mohli brániť pred štátom. Vážení kolegovia, odmietnite uznesenia skupín PPE a ECR.
Mirosław Piotrowski
Vážená pani predsedajúca, vzhľadom na historickú skutočnosť, že zakladajúci otcovia Európskej únie boli kresťanskí demokrati - Konrad Adenauer, Alcide De Gasperi, Robert Schuman a Jean Monnet -, ktorí to, čo budovali, založili na kresťanských hodnotách a symboloch, musím vám pripomenúť, že vlajka Európskej únie, ktorá zobrazuje kruh z 12 zlatých hviezd na modrom pozadí a ktorá visí za vami, pani predsedajúca, odkazuje na 12 hviezd na hlave svätej Panny Márie v Zjavení apoštola Jána, 12. kapitola.
Viac ako pol storočia neskôr sa musíme opýtať, či je táto filozofia zakladajúcich otcov stále relevantná. Vzhľadom na škandalózny rozsudok Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorý nariadil odstránenie krížov z talianskej školy, je potrebné dôrazne vyhlásiť, že nijaká skupina sudcov vymenovaných politikmi, dokonca ani Rada Európy, nemôže nariadiť odstránenie kríža, ktorý má univerzálny a náboženský význam. Tento rozsudok pošliapava náboženskú slobodu a kultúrne dedičstvo Európy.
V tejto súvislosti by som sa chcel opýtať pána komisára: nemyslíte si, že útok na kresťanské symboly je zároveň deštrukciou základov Európskej únie? Mohli by ste v mene Komisie začať rozpravu o úlohe a význame kresťanských symbolov v Európskej únii?
Manfred Weber
(DE) Vážená pani predsedajúca, som vďačný za to, že sa môžem zúčastniť tejto rozpravy. Pán López Aguilar povedal, že podľa neho ako právnika my nenesieme zodpovednosť. Ja nehovorím ako právnik, ale ako politik. Rozsudok sudcov v Štrasburgu sa dotýka miliónov ľudí v Európe. Preto je dobré, že tu o tom diskutujeme.
Vzťah medzi cirkvou a štátom v Európe bol vždy zdrojom rozporov a viedol ku krvavým konfliktom. Je správne a vhodné, že sa Európskej únii podarilo oddeliť štát od náboženstva. To je dobré. V Európe však máme širokú škálu rôznych modelov. Francúzsko je jednoznačne sekulárny štát, zatiaľ čo vo Veľkej Británii je hlava štátu, kráľovná, zároveň hlavou cirkvi. Máme rôzne modely vývoja vzťahu medzi cirkvou a štátom. Z tohto dôvodu som presvedčený, že je dobré, keď požadujeme v tejto oblasti subsidiaritu, a že každá krajina môže ísť svojou vlastnou cestou.
Chcel by som dokonca túto otázku posunúť o krok ďalej. Nechcem hovoriť o subsidiarite, ale o základnej otázke, a to, že z môjho pohľadu sú európske hodnoty solidarity, subsidiarity a slobody nemysliteľné bez základu v kresťanstve a židovsko-kresťanskom chápaní náboženstva. Prečo nenachádzame tieto hodnoty v Číne alebo na Blízkom východe? Je to preto, lebo vychádzajú z našej kultúry a z našich náboženstiev. Môžeme to povedať a nemusíme pritom nikoho nútiť prijať rovnakú vieru. Sme hrdí na našu náboženskú slobodu.
Existuje náboženská sloboda v tom zmysle, že sa môžem rozhodnúť, že budem ateistom. To je akceptovateľné a legitímne a za to sme bojovali. Existuje však aj právo mať náboženské vyznanie. V oblasti, z ktorej pochádzam, žije viac ako milión ľudí a z nich je vyše 80 % katolíkov. Tak ako ateisti žiadajú ostatných, aby k nim boli tolerantní, tak aj katolíci, ktorí tvoria viac ako 80 % populácie, žiadajú neveriacich, aby boli tolerantní k ich viere. Chcú mať možnosť prejavovať svoju vieru na verejnosti, vyjadrovať ju a chcú to, aby menšina v tejto väčšinovej spoločnosti akceptovala kresťanské symboly. Aj to je legitímne v zmysle náboženskej slobody.
Každý, kto sa dožaduje tolerancie, musí tiež prejaviť toleranciu tým, ktorí vyznávajú kresťanskú vieru.
Joanna Senyszyn
(PL) Vážená pani predsedajúca, Európsky súd pre ľudské práva rozhodol správne o tom, že vystavovanie krížov v školských triedach porušuje náboženskú slobodu žiakov a právo rodičov vychovávať svoje deti v súlade s vlastným presvedčením. Sudcovia sa jednohlasne zhodli na tom, že kríž v škole porušuje Európsky dohovor o ľudských právach.
Toto rozhodnutie je jednoduché, jasné a všeobecne pochopiteľné. Preto vyvolalo takú zúrivosť a agresiu v radoch cirkevných hodnostárov a pravicových politikov. Tvária sa, že to nechápu, a žiadajú vysvetlenie od Komisie a oficiálne stanovisko Parlamentu. To je nezákonné. Inštitúcie EÚ nemajú právomoc hodnotiť tento rozsudok a ani žiadny iný. Nezabúdajme, že existuje trojstranná deľba moci a že tento súd je orgánom Rady Európy a nie Európskej únie.
Odpoviem tým, čo sa pýtajú, keďže majú také pochybnosti: rozsudok o krížoch neporušuje zásadu subsidiarity. Práve naopak, napomáha dodržiavanie právnych predpisov tým európskym štátom, ktoré zabudli, že vo svojej ústave majú ustanovenie, ktoré ak nehovorí o odluke cirkvi od štátu, tak hovorí prinajmenšom o neutrálnom svetonázore. Rozhodnutie európskeho súdu pomáha súdom a vnútroštátnym orgánom, ktoré podliehajú vplyvu cirkvi, uplatňovať základné práva občanov, ktoré sú porušované v dôsledku klerikalizácie spoločenského života. Občania klerikálnych štátov nemôžu hájiť svoje práva pred vnútroštátnymi súdmi. Je dobré, že sa môžu obrátiť na Európsky súd pre ľudské práva a domôcť sa spravodlivosti.
Rozsudok bol vynesený s ohľadom na národnú identitu členských štátov a mal by byť vykonaný. Netýka sa zákazu vystavovania náboženských symbolov na verejnosti, ale iba na veľmi malej časti verejného priestoru, v štátnych školách. Nikto nežiada odstránenie krížov z kostolov, námestí alebo vlajok, ako nerozvážne povedal jeden kolega poslanec.
Nie je to zasahovanie do vzťahu medzi cirkvou a štátom, ale iba obhajovanie občanov, ktorých práva boli porušené. Aj v mojej krajine postupná klerikalizácia obmedzuje základné práva Poliakov. Neviem si predstaviť, že by Európsky parlament a Komisia bránili mojim poľským spoluobčanom uplatňovať si svoje práva na súde v Štrasburgu. Kritické stanovisko Komisie a Parlamentu týkajúce sa tohto rozsudku by bolo neoprávneným zasahovaním a navyše by nás zosmiešnilo. Na to vás musím upozorniť.
Carlo Casini
(IT) Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva rozrušilo nielen veriacich, ale aj všetkých tých, čo už celé stáročia chápu kríž ako znak nádeje a solidarity, niečo, čo poskytuje útechu a oslobodenie od strachu a bolesti.
Dúfame, že toto rozhodnutie zmení Veľká komora, lebo je zjavne nelogické. Máme skoncovať aj s názvom Červený kríž? Máme odstrániť obrovské kríže na vrcholoch hôr, ktoré sa vypínajú nad mestami a údoliami? Bude anglickej kráľovnej zakázané, ako tu už bolo spomenuté, aby bola hlavou anglikánskej cirkvi?
Nad týmto prípadom sa predsa len musíme poriadne zamyslieť z občianskeho a politického hľadiska: sú ľudské práva iba právami jednotlivcov ako zúčastnených strán izolovaných od spoločenského prostredia, alebo je právo na vyjadrenie určitej formy zbožnosti tiež právom národov? Nepovažujú sa tradícia, dejiny, inteligencia a umenie za nič, keď po celé tisícročia charakterizovali identitu národa?
Táto otázka sa navyše celkom oprávnene dotýka vzťahu medzi subsidiaritou a ľudskými právami a všimol som si, že ľudské práva sa okrem niektorých základných zásad, ktoré musíme považovať za univerzálne a nevyvrátiteľné, dajú interpretovať rôzne a môžu si dokonca navzájom protirečiť. Prečo by štát nemal mať možnosť pomocou zákonov riešiť tieto rozpory a interpretovať a uplatňovať ľudské práva v súlade s etickými názormi svojho ľudu? Tento problém preto nezahŕňa iba otázku krížov.
V iných prípadoch európsky súd uznal, pokiaľ ide o právo na život, výhradnú právomoc štátov rozhodovať o najkontroverznejších otázkach, ako je napríklad regulácia potratov a eutanázia. Lisabonská zmluva od nás teraz požaduje, aby sme pristúpili k Európskemu dohovoru o ľudských právach a následne aby sme ako Európska únia tiež rešpektovali rozhodnutia Európskeho súdu pre ľudské práva.
Preto by sme mali rozmýšľať o novom a odlišnom smerovaní tohto súdu v súčasnosti. Bolo by veľmi vážnou vecou, keby sa nadnárodná právomoc, najmä ak by bola uplatňovaná pomocou obmedzeného počtu ľudí a nie na základe demokratického vyjadrenia vôle ľudu, stala represívnou a ponižujúcou, bezohľadnou k pocitom a srdciam ľudí a tým v konečnom dôsledku aj obmedzujúcou slobodu. Preto dúfam, že uznesenie, ktoré predložil Poslanecký klub Európskej ľudovej strany (kresťanskí demokrati), bude prijaté hlasmi veľkého počtu poslancov.
Miroslav Mikolášik
(SK) Dejiny Európy, jej jednotlivých štátov, a teda aj Európskej únie sú, či chceme, či nechceme, úzko späté s kresťanským posolstvom. Preto aj ústavy mnohých štátov obsahujú odkaz na kresťanské tradície. Dokonca i Zmluva o Európskej únii vo svojej preambule čerpá svoju inšpiráciu okrem iného aj z náboženského dedičstva Európy, z ktorého sa vyvinuli univerzálne hodnoty.
Základné práva v Európskej únii sú dnes zaručené v Charte základných práv Európskej únie, v Európskom dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd, ale predovšetkým vyplývajú z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty, ktoré sa vyvíjali počas stáročí. Preto sa domnievam, že Európska únia má plne rešpektovať národnú históriu, kultúru a tradície, a teda rázne odmietnuť penalizovanie členských štátov, ktoré si bránia svoje právo na vlastnú osobitú povahu a charakter vrátane kresťanského dedičstva a kresťanských symbolov. Na záver len podotknem, že ustanovenia charty ani Európskeho dohovoru nerozširujú právomoci Únie.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Vážená pani predsedajúca, začal by som tým, že si požičiam pár slov a poviem ich za seba. Kríž nie je znakom trestu. Je symbolom, ktorý vyjadruje pozitívne hodnoty, ktoré sú súčasťou našej histórie, kultúry a spoločnosti, a pochádza spred viac ako 2 000 rokov. Nemôžeme tvrdiť, že chránime základné práva a pritom poprieť práve tie hodnoty, ktoré ich vytvorili.
Demokracia funguje na základe slobody a rešpektu, čím uľahčuje uplatňovanie práv, a nie na základe ich vnucovania alebo obmedzovania. Samozrejme, zásadu subsidiarity musia dodržiavať a uznávať všetky európske inštitúcie, organizácie a súdy, a najmä slobodu, či už ide o slobodu názoru alebo náboženského vyznania.
Do právomocí členských štátov vystavovať náboženské symboly na verejných miestach ako symbol, ktorý vyjadruje tradície a identitu ich ľudu, by sa nemalo a nesmie zasahovať. Sloboda je nevyhnutnou zložkou našej spoločnosti a základným pilierom, na ktorom je postavená celá oblasť slobody, bezpečnosti a spravodlivosti. Ak by sme ju obmedzili alebo cenzurovali, zrútili by sa samotné základy Európskej únie.
Georgios Papanikolaou
(EL) Vážená pani predsedajúca, aj ja si myslím, že súd sa mýli, ak tvrdí, že kríž v školských triedach sa rovná nerešpektovaniu náboženského vyznania iných ľudí. Problém, o ktorom dnes diskutujeme, má skôr spoločenský než právny rozmer. Zásadu subsidiarity musíme, samozrejme, dodržiavať. Prítomnosť náboženských symbolov nie je znakom náboženskej diskriminácie alebo nátlaku. Je výsledkom tradície a dejín každej krajiny a často aj jej ústavy, tak ako je to v prípade mojej krajiny, Grécka.
V Grécku máme náboženské ikony v školských triedach nie s cieľom vnútiť žiakom nejaké konkrétne náboženstvo, ale pretože je to súčasťou našej tradície a priamo to nadväzuje na hodnoty a štruktúru našej spoločnosti, ktorá zažila štyristo rokov prenasledovania a náboženského útlaku pod osmanskou nadvládou.
Anna Záborská
(SK) V krátkosti by som sa chcela vyjadriť k trom bodom. V tento večer na záver roku a v predvečer Vianoc, v jeden utorok pred polnocou, takmer šesťdesiat rokov po založení Európskej únie, ešte diskutujeme o jednom z pilierov európskej integrácie. Diskutujeme o princípe subsidiarity.
Po druhé, otázka môjho váženého kolegu Borghezia sa týka rozhodnutia európskeho súdu v Štrasburgu, že prítomnosť krížov v talianskych školách je porušením Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv. Toto rozhodnutie vyvolalo obavy vo viacerých štátoch. Slovenský parlament minulý týždeň prijal uznesenie, v ktorom konštatuje, že toto rozhodnutie je v rozpore s kultúrnym dedičstvom a kresťanskou históriou Európy.
A na záver, pri čítaní návrhu spoločnej rezolúcie, o ktorej budeme hlasovať vo štvrtok, sa necítim celkom dobre. Ľutujem, že do rezolúcie, ktorá hovorí o subsidiarite, nemáme odvahu dať tie body z Lisabonskej zmluvy, ktoré priamo súvisia s prerokovaným programom.
Magdi Cristiano Allam
(IT) Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, ak vezmeme do úvahy, že teraz, keď hovoríme o otázke krížov, tu skoro nikto nie je, a vzhľadom na to, že keď chceme diskutovať o krížoch, musíme sa odvolávať na otázku subsidiarity, jediným logickým záverom je, že sa nachádzame v Európe, ktorá sa hanbí za historickú skutočnosť svojich židovsko-kresťanských koreňov a za historickú skutočnosť kresťanstva, ktoré, ako povedal Goethe, je spoločným jazykom Európy.
V Európskom parlamente je 23 oficiálnych jazykov, ktoré sú dôkazom toho, že neexistuje nič, čo by zjednocovalo Európu, ak nie kresťanstvo. Chcel by som sa opýtať pána Barrota: prečo sa po referende vo Švajčiarsku, ktoré sa vyslovilo proti minaretom, Európska komisia, Európska únia, Organizácia Spojených národov, Liga arabských štátov a Organizácia islamskej konferencie spojili, aby spoločne odsúdili tento výsledok referenda - hoci Švajčiarsko ani nie je členom Európskej únie - a dnes zastávate neutrálnu pozíciu v otázke, ktorá sa dotýka našich koreňov, našej identity a nášho ducha?
Csaba Sógor
(HU) Ako protestantskému kňazovi, ktorého tradícia má ako najdôležitejší symbol v úcte osemcípu hviezdu a nie kríž, mi dovoľte, aby som v krátkosti prispel k tejto rozprave. Pochádzam z volebného obvodu, kde je 99 % voličov katolíkov. Moje štyri deti chodia do školy s katolíckymi deťmi. Kríž nám nevadí. Chcel by som upozorniť na rozdiel - ak môžem, z technického hľadiska - medzi krucifixom a krížom. Musíme si uvedomiť, hoci mňa osobne sa to nedotýka, že sú ľudia, ktorým vadí kríž alebo krucifix, pretože kríž alebo krucifix im pripomína inkvizíciu.
Mám pocit, že to je primerané v krajinách, kde sa vďaka katolíckej tradícii udomácnil zvyk mať v školách, najmä v cirkevných školách, kríž. Parlament by však nemal diskutovať o týchto veciach, ale radšej o chudobe, o hospodárskej kríze alebo o tom, ako sa z nej dostane východná Európa. Rozprava, ktorú tu vedieme, je neproduktívna. Musíme sa pozrieť na to, kto vlastne v tej talianskej škole protestoval a prečo. Mali sme preskúmať tento konkrétny prípad a nie diskutovať o záležitosti, ktorá je už vecou minulosti.
Chcem, samozrejme, znovu zdôrazniť, že nemám nič proti krížu, keďže aj ja sa každý deň pozerám na kríž a nevadí mi to. Musíme vytvoriť vhodné životné podmienky v Taliansku či v Rumunsku a potom nebudeme musieť viesť rozpravu na túto tému.
Diane Dodds
Vážená pani predsedajúca, za posledné roky sme boli svedkami kampane na potlačenie slobody náboženského prejavu. Kresťanské zdravotné sestry boli potrestané za to, že navrhli pacientom, že sa s nimi budú modliť, a práve dnes prehrala Lillian Ladeleová, kresťanská matrikárka, ktorá pod hrozbou prepustenia mala uskutočňovať uzatváranie registrovaných partnerstiev, spor o náboženskej diskriminácii na odvolacom súde v Spojenom kráľovstve.
Zákony o rovnosti neochránili kresťanov - práve naopak. Pred dvoma týždňami bol v Dolnej snemovni počas hlasovania o zákone o rovnosti zamietnutý pozmeňujúci a doplňujúci návrh o ochrane náboženskej slobody cirkví, pričom zazneli obvinenia o zasahovaní Európskej komisie. Komisia vo svojom odôvodnenom stanovisku uviedla, že Spojené kráľovstvo by malo obmedziť ochranu náboženskej slobody vo svojich zákonoch o zamestnávaní. Komisia sa môže hanbiť. Musíme ľuďom priznať právo mať vieru a právo prejavovať túto vieru. Kresťania by mali byť zákonom chránení a nie trestaní.
Jacques Barrot
Vážená pani predsedajúca, v krajine, ktorú poznám najlepšie, došlo k ostrým konfrontáciám na tieto témy a ja by som chcel veľmi jednoducho, ale z môjho osobného pohľadu, vyjadriť želanie, aby politika Európskeho parlamentu ostala politikou vzájomnej tolerancie a rešpektu.
Sú skutočne rodiny, ktoré chcú nasledovať kresťanskú tradíciu. Sú rodiny, ktoré túto tradíciu spochybňujú. Táto náboženská a kultúrna rôznorodosť je to, čo nás vytvára, čo tvorí Európu. Som presvedčený, že musíme byť veľmi opatrní, keď ide o otázku, ako je táto. Dovoľujem si to povedať celkom jednoducho, pretože ja sám som trpel, v krajine, ktorú poznám najlepšie, pre extrémy na obidvoch stranách.
Napriek tomu, som právnik a, úprimne povedané, nechápem, ako môžeme viesť túto rozpravu tu, keď sa mala v prvom rade viesť na zhromaždení Rady Európy a v našich národných parlamentoch. Práve tam by sa podľa mňa mala odohrávať táto diskusia. Navyše sme povinní - ja som povinný v mene Komisie - povedať, že Komisii určite veľmi záleží na dodržiavaní zásady náboženskej slobody a že by, samozrejme, bola nútená podniknúť kroky proti akejkoľvek forme diskriminácie osôb vyznávajúcich konkrétne náboženstvo.
Napriek tomu však Komisia nemôže konať mimo právneho rámca vymedzeného zmluvami. Navyše, nemôže zasahovať ako ochranca zmlúv v otázkach týkajúcich sa členských štátov, keď sa na tieto otázky nevzťahujú právne predpisy Európskej únie. To jednoducho musím povedať. Komisia môže iba zaznamenať rôzne názory, ktoré zazneli v tomto Parlamente, ale nemôže vydať stanovisko o otázke, ktorá nepatrí do pôsobnosti európskych právnych predpisov. Opakujem, že tieto otázky patria do pôsobnosti vnútroštátnych právnych systémov členských štátov. To je všetko, čo môžem povedať ako právnik.
Napriek tomu som však presvedčený, že táto rozprava je užitočná a že bola zaujímavá, samozrejme, aj keď by som chcel jednoducho vyzvať všetkých, čo sa zapojili do rozpravy, aby si zachovali potrebný zmysel pre vyváženosť a dovolili Rade Európy a Parlamentnému zhromaždeniu Rady Európy prediskutovať rôzne možnosti interpretácie Európskeho dohovoru o ľudských právach. Ako ochrancovia zmlúv však skutočne nemôžeme zasahovať do diskusie, ktorá sa týka výhradne Rady Európy a Európskeho súdu pre ľudské práva.
Ospravedlňujem sa, že som vám dnes večer nemohol poskytnúť lepšiu odpoveď, ale som nútený, pri všetkej úprimnosti a v súlade so zákonom, odpovedať takto. Naozaj som presvedčený, že hovoríme o problémoch, ktorými sa dnes v Únii zaoberajú členské štáty v rámci svojich vnútroštátnych právnych systémov.
Predsedajúca
V súlade s článkom 115 ods. 5 rokovacieho poriadku som dostala šesť návrhov uznesenia.
Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa uskutoční vo štvrtok 17. decembra 2009.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Herbert Dorfmann  
písomne. - (DE) Rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva je vyjadrením agresívneho sekularizmu a dáva právomoci tým, ktorí chcú mať verejnú oblasť bez vplyvu náboženstva. Pritom však prehliadajú skutočnosť, že náš kontinent nemôže existovať bez kresťanstva. Kresťanstvo charakterizuje Európu, jej národy, kultúru, umenie a spôsob uvažovania do tej miery, že keby sme mali odstrániť všetky stopy kresťanstva, náš kontinent by stratil svoju identitu. Určite tu nejde o spochybňovanie slobody náboženského vyznania. Odluka cirkvi od štátu je obrovskou výhodou našej demokracie a bol by som rád, keby sme sa snažili zabezpečiť, aby si aj cirkev, aj štát mohli plniť svoje úlohy a navzájom sa rešpektovať. Tento rešpekt je práve to, o čo tu ide. Kresťanská cirkev nemôže žiadať, aby každý súhlasil s jej presvedčením, ale má právo žiadať, aby ju každý rešpektoval.
Martin Kastler  
písomne. - (DE) Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, čo vlastne znamená sloboda náboženského vyznania? Odpoveď je celkom jednoduchá. Je to sloboda vyznávať náboženstvo. Sloboda náboženského vyznania nie je oslobodenie sa od náboženstva, ale sloboda mať náboženské vyznanie. Sloboda náboženského vyznania nevytvára spoločnosť bez náboženstva, ale dáva ľuďom právo otvorene vyznávať svoje náboženstvo v spoločnosti. Kríž v školskej triede nikoho nenúti veriť alebo neveriť. Preto neporušuje slobodu náboženského vyznania. Nikdy som zatiaľ nepočul o práve, ktoré by niekoho oprávňovalo nebyť konfrontovaný s náboženskými symbolmi. Keby to tak bolo, museli by sme potom okamžite zakázať všetky kríže na náhrobných kameňoch a kostolných vežiach. Rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva o krížoch je preto nielen útokom na zásadu subsidiarity, ale porušuje tiež samotné právo na náboženskú slobodu. My Európsky parlament nemôžeme a nesmieme akceptovať toto rozhodnutie. Európsky súd pre ľudské práva by mal vykonávať spravodlivosť a nie stať sa bábkou v rukách ideologických a protikresťanských záujmov. V opačnom prípade sa budeme musieť vážne zamyslieť, či má tento súd ešte nejaký zmysel.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Podľa môjho názoru nemá rozhodnutie súdu nič spoločné s ochranou slobody náboženského vyznania. Prítomnosť kríža v školských triedach sama osebe nevytvára nátlak na svetonázor osôb a neporušuje právo rodičov vychovávať svoje deti v súlade so svojím presvedčením, tak ako toto právo neporušuje ani nosenie oblečenia, ktoré svedčí o vyznávaní určitej viery. Vzájomné pochopenie a otvorenosť voči druhým sú základom spoločnej, zjednotenej Európy tak, ako aj rešpektovanie kultúrnych rozdielov medzi krajinami a koreňov a tradícií národov, ktoré tvoria Európsku úniu. Nie je žiadnym tajomstvom, že zdroje našej európskej identity pochádzajú priamo z kresťanskej tradície. Preto pre drvivú väčšinu Európanov je kríž náboženským symbolom a zároveň aj symbolom, ktorý vyjadruje ich hodnoty. Nemyslím si, že vzájomný dialóg, ktorý vedieme každý deň jeden s druhým, by mal byť zbavený hodnôt, ktoré uznávame. Taktiež si nemyslím, že v mene náboženskej slobody by sme mali byť nútení poprieť to, čo je pre nás dôležitý a posvätný symbol, bez ohľadu na to, či ide o kríž, Dávidovu hviezdu alebo polmesiac. Tak ako nemá nikto právo nútiť niekoho prijať určité náboženstvo alebo hodnotový systém, takisto nikto nemá právo v mene slobody niekoho nútiť, aby odstránil symboly, ktoré sú dôležité pre celé ľudstvo. Súd pre ľudské práva sa svojím rozhodnutím v skutočnosti nezastáva náboženskej slobody, ale diskriminuje všetkých tých, pre ktorých majú symboly viery v živote veľký význam.
