Līguma grozījumu pieņemšana (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Komisijas paziņojums par Līguma grozījumu pieņemšanu.
Es vēlos pievērst jūsu uzmanību tam, ka šo debašu laikā nebija paredzēti jautājumi no vietas. Mēs tomēr visi ļoti labi saprotam, ka šīs ir ārkārtīgi svarīgas debates un tāpēc mēs tām pievēršam lielu nozīmi.
José Manuel Barroso
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šodien Eiropas Komisija ir sniegusi pozitīvu atzinumu par lēmumu, ko Eiropadome pieņēma decembrī, lai pievērstos Līguma par Eiropas Savienības darbību 136. panta ierobežotai grozīšanai.
Kā jūs zināt, mērķis ir eiro zonas dalībvalstīm ļaut izveidot pastāvīgu mehānismu, lai nodrošinātu visas eiro zonas finansiālo stabilitāti. Šis Eiropas stabilitātes mehānisms 2013. gadā aizstās pašreizējos pagaidu stabilitātes instrumentus - Eiropas finanšu stabilizācijas instrumentu un Eiropas finanšu stabilitātes mehānismu -, un mēs visi zinām, cik tie ir noderīgi.
Mēs šeit runājam par lēmumu, ar ko tiek apliecināta mūsu apņemšanās aizsargāt mūsu kopējo valūtu un garantēt finansiālo stabilitāti, atsevišķās dalībvalstīs saskaroties ar ekonomisko nelīdzsvarotību - nelīdzsvarotību, kas mums ir jānovērš. Tas ir mehānisms, kas nepieciešams, lai pabeigtu Līguma struktūru.
Ņemot vērā iepriekš minēto un, kā es uzsvēru pēdējā Eiropadomē, visas iniciatīvas - tostarp tās, kas attiecas uz Eiropas ekonomikas konkurētspēju un konverģenci, un es pieminu konkurētspēju un konverģenci tāpēc, ka tas attiecas arī uz mūsu ekonomiku konverģenci - visām manis minētajām iniciatīvām ir jāievēro Līgums, kā arī principi un noteikumi, kas tika ieviesti Eiropas Savienībai un tās iestādēm.
Komisija tāpēc uzņemsies katru iniciatīvu - likumdošanas vai citādu -, lai garantētu atbilstību starp turpmāko stabilitātes mehānismu un ekonomisko pārvaldību, ko Eiropas Savienība veic eiro zonā.
Līgumu, protams, ir ļoti svarīgi ievērot, un es esmu gandarīts, ka Eiropadome 4. februārī skaidri to atzina. Eiropas ekonomikas konkurētspējas un konverģences pastiprināšanas mehānismi, kas attiecas ne tikai uz 17 pašreizējām eiro zonas dalībvalstīm, bet visām 27 dalībvalstīm, tiks izveidoti, pienācīgi ievērojot līgumus - t. i. Eiropas Savienības un tās iestāžu pilnvaras, jo īpaši Parlamenta un Komisijas pilnvaras. Atzinumā, ko Komisija nupat pieņēma, tas ir pateikts pavisam skaidri.
Tas, par ko mēs šodien runājam, ir jautājums par vispārīgām eiropiešu interesēm. Ir redzams, ka eiro aizsargāšana nav tikai eiro zonas dalībvalstu interesēs. Tas ir tāpēc, ka dalībvalstis, kas nepieder eiro zonai var tikt iesaistītas, ja tās vēlas, ieviešot pastāvīgu mehānismu. Tās varēs, ja nepieciešams, izlemt piedalīties darbībās, kas tiks īstenotas šā nākotnes mehānisma kontekstā, kā dažas to jau ir izdarījušas pašreizējo pagaidu mehānismu ietvaros.
Šodien mēs arī runājam par globālo reakciju uz krīzi, kuras dēļ nākotnes Eiropas stabilitātes mehānisma izveidošana ir viens no galvenajiem elementiem. Šajā jautājumā mums jāvirzās uz priekšu ātri un pareizi.
Steidzamība nenozīmē steigu, un tā noteikti neizslēdz kopīgām pārdomām veltāmu laiku. Lēmumi, ko mēs pieņemsim nākamajās nedēļās, lai ieviestu krīzē gūtās mācības, ir fundamentāli lēmumi mūsu kopīgai nākotnei. Tāpēc mums ir jābūt ļoti pārliecinātiem par to virzību, kuru mēs vēlamies uzņemties.
Mēs visi piekrītam, ka mums jāiekāpj reformu vilcienā, lai saglabātu finansiālo stabilitāti, kā arī lai palielinātu mūsu ekonomiku konkurētspēju un konverģenci, atbrīvotu visas iespējas ilgstošai izaugsmei, kas rada darbavietas.
Tagad atliek noteikt maršrutu, pa kuru šim vilcienam būs jābrauc, un es uzskatu, ka, lai šis Eiropas vilciens virzītos uz priekšu, vislabākās sliedes ir Eiropas Savienības sliedes. Veids, kādā mēs ieviesīsim Eiropas stabilitātes mehānismu, dos lielu ieguldījumu atbildē uz šo jautājumu.
Ciktāl tas attiecas uz procedūru, Komisija uzskata, ka tiks radīti apstākļi, lai veiktu vienkāršotu līguma pārskatīšanu, tādu kā paredzēta Līguma par Eiropas Savienību 48. panta 6. punktā.
Es zinu, ka daudzi no jums brīnās par šā pastāvīgā mehānisma ļoti lielā mērā piemītošo starpvaldību raksturu. Mēs arī devām priekšroku straujākam progresam, kas bija vairāk nostiprināts Eiropas Savienības sistēmā. Tomēr mums ir jāapzinās, ka šie jaunie soļi nemazina Eiropas Savienības un tās iestāžu pašreizējās pilnvaras. Tie palielina mūsu kolektīvo spēju reaģēt uz noteiktiem izaicinājumiem, kas netika skaidri paredzēti līgumā.
Es vēlētos šeit akcentēt dažus būtiskus jautājumus, kas tika uzsvērti Komisijas atzinumā. Es domāju, ka tie mums palīdzēs orientēties uz Eiropas Savienību, kas ir solidārāka, atbildīgāka, apvienotāka un spēcīgāka Eiropas Savienība.
Pirmais aspekts ir solidaritāte. Šeit mēs runājam par Eiropas Savienības pamatvērtību un es vēlētos būt ļoti precīzs šajā jautājumā. Debatēs par līguma ierobežotā projekta grozījumu Komisija teica, ka šis grozījums nekādā veidā negraus Līguma 122. pantā noteiktos solidaritātes mehānismus par Eiropas Savienības funkcionēšanu grūtību vai nopietnu grūtību draudu gadījumā dalībvalstī. Rezultātā un pretēji dažu cilvēku viedokļiem 122. pants netiek grozīts.
Solidaritāte Eiropas Savienībā nozīmē arī atbildību. Eiropā nevar būt solidaritāte bez atbildības; ne arī, protams, atbildība bez solidaritātes. Tas galvenokārt ietver finanšu solidaritāti un atbildību, un tā ir kopējā pagaidu stabilitātes mehānismu būtība. Tā var būt arī pastāvīgā mehānisma būtība, kuram var būt stingri nosacījumi. Pieņemsim skaidru nostāju: visām dalībvalstīm jāparāda cieņa atbildīgai finanšu politikai.
Solidaritāte un atbildība Eiropas Savienībā var tikt uzlabota tikai ar lielāku koordināciju un labāku uzraudzību. Tā ir galvenā mācība, ko mēs esam guvuši no krīzes. Ekonomiskā pārvaldība, ko veic Eiropas Savienība eiro zonā tādā veidā radīs pamatu, uz kura noteikti jābalstās nākotnes stabilitātes mehānismam.
Mums jāpastiprina Eiropas ekonomiskā pārvaldība; proti, mums jāpaplašina un jāpadziļina tā, lai nodrošinātu stabilitāti galvenokārt eiro zonā un stabilitāti Eiropas Savienībā kopumā. Paplašināt ekonomisko pārvaldību nozīmē ietvert ne tikai budžeta politikas, bet arī ekonomikas politikas un strukturālās reformas. Tas ir Eiropas semestra mērķis, par ko mēs panācām vienošanos.
Šis process tika sākts ar Komisijas sagatavotā ikgadējā izaugsmes ziņojuma prezentāciju. Šajā dokumentā skaidri pausts un parādīts tas, ka pašreizējās politikas nav pietiekamas. Mums jādara vairāk, lai atbildētu uz pašreizējiem izaicinājumiem. Mums jādara kopā, un mēs nedrīkstam tikt sašķelti. Mums jādara vairāk, lai radītu lielāku konverģenci, nevis radītu vairāk atšķirību.
Ekonomikas pārvaldības padziļināšana ir patiesais mērķis sešu priekšlikumu paketei, kuru ir prezentējusi Komisija. Es zinu, ka mēs varēsim rēķināties ar spēcīgu atbalstu no Parlamenta puses, un es pateicos jums par šo atbalstu. Jūs varat būt pārliecināti, ka Komisija atbalstīs un sekmēs šo procesu līdz izpildei, tādā veidā mūsu mērķi tiks sasniegti.
Tā ir tieši tā reformu pakete, kurā tiks ietverts Eiropas stabilitātes mehānisms, kā arī vēl tuvākā nākotnē, Eiropas finansiālās stabilitātes fonda nostiprināšana. Esmu pārliecināts, ka mūsu pieeja ir vienīgā pareizā un ka ikvienam tajā ir savs uzdevums. Komisija pilnīgi iesaistīsies un īpaši domā aktīvi piedalīties nākotnes Eiropas stabilitātes mehānisma ieviešanas darbā.
Pašlaik nepietiek ar to, ka ir pareizā pieeja; mums tā ir jālieto. Es domāju, ka mēs gūsim sekmes savas pieejas ieviešanā, ja mēs visi ņemsim vērā dažus vienkāršus un skaidrus uzvedības noteikumus. Šeit es domāju par demokrātijas leģitimitāti, kuras pamatā ir Eiropas Parlamenta veikta kontrole. Es domāju arī par spēku, ko mums dod pastāvīgās iestādes, kas darbojas pārredzami un kas ir 27 dalībvalstu kopīgās iestādes, un kas arī nodrošina konsekvenci visā Savienībā.
Es domāju arī par dalībvalstu vienlīdzības principu Līgumā un godīgas konkurences principu, saskaņā ar ko dalībvalstu izvēlētās darbības nevar ietekmēt, mainīt vai kaitēt sadarbības efektivitātei, kas pastāv Eiropas Savienības līmenī.
Mēs būsim modri, pārliecinoties, ka neviena no vagonu sakabēm neapdraud visa vilciena noskriešanu no sliedēm. Mums vairāk jāiegulda uzticībā starp dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un Eiropas iestādēm.
Mēs esam Savienība, un mums jādarbojas kā Savienībai, lai izkļūtu no krīzes un izveidotu stingru pamatu konkurējošākai, vairāk pārtikušai, stabilākai un ietverošākai Eiropai. Tā ir tendence, kuras virzienā mums jādarbojas; tā ir Komisijas darbības līdzšinējā un turpmākā virzība. Es domāju, ka varu apgalvot to, ka varam rēķināties ar jūsu atbalstu.
Elmar Brok
Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, dāmas un kungi! Mēs esam pilnīgi pārliecināti, ka mums nepieciešami nosacījumi Līgumā, lai būtu tiesiskā noteiktība. Manā valstī tā tiek uzskatīta par konstitucionālu nepieciešamību, tāpēc mēs apspriežam vajadzību veikt grozījumus Līgumā, jo tā mēs varam nodrošināt eiro stabilitāti ilgtermiņā.
Pastāv daudz citu iespēju, iesaistot vairāk plaša mēroga grozījumu Līgumā, kas pilnīgi ietvers to Kopienas politikā. No otras puses, mums jāizmanto atšķirīga redakcija citā attiecīgā panta punktā. No vienas puses, protams, pastāv risks, ka vienkāršotā procedūra vairs netiks piemērota, kas radīs nepieciešamību rīkot referendumus. Rezultātā mēs nevarēsim laikus izlemt, kas radīs problēmas, kuras ietekmēs finanšu tirgus.
Tomēr ir svarīgi izskaidrot, ka monetārā savienība ir Kopienas spēks. Mums jānodrošina, ka šo spēku nemazina ne stabilitātes mehānisms, ne konkurences pakts.
Līgumam ir trūkumi, kurus diemžēl var atrisināt ar starpvaldību pieeju, jo pastāv apstākļi, kādi jau iepriekš ir izklāstīti. Tomēr ir piemēri, kad dalībvalstis vienojas par kopīgiem noteikumiem, piemēram, paplašinātu sadarbības procedūru, bet izmanto Eiropas Savienības iestādes, lai veiktu nepieciešamo darbu. Tas arī būtu iespējams šajā kontekstā, un tas galvenokārt attiecas uz Komisiju. Būtu nepareizi izveidot paralēlas struktūras, kas pakāpeniski viena no otras sāktu atšķirties un neļautu ilgtermiņā Kopienai pastāvēt kā vienotam kopumam. Mums jāizvairās no tā par katru cenu. Ja mēs turpmākajās nedēļās nereaģēsim atbildīgi un pareizi, mēs varēsim redzēt, kā sākas šķelšanās.
Jābūt skaidri formulētam, ka Kopienas metode un starpvaldību metode nav vienlīdz svarīgas. Starpvaldību metode ir vienkārši līdzeklis, ja Kopienas metode nav izmantojama to iemeslu dēļ, kas saistīti ar Līgumu. Tāpēc mums jānodrošina tas, ka iespējamu Līguma grozījumu gadījumā jautājums bez lielām problēmām var tikt attiecināts uz Kopienas politiku, kā mēs iepriekš esam darījuši ar Šengenas gadījumā un daudzos citos gadījumos.
Tas prasa radikālu risinājumu, kas vienlaikus arī nodrošina skaidras tiesiskās struktūras, lai valstis, kuras nav iekļautas, varētu būt pārliecinātas, ka tās tiks iekļautas tad, kad tās izpildīs nosacījumus. Tam arī jāgarantē, ka mazajām valstīm ir līdzvērtīgi nosacījumi, jo mēs zinām, ka Kopienas struktūras ne tikai nodrošina kohēziju, bet arī lēmumu pieņemšanas spēju ilgtermiņā. Mums vēl jāuzzina, cik sarežģīta būs starpvaldību pieeja konkurences paktā.
Pastāv trīs jomas. Viena no tām ir stabilitātes un izaugsmes pakts, kas ietver parastus tiesību aktus un Kopienas metodi. Pastāv arī grozījumi Līgumā, kas rada sabrukšanas risku, un konkurences pakts, par ko noteikti nepieciešamas turpmākas debates. Parlamentam jādemonstrē tas, ka tas ir atbildīgs, un mums tas pats ir jādara savā grupā. Mēs zinām to, cik svarīgs ir 24. marts un nākamā pirmdiena. Es esmu pārliecināts, ka mēs nevirzāmies uz ideālu risinājumu, bet, ja mēs rīkosimies atbildīgi, citas iestādes, jo īpaši Padome, rīkosies tāpat.
Mūsu doma ir tāda, ka mums jāpieņem starpvaldību pieeja kā pārejas risinājums. Tā ir saistīta ar iestāžu pilnvarām, jo īpaši Komisijas pilnvarām, šajā jautājumā. Padomei jābūt pieejamai debatēm turpmākajās dienās. Tas nozīmē, ka mēs esam gatavi debatēt par šo jautājumu, lai atrisinātu problēmas, kādas mums ir šajā Parlamentā, jo mazās valstis un ārpus eiro zonas esošās valstis jūt, ka tās atrodas neizdevīgā stāvoklī tās īpašās situācijas dēļ, kādā konkurences pakts tika ierosināts. Tas viss apgrūtina mūsu darbu. Es vēlētos palīdzēt nodrošināt to, ka ir vairākums, kas atbalsta šo plānu vajadzīgajā izpildes termiņā. Es ceru, ka Padome dos mums iespēju debašu laikā savākt kopā šo vairākumu.
Roberto Gualtieri
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mēs stāvam Eiropas Savienības nākotnes krustcelēs. Pēc ilgas vilcināšanās, pie kuras mēs esam vainīgi, katram ir acīmredzams, ka Eiropai vajadzīga īsta ekonomikas pārvaldība, kam jābūt īpaši stingrai attiecībā uz tām valstīm, kas ir ieviesušas eiro.
Tāpēc mēs atzinīgi vērtējam pastāvīga stabilitātes mehānisma izveidošanu, kas, kā mēs jūtam, ir galvenais risinājums oriģinālas ekonomiskās pārvaldības Eiropā izveidošanā, ja vien mēs turpinām rūpēties par tiesisko un politisko tiesību saglabāšanu pieņemtajā procedūrā, kuru uzskatām par riskantu un kurā pilnīgi neizmanto Līgumā paredzētos instrumentus. Es esmu priecīgs dzirdēt, ka jūs arī neesat vienaldzīgi pret šo tiesību saglabāšanu.
Jebkurā gadījumā tagad mēs pievēršam uzmanību citam jautājumam: kā jaunais mehānisms faktiski darbosies? Vai tas veicinās Eiropas Savienības ekonomikas pārvaldības stiprināšanu, vai tas būs solis uz priekšu uz jaunām (un neizbēgami patstāvīgu) "starpvaldību attiecībām”, kas ir virziens, kādā devās neveiksmīgā Francijas un Vācijas ierosinātā eirozonas pakta redakcija? Būtībā, kādā virzienā šis vilciens dodas? Kas to vadīs?
Patiešām, no vienas puses, piedāvātais 136. panta grozījums nosaka starpvaldību mehānismu, kas ir pilnīgi atdalīts no Savienības un tās iestādēm, kamēr, no otras puses, mēs varam izlasīt Komisijas viedoklī, ka mehānisms attieksies uz ekonomikas pārvaldību, ko veic Savienība, un ka Komisija veiks visus pasākumus, lai nodrošinātu konsekvenci starp stabilitātes mehānismu un iepriekš minēto ekonomikas pārvaldību.
Mēs augstu vērtējam šos nodomus, bet, tā kā nekas no tiem nav ietverts priekšlikumā attiecība uz 136. panta grozījumiem, mēs domājam, ka ir laiks skaidri noteikt, kā šis mehānisms darbosies. Kāda procedūra tiks pieņemta, lai mehānismu ieviestu? Kāda ir Komisijas nozīme tā pārvaldīšanā un tā izmantošanas nosacījumu definēšanā? Kāds būs sekretariāta sastāvs? Ko Padome domā par to, ko tikko teica Barroso kungs par pašreizējiem ārkārtējiem solidaritātes mehānismiem? Vai Eiropas Parlamentam būs kāda ietekme tajā?
Esmu pārliecināts, ka tikai 136. panta grozījumu izteikšana citā redakcijā vai arī skaidra Eiropadomes nostājas paziņošana šajos jautājumos dos iespēju Parlamentam pieņemt viedokli saskaņā ar vēlamo Eiropadomes grafiku.
(Runātājs piekrita zilās kartītes jautājumam saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
William
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos jautāt Gualtieri kungam, vai viņš ir domājis par to, ka starpvaldību sadarbība ir daudz labāks ceļš Eiropas cilvēkiem un bezdarbniekiem Eiropā nekā Eiropas lielvalsts, ko, šķiet, viņš aizstāv? Vai viņš ir par to iedomājies?
Roberto Gualtieri
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es esmu dedzīgs Eiropas Savienības un tai ar Līgumu piešķirto kompetenču aizstāvis, kuras, kā es esmu pārliecināts, ir labākais veids, kā īstenot mūsu pienākumu kā tiešiem Eiropas Savienības pilsoņu pārstāvjiem.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs! Es domāju, ka mēs varam būt apmierināti ar Barroso kunga paziņojumiem par Līguma grozījumiem. Protams, tagad ir mūsu kārta izklāstīt savu viedokli, un mums tas jādara pirms 24. marta, jo šajā datumā notiks svarīga Padomes sanāksme. Vai mēs varam panākt vairākumu par labu vienkāršotai procedūrai? To mēs redzēsim. Es domāju, ka ir daži apstākļi, kas jāņem vērā.
Pirmais nosacījums, kas man nāk prātā, ir tas, ka mums jāmēģina nodrošināt, lai mehānismu pārvalda Komisija, cik vien lielā mērā iespējams. Man ir tam labi argumenti. Jums, protams, ir jāņem vērā, ka 6. janvārī Eiropas finanšu stabilitātes mehānisms (EFSM), ko pārvalda Komisija, emitēja obligācijas EUR 5 miljardu vērtībā tirgū uz pieciem gadiem. Eiropas finanšu stabilitātes mehānisms, kas ir starpvaldību instruments, izdarīja to pašu 25. janvārī - arī par EUR 5 miljardiem arī uz pieciem gadiem.
Obligācijas, ko pārvalda Komisija, tika emitētas par 2,5 % un tās, ko pārvalda starpvaldību sistēma, tika laistas tirgū par 2,89 %. Tas nozīmē, ka EFSM, kas tiek pārvaldīts ar Kopienas metodi, emitē obligācijas par zemākām procentu likmēm nekā starpvaldību sistēma. Es vēlējos iekļaut šo procedūras jautājumu, jo ir svarīgi parādīt, ka Kopienas metodei ir daudz labāki rezultāti nekā starpvaldību sistēmai.
Otrkārt, es domāju, ka mums jājautā sev, vai mēs varam izmantot 136. panta grozījumu, lai stiprinātu ekonomikas pārvaldības paketi, par ko pašlaik notiek debates. Wortmann-Kool kundze un citi referenti ir iesnieguši sešus priekšlikumus. Tomēr šajos sešos priekšlikumos mums vajadzīga zaļā gaisma, ko dod Padome, jo procedūras var ierosināt Komisija. Šo problēmu var atrisināt arī ar 136. panta palīdzību. Mēs varam sacīt, ka, ja 136. pants - pašreizējais krīzes mehānisms - ir piesaukts, Komisija automātiski varēs sākt šo procedūru un ka Padome nevarēs to bloķēt ar apvērsto kvalificēto balsu vairākumu. Tādējādi ir reālas izredzes automātiski piemērot sodus. Otrs novērojums ir tāds, ka mums, iespējams, ir jāatgriežas pie mūsu viedokļa, kā es teicu Brok kungam un Gualtieri kungam, diviem mūsu komitejas referentiem.
Es vēlētos izteikt trešo un pēdējo komentāru. Brok kungs un Gualtieri kungs, jums kā referentiem jācenšas iegūt no Padomes pārskatus un apstiprinājumus ne tikai par pašreizējo paketi, bet arī par visām lietām, kas tikušas izsludinātas pēdējās dienās: konkurences pakts, starpvaldību metode, daudzas valstis, kas to neatbalsta, utt. Pašlaik Padomē par šo jautājumu ir reālas domstarpības. Es domāju, ka mums no Padomes jāsaņem apstiprinājums, ka tā šajā otrajā ekonomikas pārvaldības paketē arī pieņems Kopienas metodi. Kāpēc tā? Tāpēc, ka starpvaldību metode nedarbojas. Uz brīdi iedomājieties, ka konkurences noteikumus Eiropas Savienībā pārvaldīja Padome! Cik reizes ir bijusi piemērota soda nauda uzņēmumiem, kas neievēro konkurences noteikumus? Uzņēmums vai privātuzņēmums nekad nav ticis sodīts, ja nav pieņēmis konkurences noteikumus Eiropas Savienībā. Tas pats ir ar šiem noteikumiem, un tāpēc es lūdzu diviem referentiem mēģināt saņemt apstiprinājumu tam, ka arī Kopienas metode tiks pieņemta otrajā ekonomikas pārvaldības paketē.
Rebecca Harms
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka ir skaidrs tas, ka Eiropas Parlaments saprot, kāpēc Līguma grozījumiem ir piemērota vienkāršotā procedūra. Mēs risinām ārkārtas situāciju. Tomēr ir arī acīmredzams, ka Eiropas Parlaments uzskata, ka nebūtu pareizi, ja tās procedūras rezultāta, kas īsteno krīzes mehānismu, turpmāk tiktu izbeigta Kopienas metodes izmantošana un ka Eiropas Parlaments un Komisija vismaz daļēji netiktu iesaistīti.
Es vēlētos arī izskaidrot mūsu ļoti kritisko attieksmi pret starpvaldību attiecību nozīmes palielināšanos. Es esmu pārliecināta, ka šobrīd aizvien mazāk un mazāk Eiropas pilsoņu saprot, kādi lēmumi tiek pieņemti katrā situācijā. Vācieši tiek nostādīti pret grieķiem, un grieķi tiek nostādīti pret vāciešiem. Īri ir pārliecināti, ka vācu bankas ir izglābtas uz viņu rēķina. Šī situācijas neizpratne rada priekšstatu par Padomi kā melno kasti un par to, ka lēmumi tiek pieņemti pēdējā minūtē.
Šajā jomā mums ir vajadzīga lielāka pārredzamība. Citādi mēs zaudēsim pilsoņu uzticību ātrāk, nekā mēs spējam iedomāties. Tāpēc jums jābūt gataviem, ja jūs vēlaties, lai mēs šajā jautājumā pakļautos vienkāršotajai procedūrai, pastiprinot Parlamenta kā pilsoņu pārstāvja nozīmi Padomē un Komisijā, kā katrs ir solījis pirms Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Šo Līgumu un argumentu par lielāku demokrātiju Eiropā atbalstāt ne tikai jūs, Barroso kungs, bet arī dalībvalstīs pie varas esošie spēki. Tagad es vēlētos to redzēt praksē.
Mums tikai jāpavēro, kas šobrīd notiek Grieķijā. Pastāv plāns privatizēt pludmales, lai varētu atmaksāt Grieķijas parādu. Tas parāda beigas veidam, kādā līdz šim tika risināta krīze. Pilnīgi pievēršoties tikai taupības politikai, ko spēcīgi aizstāvējusi Vācija, šīs valstis ar budžeta deficītu tiks iegrūstas dziļāk postā. Mums jānovērtē tas, kas ir izdarīts. Mums jādebatē par krīzes politikas struktūru un iespējamo solidaritātes politiku. Kā vēl mēs varam nodrošināt skaidru izpratni jebkur Eiropā par to, kas vēl būtu jādara šajā krīzē?
Es vēlētos piebilst vēl vienu lietu šajā jautājumā. Es esmu pārliecināta, ka mums jābūt gataviem parādīt solidaritāti ar citām valstīm Eiropā. Mūsu pašlaik pieejamie fondi nav pietiekami. Lēmums tika pieņemts šodien Briselē, lai nodrošinātu lielāku likviditāti. Mums drīz būs jārunā par to atkal un arī par eiroobligācijām. Verhofstadt kungs tām ir paredzējis korektu attaisnojumu. Tomēr mums vajag debatēt arī par to, kādu mēs nākotnē vēlamies redzēt ieņēmumu politiku.
Es atvainojos, ka pārsniedzu laika limitu. Tomēr mums galu galā vajag vairāk laika šīm debatēm, jo tad mēs varam panākt vienošanos, nevis vienkārši pieņemt aizsardzības pieeju.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ashley Fox
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es atbalstu šos grozījumus Līgumā, un mana grupa tos atbalsta, jo mēs vēlamies redzēt stabilitāti eiro zonā. Kaut gan Apvienotā Karaliste nav eiro zonas dalībvalsts - un es ceru, ka tā nekad tai nepievienosies -, mums ir pamatota interese tās panākumos. Puse no AK tirdzniecības ir ar eiro zonas valstīm. Londona ir Eiropas finanšu galvaspilsēta. Lielbritānija vēl eiro zonai labu, un mēs ceram, ka piedāvātais stabilitātes mehānisms nodrošinās atbalstu īsā vai vidējā termiņā.
Man ir cerība, ka šis Parlaments rīkosies atbildīgi un apstiprinās Padomes piedāvātos grozījumus. Bet ilgtermiņā, ja eiro izdzīvos un uzplauks, ir nepieciešamas radikālākas pārmaiņas. Barroso kungs, jums var būt tik daudz uzraudzības un kontroles, cik jūs vēlaties, tik ekonomikas pārvaldības, cik jūs vēlaties, bet būtībā, ja tādas valstis kā Grieķija, Īrija un Portugāle paliek eiro zonā, tām jākļūst tik konkurētspējīgākām, cik konkurētspējīga ir Vācija, un tam jūsu Komisijai ir jāvelta savas pūles.
Lothar Bisky
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Lisabonas līgums pastāv tikai īsu laiku. Tomēr pašlaik tas ir jāizmaina otro reizi dažos mēnešos, tāpēc tas, iespējams, kļūs par ārkārtas jautājumu. Rezultātā Līguma grozījumi nenotiks demokrātiskā procesā, kāds ietverts Lisabonas līgumā. Tā vietā tas tiks izlemts ar paātrinātas procedūras līdzekļiem.
Mēs esam redzējuši to, kā šī procedūra tika izmantota, lai atļautu glābšanas paketes bankām kopsummā par miljardiem eiro, lai apietu Parlamentu. Tagad atkal Padome ir laika trūkumā, un daudzi valdību vadītāji vēlas ieviest jaunus grozījumus Līgumā, izmantojot šķietami izmēģinātu un pārbaudītu paātrinātu procedūru. Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa neatbalsta šo pieeju, kas draud kļūt par standarta procesu, un aicina veikt Līguma grozījumus ar parasto procedūru, iekļaujot nosacījumus, kas paredzēti Lisabonas līgumā.
William  Dartmouth
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Iespējams es sākšu no nulles. Sākotnēji tā bija vienkārši muitas savienība, tad kļuva par politisku savienību, bet bez piemērota demokrātiska apstiprinājuma, tad kļuva par monetāro savienību - labi, kaut ko tam līdzīgu, jo desmit dalībvalstis bija pietiekoši saprātīgas, lai paliktu ārpusē -, bet tas, kas mums ir tagad, ir parādu savienība, un tā ir parādu savienība, kas vienkārši nedarbojas.
Palūkosimies uz Vācijas federācijas procentu likmi. Ja monetārā savienība darbotos, tad visi monetārās savienības dalībnieki, visas valstis eiro zonā varētu aizņemties naudu par to pašu likmi - par to pašu likmi kā galveno indikatoru, kā Vācijas Federācija -, bet tas vispār nav princips. Pašlaik Portugāle maksā 4,8 % vairāk, Īrija maksā 5,9 % vairāk un Grieķija maksā 8,25 % vairāk. Gluži kā Gualtieri kungs sacīja, tas ir izšķirošs brīdis.
Es neceru, ka PPE grupas priekšsēdētājs vai S&D grupas priekšsēdētājs - kurš purināja galvu, kamēr es runāju - saprot šīs situācijas kritisko nozīmību, bet es esmu pārliecināts, ka ļoti drīz viņi to sapratīs. Jūsu problēma, un tā galvenokārt ir jūsu problēma, tiktu atrisināta labāk, izmantojot starpvaldību sadarbību. Ekonomikas pārvaldība ir slazds, un turklāt tai nav pilnvarojuma. Neviens nekad nav pieminējis vai pat domājis ņemt vērā grūtībās nonākušos nacionālo valstu nodokļu maksātājus, kad jūs mēģināt uzbūvēt šo trauslo un bezjēdzīgo impēriju.
Vēlreiz es vēlētos jums atgādināt, ka ir 27 dalībvalstis: no tām 11 ir faktiskie maksātāji un 16 no tām ir saņēmēji, un starp tām, kas dod ieguldījumu un kas ne, ir San Andreas plaisa. Man ir aizdomas, ka tieši vācu nodokļu maksātājs vairs nebūs gatavs ilgāk izturēt šo dārgo šarādi.
Viljams Dženings Braians 1896. gadā ievērojamā runā par bimetālismu teica: "Tev nebūs sist cilvēci zelta krustā.” Šodien es vēl dedzīgāk saku jums un visvairāk Komisijas priekšsēdētājam, kuram ir izpildvara: jūs nevarat AK nodokļu maksātājus un pārējo Eiropu sist vienotas valūtas krustā.
Bruno Gollnisch
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlētos runāt par skandālu, kas ir tā saucamā "vienkāršotā” procedūra - realitātē nodevīga - Līguma grozīšanai.
Nav īstu debašu, un, kā parasti, nav tiešas konsultēšanās ar cilvēkiem. Tomēr tas nav nekaitīgs jautājums. Tas ir jautājums par pastāvīga Eiropas stabilitātes fonda izveidošanu. Ko šis fonds simbolizē - vai neko citu, kā vien iespēju radīt Eiropas parādu, ko galu galā uzņemas dalībvalstis, kas jau tā ir pārāk lielos parādos un kas uzskata sevi par spiestām segt šo Eiropas parādu pirms savu parādu dzēšanas? Zināmā mērā tā ir Sapeur Camember ekonomikas politika - Francijas humora žanra grāmatas galvenā personāža - kareivja, kurš norīkots aizbērt bedri kazarmu pagalmā un kurš tā vietā, lai to aizbērtu, rok citu tieši tai blakus.
Apmaiņā pret Vācijas piedalīšanos mēs pieļausim paktu, nosauktu par konkurences paktu, par kuru nav paredzēts uzzināt sīkāku informāciju saskaņā ar Francijas valdības Ģenerālsekretariāta Eiropas lietās notu. Patiesībā tā ir zināma pārāk labi. Tas būs zāles, kas ievieš reālu taupību, uzraudzību un paaugstinātu budžeta politiku standartizāciju.
Tas ir par konverģences paplašināšanu, es citēju, visām politikām, kam ir ietekme uz konkurenci, pat ja principā tās pakļaujas valstu kompetencei. Īsuma, tas ir par visu to vācu politiku transponēšanu eiro zonā, par ko Sarkozy kungs tik ļoti sapņo. Tajā nav nekā pieņemama, kā tikai homogēna Eiropas suverēna parādu tirgus plus Eiropas budžeta pieaugums un īpaša nodokļa radīšana, lai to finansētu. Mums jādara kaut kas cits.
José Manuel Barroso
Vispirms es vēlētos pateikties jums par jūsu runām, un es vēlētos īpaši pateikties referentiem Brok kungam un Gualtieri kungam par viņu komentāriem attiecībā uz Kopienas metodes nozīmīgumu, kā arī par viņu rūpēm par to, kas varētu kļūt par starpvaldību virzienu. Es varu tikai pateikties par viņu rūpēm.
Šajā īpašajā gadījumā būsim pavisam droši: Komisija ir sniegusi savu atbalstu šiem grozījumiem, jo mēs domājam, ka to mērķis ir reaģēt uz izaicinājumiem attiecībā uz kompetenci, kas nav noteikta Līgumā. Ar Līgumu netiks izveidots pastāvīgs stabilitātes mehānisms. Tādējādi dalībvalstis vienbalsīgi izlēma radīt mehānismu un darīt to uz starpvaldību bāzes. Tas bija vienbalsīgs dalībvalstu lēmums.
Man nav jāslēpj fakts - un es esmu skaidri pateicis -, ka es būšu ar visiem tiem, kas vēlās šo jautājumu risināt ātrāk. Starpvaldību pieejas soļi var simbolizēt progresu, bet mums drīzāk jāvirzās ātrāk ar starpvaldību pieeju lēcieniem. Tomēr, kā jau mēs zinām, Eiropai daži lielie soļi uz priekšu Eiropas integrācijas vēsturē ir sākušies ar starpvaldību iniciatīvām, tādām kā Šengena vai, piemēram, brīvības un tiesiskuma joma. Tāpēc jautājums par politisko atbildību ir šāds: vai mēs atbalstām vai neatbalstām kaut ko tādu, kamēr neesam pilnīgi saskaņā ar mūsu izvēli - kas ir Kopienas metode - turklāt ietver mūsu kolektīvo spēju stiprināšanu, lai atbildētu izaicinājumiem, kas nav bijuši paredzēti Līgumā? Mūsu atbilde uz to ir "jā”; es domāju, ka mums tas ir jāatbalsta. Tāpēc Komisijas viedoklis attiecībā uz Līguma reformu ir pozitīvs.
Tomēr es vēlētos sacīt jums ļoti atklāti, ka Komisija dod priekšroku Kopienas pieejai. Starp citu šīs ir debates, kas jau mums bija šā lēmuma sagatavošanas laikā. Daži cilvēki vēlējās - un arī piedāvāja - 122. panta grozījumus, kas atceltu kompetenci, kura pastāvēja kopš Romas līgumu pieņemšanas. Es personīgi to neatbalstu. Tāpēc es domāju - mēs varam sacīt to, ka tagad mēs varam attīstīt šo jauno kompetenci kopā, ja vien, stingri ņemot, tas nenotiek saskaņā ar Kopienas metodi. Tomēr vienlaikus mēs skaidri pasakām savu viedokli, un es citēju: "Komisija uzņemsies katru iniciatīvu, likumdošanas vai kādu citu, lai nodrošinātu konsekvenci starp nākotnes mehānismu un Savienības ekonomikas pārvaldību īpaši eiro zonā, vienlaikus ievērojot kompetences, kas ar Līgumu piešķirtas Savienībai un tās iestādēm”. Tā ir pilnīgi skaidra pozīcija, un es vēlētos dalīties ar jums šajā mērķī.
Debašu laikā daži cilvēki runāja, piemēram, par kontrastu vai atšķirībām starp dalībvalsti un citiem, starp Apvienoto Karalisti un eiro zonu. Parasti man nepatīk iezīmēt atšķirību, bet šeit ir dažas domstarpības, no kurām galvenā ir fakts, ka eiro zonas parāds ir daudz mazāks nekā Apvienotās Karalistes parāds. Apvienotās Karalistes parāds ir daudz lielāks nekā visai eiro zonai kopā. Tāpēc eiro zonā pastāvošā problēma - kā jau daži no jums, starp citu, uzsvēra - ir patiešām relatīvās konkurences problēma. Tāpēc tagad mēs mēģinām atrast risinājumu konkurencei un konverģencei - un es uzsveru, konverģencei - Savienībā.
Pat ja daži cilvēki nepiekrīt, virzīsim uz priekšu lielāku konverģenci eiro zonā un Savienībā tiem, kas vēlās virzīties uz priekšu, jo pašlaik tie nav tikai federālisti vai integracionisti, kas grib vairāk pārvaldības Eiropas Savienībā. Tirgi arī prasa šādu pārvaldību, un mums tajā ir jāieklausās. Šodien tirgi prasa Eiropai ne tikai būt noteiktiem, lai aizstāvētu eiro zonu, bet arī nodrošināt skaidru pārvaldības sistēmu. Turklāt tā ir taisnība, ka Kopienas pieeja parasti sniedz vairāk garantiju nekā pieeja, kas ļoti bieži atstājusi to vadītāju labajai gribai.
(Aplausi)
Pašlaik mēs strādājam šajā virzienā ar citiem projektiem, jo īpaši ar konkurences un konverģences projektu, bet tās būs citas debates citā dienā. Jebkurā gadījumā es esmu pārliecināts, ka šajā jautājumā Komisija ir ieņēmusi pareizo pozīciju: Paužot skaidru viedokli par šo Līguma ierobežoto pārskatīšanu, kamēr lūdzot katram būt uzmanīgākam, lai izvairītos no mehānisma izveidošanas, kas, kā, piemēram, Brok kungs sacīja, var radīt plaisas, jo tās ir Kopienas institūcijas, kas var nodrošināt Savienību kā kopumu, jo Komisija veic darbības eiro zonai, kā arī tām dalībvalstīm, kas nav eiro zonā.
Tāpēc būsim uzmanīgi šajā jautājumā. Neradīsim tagad jautājumus, pamatojoties uz vajadzību atbildēt uz neatliekamiem izaicinājumiem, kuri varētu radīt mums vairāk nozīmīgu problēmu nākotnē. Nodrošināsim stingrāku pārvaldību, garantējot savienību kā kopumu garā, kam, protams, jābūt Savienības garam: solidaritātes un atbildības garam.
Manfred Weber
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs! Nepieciešamie līguma grozījumi un iestāžu debates, kuras mēs organizējam, uzskatāmi parāda, ka tagad, kad Lisabonas līgums ir bijis spēkā nedaudz vairāk par gadu, mēs vairs nevaram ar līgumu atrisināt tās problēmas, ko pasaule mums rada, kā tas ir pašlaik. Tieši to parāda šodienas debates. No otras puses, kad mēs runājam par pašreizējo Līgumu, mēs sakām, ka plašākas debates par Līgumu ir neiedomājamas un veltīgas, ņemot vērā situāciju dalībvalstīs, jo īpaši Apvienotajā Karalistē un Čehijā. Tas ir konflikts, kurā mēs pašlaik atrodamies. Mums vajag vairāk, bet mēs to nesaņemsim no dalībvalstīm. Eiropas Parlamentam ir jāsniedz atbilde.
Ja mēs ieklausāmies tajā, ko šodien saka iedzīvotāji, kļūst skaidrs, ka viņi apzinās, ka izmaiņas līgumā mums ir jāievieš tagad. Viņi uzdod tādus jautājumus kā: "Kā mēs tuvākajā nākotnē gatavojamies pakļaut tirgus kontrolei?”. Tāpēc mums ir vajadzīga spēcīga Eiropa.
Tomēr mums vajadzētu pašiem sev uzdod vēl vienu, pat vēl svarīgāku jautājumu: "Kāds mums pēdējā laikā ir labums no mūsu Eiropas projekta?” Vairākas desmitgades tas ir bijis atbildīgs par miera uzturēšanu un kara izbeigšanu mūsu kontinentā. Šorīt es uzņēmu apmeklētāju grupu no skolas. Jauniem cilvēkiem karš, paldies Dievam, vairs nav problēma. Viņi nevar iedomāties, kāds var būt karš. Mēs savās diskusijās tagad uzsveram globalizācijas draudus un paskaidrojam, ka mums ir vajadzīgs, lai Eiropa kontrolētu globalizācijas ļaunumu, taču tas ir negatīvs arguments. Ja mēs vēlamies iekarot ne tikai cilvēku prātu, bet arī viņu sirdi, mums ir jāpavirzās soli tālāk uz priekšu jautājumā par to, kādu labumu dod Eiropas projekts. Mums ir jārunā par priekšstatiem un jājautā sev, ko Eiropa sasniedz un kāds ir tās darbs.
Kad sapulcējas pasaules ietekmīgākās valstis, tostarp ASV, Japāna, Eiropas valstis, Brazīlija, Indija u. c., kas pacels roku un uzdos jautājumu par to, vai mēs pietiekami lielu uzmanību pievēršam sociālajiem jautājumiem? Ķīna to nedarīs. Mums tas ir jādara pašiem. Kas pacels roku un pateiks: "Mums ir jādomā par vides jautājumiem”? Amerikāņi to nedarīs. Mums ir jāizvirza šis jautājums. Kas sacīs: "Mēs vēlamies visā pasaulē saglabāt mieru un nodrošināt, ka konflikti neizvēršas karos?” Tas ir jādara mums, izmantojot savu vēsturisko pieredzi.
Ja mēs palūkojamies uz Tunisiju, kļūst skaidrs, ka cilvēki šajā valstī vēlas to pašu modeli, kāds mums ir Eiropā. Mums ir ļoti pievilcīgs dzīvesveids. Tāpēc, kad mēs apspriežam ar līgumu saistītus jautājumus, kad mēs runājam par veidu, kādā darbojas mūsu kontinents, un darbu, kas mums jāveic, mums ir jāskatās uz lielo attēlu, lai mūsu projekta nolūkos mēs iekarotu ne tikai cilvēku prātus, bet arī viņu sirdis. Tādā gadījumā mums ir pamats gaidīt, ka tas tiks pieņemts valstu līmenī
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots, paceļot zilo kartīti saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu ).
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pateikties Weber kungam par mana jautājuma izvirzīšanu, uz kuru, es ceru, priekšsēdētājs Barroso varbūt arī varētu sniegt atbildi, jo tas ir galvenokārt adresēts viņam.
Es atbalstu nodomu, kas ir pamatā šīm līguma izmaiņām. Līdzīgi pārējiem, esmu noraizējies par mehānismu. Bet vienkāršotā procedūra paredz, ka visu dalībvalstu parlamentiem, visu 27 valstu parlamentiem, ir jāpiekrīt vismaz šo līguma izmaiņu pieņemšanai.
Dalībvalstu parlamentiem ir doti seši mēneši, lai izlemtu, ko tie var darīt. Mēs runājam par lēmuma pieņemšanu martā, Padomes lēmumu, kas tika pieņemts decembrī. Kā to ir iespējams realizēt? Lai pieņemtu šo lēmumu, vai viņiem noteikti ir jāgaida līdz jūnijam?
Manfred Weber
(DE) Priekšsēdētāja kungs! No vienas puses, ir svarīgi, lai dalībvalstīm būtu kontrole pār līgumiem, kas ir iemesls, kāpēc grozījumi ir jāveic šajā līmenī. No otras puses, mēs saskaramies ar jautājumu, kas ir netieši ietverts daudzos citos jautājumos, kurus es esmu mēģinājis izvirzīt. Vai mēs to kārtīgi pārdomājam, vai mēs tam veltām pietiekami daudz laika, un pietiekami daudz laika tam, lai visu sīki pārrunātu? Vai arī, cilvēka gaidas ir tik augstas, un globālo izaicinājumu spiediens ir tik liels, ka mums jābūt ātrākiem un jārīkojas straujāk? Tāpēc jautājumu par laiku es neuzskatu par problēmu, taču mums ir jāsniedz atbildes. Mums uz to ir jākoncentrē uzmanība.
Priekšsēdētājs
Nākamais runātājs sarakstā ir Martin Schulz kungs, no kura es esmu saņēmis vēstuli. Ja ir kādi pārpratumi par secību sarakstā, es tos varu izskaidrot pēc mūsu debatēm.
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, šī vēstule ir adresēta jums personiski, nevis palātai.
Grozījumi līgumā vienmēr ir sarežģīti, arī vienkāršoti grozījumi. Tas, par ko mēs šeit diskutējam, parāda, ka mēs atrodamies ārkārtīgi grūtā situācijā. Izteiciens "vienkāršota procedūra” noklusē to, ka šāda veida procedūra var arī ciest neveiksmi. Tā var ciest neveiksmi šeit un arī kaut kur citur. Mēs esam teikuši, ka gadījumā, ja tā cietīs neveiksmi, mēs būsim ļoti grūtā situācijā. Tāpēc mums vēlreiz ir pašiem sev jāuzdod jautājums, ko mēs varam darīt, lai nodrošinātu, ka šī procedūra necieš neveiksmi. Tā ir patiesība, kurā mēs ieklausāmies. Tas, vai neveiksmi cietīs tikai ratifikācijas procedūra, vai arī eiro projekts kopumā, būs atkarīgs no valdību vadītāju apņēmības rīkoties saskaņoti un vienoti. Šajā ziņā ir jau izteiktas daudzas saprātīgas piezīmes.
Es vēlētos pieminēt vēl trīs punktus, kuriem ir izšķiroša nozīme. Šodien, gadu pēc šīs nopietnās krīzes sākšanās, es vēlētos jums jautāt, kāda ir mūsu valūtas ārējā vērtība? Atbilde uz šo jautājumu ir: USD 1,35. Kad eiro pirmoreiz tika ieviests, šis pats skaitlis bija USD 1,17. Tagad tas ir sasniedzis USD 1,35 atzīmi. Starptautiskas valūtas vērtība tiek balstīta uz tās ārējo vērtību. Pēdējā gada laikā eiro ārējā vērtība ir bijusi ļoti stabila. Tomēr eiro iekšējā struktūra nepavisam nav stabila. To nosaka valstu un valdību vadītāju nekontrolēti nenoteiktā nostāja un dubultie standarti.
Problēma nav tajā, ka Eiropa nevarētu rīkoties konsekventi. Galu galā instrumenti ir ieviesti. Problēma ir tajā, ka Eiropa nevar vienoties par atbilstošu procedūru. Kad mēs sakām, ka Eiropa nevar vienoties, mums vajadzētu arī piebilst, ka tas neattiecas uz mums, šeit klātesošajiem. Tas nav Eiropas Parlaments vai Komisija; tās ir suverēno dalībvalstu valdības, kas izveidojušas spēcīgu monetāro zonu, kas ir spējīga veikt ārējas darbības, bet kas nav gatava radīt atsevišķus iekšējus instrumentus, kas vajadzīgi spēcīgas ekonomiskās un sociālās politikas un spēcīgas valdības politikas izveidošanai līdzās spēcīgai valūtai. Tas ir kritiskais punkts.
Otrkārt, visam, kas Eiropā notiek, ir saistība ar līgumiem. Tomēr, kad kaut kas notiek līgumu ietvaros, un mēs nevēlamies kaut ko patvaļīgi izveidot ārpus līgumu ietvariem, jo daži cilvēki apsver iespēju to izdarīt, Eiropas Parlamentam ir skaidrs, ka pamatā esošajai iestādei ir jābūt centrālai iestādei līgumu ietvaros, proti, Komisijai. Mūsu darbību demokrātisko leģitimitāti Eiropas līmenī, tiešā saistībā ar Eiropas Parlamentu, nosaka Komisija. Tāpēc tas, ko jūs paskaidrojāt, ir taisnība, tieši tāpat kā tas, ko ir sacījuši arī referenti Brok kungs un Gualtieri kungs.
Trešajā punktā es vēlos vērst uzmanību uz to, ka Eiropas risks slēpjas tajā apstāklī, ka tā ir spēcīga, kamēr vien saskaņoti rīkojas kā lielākā ekonomiskā zona pasaulē, ar 500 miljoniem iedzīvotāju, bet, ja tā atļauj sev sadalīties 27 atsevišķās daļās, tad tā kļūst nevajadzīga. Diemžēl tas kļuva skaidrs notikumu laikā, kas norisinājās Vidusjūras otrā pusē. Ja Eiropa neieņem atbilstošu nostāju, tad tā zaudē savu nozīmi. Ja tā ieņem atbilstošu nostāju, tad ar tās sociālo un ekonomisko modeli tā kļūs par globālās ekonomikas dzinēju un ietekmīgu partneri uz starptautiskās politiskās skatuves.
Jautājums, par ko mēs diskutējam šās vienkāršotās procedūras kontekstā, attiecas uz to, vai Eiropas Savienībai ir nākotne, vai arī tā sadalīsies atsevišķās valstīs un kļūs nenozīmīga un nevajadzīga. Tas ir punkts, par ko mēs debatējam.
Ivo Strejček
(CS) Priekšsēdētāja kungs! Lai kāda arī būtu mūsu saistība ar vienoto valūtu, eiro, es uzskatu, ka visu ES iedzīvotāju interesēs ir eiro un eiro zonas stabila attīstība, neatkarīgi no tā, vai mēs to izmantojam vai nē, ņemot vērā, ka mūsu ekonomikas ir ļoti lielā mērā savstarpēji saistītas.
Tomēr, kad priekšsēdētājs Barroso aprakstīja Eiropas stabilitātes mehānismu, viņš lietoja tādus vārdus kā "uzlabota pārraudzība”, "ekonomikas koordinācijas paplašināšana”, "budžeta politikas koordinācija” un "sociālās politikas jomu saskaņošana”. Dāmas un kungi, tas paver ceļu fiskālās savienības izveidošanai, un ekonomikas vēsture mums apliecina, ka fiskālās savienības nekad nav ilgi pastāvējušas bez politiskās savienības izveidošanas. Tāpēc mazākās pārmaiņas, par ko mēs šodien diskutējam, ir masveida pārmaiņas atsevišķām ES dalībvalstīm. Eiropas Savienība nākotnes vārdā piedzīvo politiskas pārmaiņas. Weber kungs sacīja, ka "Eiropas pilsoņi vēlas redzēt spēcīgāku Eiropu”. Mums tas šeit ir bijis zināms visu laiku. Pajautāsim viņiem, jo Eiropas pilsoņi vairākas desmitgades vienkārši ir pieņēmuši, bet ne izlēmuši to, kas notiek Eiropas iestādēs.
Joe Higgins
Priekšsēdētāja kungs! Ir ierosināts jauns stabilitātes mehānisms. Vēlēšanu kampaņā Īrijā tās partijas, kuras visdrīzāk veidos jauno valdību, sola organizēt atkārtotas sarunas par pašreizējo ES-SVF stingrās ekonomikas plānu, lai mazinātu tā stingrību. Taču tās ir tikai spekulācijas, un tas ir netaisnīgi un nedemokrātiski, ka Īrijas iedzīvotāji tiek aicināti balsot par neskaidriem pieņēmumiem.
Es vēlējos lūgt Barroso kungam kā Komisijas priekšsēdētājam neiejaukties Īrijas vēlēšanu kampaņā, bet aizstāvēt Īrijas iedzīvotāju demokrātiskās tiesības saņemt uz faktiem balstītu informāciju, un uz taisnīgumu.
Komisārs Rehn vakar sacīja, ka atkārtotas sarunas par ES-SVF vienošanos viņam šķietot iespējamas, bet man ir četri specifiski jautājumi. Pirmkārt, vai atkārtotas sarunas ir iespējamas tūlīt pēc tam, kad Īrijā savus amata pienākumus sāks pildīt jaunā valdība, un pirms jaunā mehānisma 2013. gadā? Otrkārt, vai tās nozīmētu aprēķināto procentu nežēlīgo līmeņu būtisku samazinājumu? Treškārt, vai finanšu spekulanti būtu spiesti paši uzņemties savus zaudējumus, tā vietā, lai mocītu Īrijas iedzīvotājus? Ceturtkārt, vai viņš saprot, ka mums krīzi Īrijā izdosies novērst tikai ar tādu atkārtotu sarunu palīdzību, kas atcels budžeta samazinājumus un nodrošinās nozīmīgus valsts ieguldījumus darbavietās, kamēr turpmāki budžeta samazinājumi un taupības pasākumi sagraus mūsu sabiedrību?
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētāja kungs, tiešām, cik vēl ilgi tas turpināsies?! Neveiksmīgais politiskais projekts - eiro - mūs jau ir spiedis divas reizes grozīt Lisabonas līgumu tā īsajā pastāvēšanas laikā. Mēs, protams, nedrīkstam aizmirst, ka Lisabonas līgums tika sists Īrijas referenduma laikā. Īrijas iedzīvotāji sacīja "nē”, bet viņi turējās pret vēju; viņiem tika teikts, ka viņu ekonomika tiks aizsargāta, bet viņi tika maldināti, un tagad, kad Eiropas Savienība saskaras ar problēmu, tā neatkāpjas soli atpakaļ, lai pajautātu "ko mēs esam darījuši nepareizi”? Nē, jūs vēlaties turpmāku integrāciju un, lai mazās valstis ciestu vairāk. Jūs vēlaties tās sodīt, ja tās iekļūs tālākās grūtībās, kas tādā gadījumā tās nostādīs vēl sarežģītākā situācijā, un padarīs tās vēl vairāk atkarīgas no jūsu Eiropas impērijas.
Es vēlos sacīt Barroso kungam: jā, Apvienotajai Karalistei, iespējams, ir problēmas ar parādiem, bet tai nebija jāsniedz finansiāla palīdzība eiro zonas valstīm, piemēram, Īrijai, kad mums bija jāaizņemas nauda, lai to darītu vispirms.
Kay Swinburne
Priekšsēdētāja kungs! Līguma grozīšana nav kaut kas tāds, pret ko mēs varētu izturēties bezrūpīgi, jo īpaši ņemot vērā to, ka Lisabonas līgums prasīja vērā ņemamu darbu un sarunas. Tāpēc šim Parlamentam un Padomei ir jābūt ļoti atturīgiem, tagad sākot tā grozīšanas procedūru. Šie grozījumi ir vajadzīgi, lai aizsargātu vājākās eiro zonas ekonomikas. Tomēr ir arī jāatbalsta to dalībvalstu nostāja, kuras neietilpst eiro zonā.
Šie Līguma grozījumi neko nemainīs tajā apstāklī, ka dalībvalstis nespēj dzīvot saskaņā ar to nolīgumiem Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros. Tie neatrisinās pamatā esošās milzīgā valsts budžeta deficīta problēmas, nedz arī padarīs ES konkurētspējīgāku uz globālās skatuves. Tas ir tikai pagaidu pasākums, kam ir jādod mums vairāk laika, lai sakārtotu atsevišķās eiro zonas un mūsu kolektīvās mājas.
Katrai ES dalībvalstij ir jāskatās uz saviem valsts izdevumiem un nodokļu politiku un jāizdomā reālas programmas, lai atjaunotu mūsu ekonomikas. Viena teksta rindiņa, kas pievienota starptautiskam nolīgumam, lai gan ir vajadzīga, tomēr neaizstās reālas reformas un apdomību. Tāpēc ir jāparādās reālai stratēģijai konkurētspējas veicināšanai globālā mērogā.
Maroš Šefčovič
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pateikties visiem debates dalībniekiem un Eiropas Parlamenta deputātiem par skaidri pausto atbalstu attiecībā uz Kopienas pieeju, spēcīgu Eiropas Savienību, un atbilstošu nozīmi turpmākajā mehānismā, par kuru mēs šodien diskutējam.
Mūsu viedoklis ir ļoti skaidrs, proti, mēs pilnīgi atbalstām Eiropas stabilizācijas mehānisma izveidošanu, un uzskatām to par ļoti svarīgu spēcīgākas un ekonomiski pārtikušākas Eiropas mozaīkas sastāvdaļu. Mēs strādājam pie palielinātas finanšu tirgu uzraudzības, labākas ekonomiskās pārvaldības, ar mūsu sešiem likumdošanas priekšlikumiem uz galda. Pirmo Eiropas semestri mēs sākām ar mūsu gada izaugsmes pētījumu, un tam ir jābūt pēdējam mīklas fragmentam.
Es arī domāju, ka ar šo pētījumu, mūsu šodienas debatēm, un pozitīvo lēmumu, kas, manuprāt, tiks pieņemts martā, mēs raidām ļoti skaidrus signālus visiem tiem, kas slēdz derības pret eiro. Ja jūs slēdzat derības pret eiro, jūs zaudēsit savu naudu. Tas ir ļoti svarīgs ziņojums, kas jānosūta.
Tāpēc lēmums šajā jautājumā būs absolūti izšķirošs, bet es zinu, ka šim Parlamentam ir arī ļoti svarīgi, ka mēs pilnīgi ievērojam Eiropas Savienības pilnvaras, mēs pilnīgi ievērojam Eiropas Savienības iestāžu prerogatīvas un to nozīmi. Komisija, protams, noteikti uzskatīs, ka Eiropas tiesības vienmēr tiek ievērotas.
Kā mēs to formulējām savā atzinumā, Komisija arī ir gatava izmantot savu kompetenci, regulējot šos mehānismus, jo es uzskatu, ka tiem ir jābūt pilnīgi saskaņotiem ar uzlabotu ekonomisko pārvaldību, jo īpaši attiecībā uz dalībvalstu (īpaši eiro zonas) ekonomikas un finanšu politikas koordināciju un pārraudzību.
Daži no jums bija noraizējušies, ka mēs varētu izveidot divpakāpju Eiropu. Es domāju, ka Komisijas nostāja arī šajā jautājumā ir ļoti skaidra: lai arī par eiro valūtu primāri ir atbildīgas eiro zonas dalībvalstis, ir pilnīgi skaidrs, ka visiem turpmākiem sadarbības mehānismiem ir jāpaliek atvērtiem citām valstīm, un visam darbam, ko mēs veicam, lai palielinātu konkurētspēju un konverģenci, ir jābūt veltītam visām 27 dalībvalstīm.
Tāpēc es uzskatu, ka process, kuram mēs virzāmies cauri un kurā finanšu tirgiem arī bija nozīme mūsu integrācijas paātrināšanas procesā, mūsu sadarbības ekonomiskās pārvaldības jomā paātrināšanas procesā, ir jāvērtē ļoti atzinīgi, jo tas Eiropas Savienību noteikti padara spēcīgāku.
Es vēlētos jo īpaši pateikties diviem referentiem, Brok kungam un Gualtieri kungam, par ciešo sadarbību, par izvirzītajām idejām, kā arī par konsultācijām, kas Komisijai regulāri bija ar šiem diviem referentiem. Es ticu, ka viņu labi paveiktā darba rezultātā tiks sagatavots ziņojums, ko Parlaments savlaicīgi apstiprinās, pirms lēmumu pieņems Eiropadome.
Mana pēdējā piezīme ir veltīta Higgins kungam no Īrijas. Viņš ļoti korekti citēja komisāru Rehn, paziņojot, ka nolīgums iebelza Īrijai - nevis valdībai, bet gan Īrijai kā valstij. Mēs, protams, gaidām, ka visas turpmākās valdības respektēs šo darījumu. No otras puses, ir pavisam skaidrs un acīmredzams, ka Komisija ir ļoti līdzjūtīga pret grūtībām, ko Īrija pašlaik pārcieš, un tā darīs visu iespējamo, lai Īrijā atbalstītu ātru atgriešanos uz izaugsmes ceļa.
Eiropas iestādes - gan Eiropas Savienība, Komisija, gan Eiropas Centrālā banka, gan arī SVF - ir sniegušas lielu ieguldījumu, lai stabilizētu situāciju Īrijā. Es esmu pārliecināts, ka mēs visi kopā darīsim visu iespējamo, lai Īrijā turklāt atgrieztu izaugsmi un labklājību.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 149. pants)
Ilda Figueiredo
Šīs debates skaidri parādīja, ka Eiropas Komisija ir apņēmusies turpināt to ceļu, pa kuru tā bija sākusi virzīties, nedemokrātiskā veidā iegūstot apstiprinājumu Lisabonas līgumam. Jāatceras, ka sekojot tā saucamās Eiropas konstitūcijas noraidījumam no Francijas un Nīderlandes iedzīvotāju puses, Eiropas Savienības līderi darīja visu, ko spēja, lai izvairītos no turpmāka referenduma. Pat pēc pirmā noraidījuma no Īrijas puses, viņi izmantoja visu iespējamo spiedienu, lai nodrošinātu, ka pēc kāda laika notiktu jauns referendums.
Tagad ir pagājuši daži mēneši kopš jaunā līguma stāšanās spēkā, un viņi atkal mēģina mainīt lietas ātri bez kādām publiskām debatēm, aiz bailēm no dažādu dalībvalstu iedzīvotāju reakcijas, it īpaši no to puses, kas cieš no pieaugošās neoliberālās politikas sekām.
Tagad viņi vēlās izveidot patvērumu tā sauktajai "vienkāršotajai procedūrai”, lai noslēptu faktu, ka viņi groza svarīgu jautājumu, saistītu ar konstitucionalizāciju, ar domu tās pārveidei par pastāvīgu fondu, par Eiropas Stabilitātes fondu, ar tā sauktajā konkurences paktā iekļautajiem nepieņemamiem nosacījumiem ar tā stingrajām sekām uz sociālās politikas jomām: algu un pensiju devalvāciju un pensionēšanās vecuma palielināšanos.
