Konsekvenserna för EU:s jordbruk av ett återupptagande av förhandlingarna med Mercosur i syfte att sluta ett associeringsavtal - Förberedelser för det kommande toppmötet EU-Brasilien den 14 juli 2010 i Brasilia (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är debatten om:
en muntlig fråga till kommissionen om konsekvenserna för EU:s jordbruk av ett återupptagande av förhandlingarna med Mercosur i syfte att sluta ett associeringsavtal, från Mairead McGuinness, Albert Dess, Georgios Papastamkos, Véronique Mathieu, Mariya Nedelcheva, Michel Dantin, Giovanni La Via, Elisabeth Jeggle, Peter Jahr, Christa Klass, Elisabeth Köstinger, Esther de Lange, Sergio Paolo Frances Silvestris, Astrid Lulling, Béla Glattfelder, Esther Herranz García, Gabriel Mato Adrover, Herbert Dorfmann, Jarosław Kalinowski, Joseph Daul, Maria do Céu Patrão Neves, Czesław Adam Siekierski, Christophe Béchu, Rareş-Lucian Niculescu, Hans-Peter Mayer och Jean-Pierre Audy, för PPE-gruppen, James Nicholson och Janusz Wojciechowski, för ECR-gruppen, José Bové, för Verts/ALE-gruppen, George Lyon, för ALDE-gruppen, Luis Manuel Capoulas Santos och Karin Kadenbach, för S&D-gruppen (O-0079/2010/rev.2 - B7-0315/2010), och
en muntlig fråga till kommissionen om förberedelser för det kommande toppmötet EU-Brasilien den 14 juli 2010 i Brasilia, från Luis Yáñez-Barnuevo García, för S&D-gruppen - B7-0317/2010).
Mairead McGuinness
Herr talman! Tack för ert klargörande om anföranden på en minut, men jag vill passa på att ställa en ordningsfråga. Jag var en av dem som ställde den första muntliga frågan. Jag är inte alls nöjd med att vi nu har en gemensam debatt där två olika frågor blandas. Jag har försökt få Mercosur-frågan på dagordningen sedan i maj. Jag anser inte att det ska behandlas som en gemensam fråga, och jag opponerar mig mycket starkt mot det som hände i morse. Jag vet inte hur det gick till eller varför det blev som det blev. Jag är oerhört missnöjd med detta. Kan jag återkomma till detta under debatten? Jag vill gärna ha ett klargörande, och jag hoppas att andra kolleger stöder mig.
Talmannen
Fru McGuinness! Eftersom ni är en erfaren parlamentsledamot vet ni att det är talmanskonferensen som har beslutat att debatten bör anordnas på detta sätt, och därför gör vi så här. Jag har naturligtvis noterat ert missnöje i denna fråga, men jag ber er ha förståelse för att vi inte inleder en debatt om det nu, för i så fall kommer ingen av de ledamöter som ska tala att få möjlighet till det.
James Nicholson
Herr talman! Jag anser att vi har ett problem den här morgonen på grund av bristande samråd. Liksom de andra som ställde Mercosur-frågan hade jag föreställt mig att vi åtminstone skulle bevärdigas med möjligheten att diskutera varför det blev så här. Jag vet att talmanskonferensen är A och O, men ni, herr talman, är en mycket framstående ledamot av parlamentets presidium, och jag hoppas att ni tar med er budskapet till presidiet att ni måste avsätta tillräckligt med tid när jordbruket ska diskuteras här i parlamentet.
Uppenbarligen räckte tiden inte till i morse. Ni såg vår begäran och ni såg problemet. Kan vi få parlamentet att arbeta för parlamentets ledamöter och inte för dess förvaltning? Vi har valts till företrädare för vårt folk, inte för förvaltningen, som lyfter feta löner ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Talmannen
Herr Nicholson! Vi har noterat era ord och kommer givetvis att vidarebefordra era synpunkter till parlamentets presidium. Det är inte förvaltningen som anordnar debatter. Förvaltningen hjälper de politiska organen att anordna debatter.
Mairead McGuinness
Herr talman! Det här beror inte på att det är sommar eller att vi är sura allihop. Det beror på att vi pekar på något mycket viktigt och att vi tar våra jobb på allvar. Jag tänker ta en halv minut i anspråk, för jag har två tomma sidor. Jag har ställt fem frågor till kommissionen. Jag tänker inte tala förrän jag får höra svaren. Jag kommer tillbaka i slutet av debatten.
Talmannen
Tack så mycket, fru McGuinness. Jag ska se till att ni får den tid ni ännu inte har använt senare.
James Nicholson
Herr talman! Jag tror att många blev överraskade av kommissionens beslut nyligen att återuppta förhandlingarna med Mercosur om ett frihandelsavtal. Eftersom vi nu går in i en tid av reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken, och vi nyss har debatterat frågan, vet alla att jordbruket kommer att utgöra en stor och viktig del i detta avtal.
Jag accepterar att kommissionens tjänsteavdelningar är i sin fulla rätt att återuppta diskussionerna, men det hade varit mycket bättre om de hade informerat parlamentet om sina avsikter. Den här frågan har möjlighet att öppna Pandoras ask i många sektorer av EU:s jordbruksindustri och jag ifrågasätter därför starkt det förnuftiga i att ge sig in i en framtida överenskommelse.
I Brasilien och Argentina har man allvarliga problem med djurs spårbarhet och andra hälso- och säkerhetsfrågor. Den senaste rapporten från FAO-delegationen i delstaten Santa Catarina visade att det gjordes mycket få kontroller av boskap som rör sig från Argentina till Brasilien och mellan olika brasilianska delstater. Inte heller efterlevdes reglerna om öronmärkning. Det här är bara några exempel av många som jag skulle kunna räkna upp från FAO:s rapport i oktober förra året.
Jag måste säga detta rakt ut till kommissionsledamoten: Om han fortsätter längs den här vägen kommer han att stöta på motstånd för varje steg. Till viss del kan jag förstå att det här kan verka som ett attraktivt alternativ, eftersom WTO-diskussionerna inte är särskilt framgångsrika, men jag tror verkligen att detta har potential att förstöra WTO. Varför ska dessa länder fortsätta att delta i WTO-förhandlingarna, om Mercosur lyckas nå en överenskommelse med EU?
Det kommer inte att ske någon sänkning av normerna för djurskydd och spårbarhet. Konsumenter och producenter i Europeiska unionen måste skyddas, och jag tror inte att ett handelsavtal med Mercosur kommer att uppnå detta. I själva verket kommer det att få helt motsatt effekt.
José Bové
Herr talman, herr kommissionsledamot! Att man återupptar förhandlingarna med Mercosur när EU är på väg att omdefiniera sin jordbrukspolitik avslöjar en farlig brist på konsekvens hos kommissionen. EU importerar redan 500 000 ton nötkött. Att öppna vår marknad ytterligare skulle vara till nackdel för boskapsuppfödare i EU:s mindre gynnade områden, utan några garantier om att normerna för hälsa och social välfärd kommer att respekteras. Vi kan inte acceptera detta.
EU köper 38 miljoner ton soja och foder till nötkreatur. Denna import från Brasilien och Argentina skapar ett monopol för mer än 19 miljoner hektar. Den är koncentrerad till tre företag: Cargill, ADM och Bunch. Mellan 2001 och 2004 förstörde sojaodlingar mer än 1,2 miljoner hektar tropisk skog nära ekvatorn. Det är en av de främsta orsakerna till de ökade utsläppen av växthusgaser och förlusten av biologisk mångfald.
Europaparlamentet har fattat beslut om att ta fram en rapport om att återfå självständighet i fråga om vegetabiliskt protein till djurfoder. Beslutet motiveras av att vi behöver ett miljövänligt jordbruk och att vi måste bekämpa klimatförändringarna. Det här arbetet kommer att förstöras helt och hållet i och med förslaget till bilateralt avtal. Än en gång sviker Europeiska kommissionen sitt jordbruk och sina jordbrukare för att tjänsteföretag ska få tillfälliga vinster. Dessa eftergifter kommer inte att gagna de familjer som driver jordbruk i Mercosur, bara jordbruksindustrin. Övertygande bevis på detta finner man i en rapport från Tysonkoncernen, ett amerikanskt företag och tungviktare på den internationella köttmarknaden, som meddelar att de har investerat i Brasilien - och här citerar jag ur rapporten - för att använda detta land som en plattform för export till Europa.
Andra företag, t.ex. Doux-koncernen, hade redan förutsett detta drag då man 1998 köpte upp den brasilianska Frangosulkoncernen. Många hönsuppfödare, särskilt i Bretagne, fick betala priset för denna affär.
EU verkar vilja fortsätta med sin omlokaliseringspolitik genom att intensifiera attackerna mot jordbrukare. Vi måste stoppa den här vansinniga utvecklingen och istället erbjuda våra medborgare närproducerad mat av god kvalitet.
George Lyon
frågeställare. - (EN) Herr talman! Jag ska försöka fatta mig kort. Återupptagandet av förhandlingarna med Mercosur är mycket oroväckande.
Jag företräder Skottland, som har en omfattande nötköttsproduktion. Det är ett högkostnadssystem, och det är viktigt att detta produktionssystem får leva vidare om Skottland ska slippa se en stor del av sin landyta bli övergiven på grund av att billiga importvaror strömmar in på marknaden. Oron är stor för att vår skotska nötköttsindustri ska offras på grund av behovet av att förhandla och sluta ett avtal med Mercosur-länderna.
Jag vill därför ställa ett antal frågor kring det här, som inte bara är en angelägenhet för Skottland, utan också för irländarna och fransmännen och över hela Europa. Framför allt vill jag fråga er varför det inte verkar ha förekommit något samråd med parlamentet och med jordbruksutskottet innan tillkännagivandet gjordes. Att informera oss inför tillkännagivandet, om inte annat så av ren artighet, skulle säkerligen ha hjälpt till att skapa rimliga relationer mellan Europaparlamentet och er själv i denna fråga.
För det andra, vilket förhandlingsmandat kommer förhandlarna att ha när det gäller jordbruksprodukter? Kan någon vara så vänlig och berätta vad de får förhandla om? Hur många ton nötkött? Hur omfattande tillträde? Har man några tullavgifter, eller har man miniminivåer? Kan någon berätta för oss vilket mandat man har?
Två andra punkter. När kommer man att göra en konsekvensanalys för att ta reda på vad ett avtal kan få för effekter, oavsett dess storlek? Åtminstone bör vi känna till konsekvenserna innan vi skriver på något, särskilt nu när vi håller på att omförhandla den gemensamma jordbrukspolitiken och besluta om hur jordbruksstöd ska fördelas i framtiden. Dessa två frågor är tätt knutna till varandra och därför behöver vi förstå konsekvenserna.
Slutligen, hur delaktig är kommissionsledamoten med ansvar för jordbruksfrågor i denna fråga? Hittills har vi hört väldigt lite om vilken roll han kommer att ha i den här förhandlingen, och huruvida han är ansvarig för att utforma era förhandlares mandat. Kommer parlamentet att rådfrågas innan man når en slutlig överenskommelse? Jag vill få svar på dessa frågor.
Talmannen
Jag vill uppmärksamma er alla på att de talare som hittills har bidragit, inklusive Luis Manuel Capoulas Santos, har ställt den första frågan som vi diskuterar, och att näste talare, Luis Yáñez-Barnuevo García, har ställt den andra frågan.
Luis Manuel Capoulas Santos
frågeställare. - (PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Latinamerika i sin helhet och Mercosur-länderna i synnerhet är strategiska partner till EU. Vi har en gemensam historia och delar sociala värderingar med dem. Dessutom är det ett geopolitiskt område där frihet, demokrati och respekt för mänskliga rättigheter har gjort anmärkningsvärda framsteg. Därför är det vettigt att fördjupa de politiska och kulturella banden och maximera de ekonomiska fördelarna för båda parter.
Jag välkomnar därför EU:s beslut att återuppta förhandlingarna om ett associeringsavtal med Mercosur, även om jag beklagar och fördömer Argentinas nya protektionistiska åtgärder, som kontrasterar starkt mot den anda av öppenhet som den europeiska sidan visar.
Jag måste ändå varna kommissionen för de negativa följder för den europeiska jordbrukssektorn som förhandlingarna kan få om de inte hanteras med försiktighet. Vi känner alla till omfattningen av obalansen i vår handel med Mercosur och respektive produktionsvillkor och produktionskrav för jordbrukare på båda sidor av Atlanten.
I anknytning till de frågor som ställts formellt och skriftligen, särskilt den om hur kommissionen avser att ta upp frågan om känsliga produkter, skulle jag därför vilja veta hur den avser att reagera på Argentinas förståeliga åtgärder.
Luis Yáñez-Barnuevo García
frågeställare. - (ES) Herr talman! I dag är en dag av gratulationer: den första av dessa går till den spanske utrikesministern Miguel Ángel Moratinos, som har lyckats överföra ett antal kubanska politiska fångar till Spanien, eller är på väg att göra det, och så till Guillermo Fariñas, den politiske fånge som genom sin hungerstrejk, sin ihärdighet och sin offervilja har uppnått frihet för dessa fångar.
För att nu gå in på den fråga som har fört oss hit vill jag framför allt gratulera rådet till att man inleder förhandlingar om ett större handelsavtal, som också är politiskt och berör samarbete mellan EU och Mercosur, vilket beslutades vid toppmötet i Madrid den 18 maj i år. I motsats till vad som sägs har parlamentet uttryckt sitt stöd för dessa förhandlingar upprepade gånger, inom delegationen för förbindelserna med Mercosur-länderna och delegationen för den parlamentariska församlingen EU-Latinamerika (Eurolat) samt under plenarsammanträden i flera parlamentssessioner. Vi talar om vad som kan och bör bli det mest omfattande handelsavtalet i världen, vilket kommer att skapa utveckling, välfärd, framsteg och sysselsättning för 800 miljoner människor, och en imponerande ökning av utbytet av varor och tjänster mellan de två regionerna.
Jordbruk är bara en del av detta storavtal. Balanserade avtal måste eftersträvas under förhandlingarna, men inte med det protektionistiska tänkande - europeisk protektionism och även protektionism hos några av Mercosur-länderna - som är fiende till utveckling och välfärd. Hur som helst står industrin och tjänstesektorn för 97 procent av EU:s bruttonationalprodukt, och jordbruk endast för 2,1 procent. Farhågorna måste därför bemötas på ett sätt som är motiverat och med de rätta proportionerna.
Herr kommissionsledamot! Nästa toppmöte mellan EU och Brasilien, den 14 juli, bör alltså tjäna syftet att främja och påskynda dessa förhandlingar, vars slutförande har fått ännu större betydelse under den ekonomiska kris som vi går igenom. Det här avtalet kommer att bidra till en lösning av den.
Karel De Gucht
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Eftersom detta är en gemensam debatt och i samförstånd med ordföranden, vill jag ta upp både konsekvenserna för jordbruket av ett associeringsavtal med Mercosur och det kommande toppmötet i början av sessionen. Jag bemöter alltså gärna frågorna oavsett vilket upplägg som ordföranden beslutat om.
För att börja med Mercosur är ett återupptagande av förhandlingarna om ett associeringsavtal med Mercosur av yttersta vikt för EU, både politiskt och ekonomiskt. Politiskt sett är Mercosur det största regionala integrationsprojektet i Latinamerika, vilket gör det överflödigt att insistera på den geopolitiska betydelsen av att stärka våra band med kontinenten. Vi har avtal på plats med Chile och Mexiko, och vi slutförde nyligen förhandlingarna med Colombia, Peru och Centralamerika, så det är bara logiskt att vi också inleder samtal med Mercosur.
Ekonomiskt sett kan en framgångsrik överenskommelse medföra betydande fördelar för både EU och Mercosur. I dessa svåra ekonomiska tider har vi inte råd att förbise potentialen hos detta avtal för våra två regioner i form av arbetstillfällen och tillväxt.
Mercosur är en stor och dynamisk ekonomisk enhet med en sammanlagd BNP på 1 300 miljarder euro och med en tillväxttakt för BNP som förväntas uppgå till cirka 5 procent 2010 och 4 procent 2011. Det är en partner som blir allt viktigare för EU. När det gäller EU:s export ligger den i nivå med Indien och före länder som Kanada eller Sydkorea. Under de senaste fyra åren, innan krisen slog till, ökade EU:s export till Mercosur med mer än 15 procent per år.
När det gäller utländska direktinvesteringar är Mercosur också en viktig partner. EU:s investeringar i Mercosur uppgår till mer än 165 miljarder euro - mer än EU:s investeringar i Kina, Indien och Ryssland tillsammans. Med tanke på dess storlek och potential, och även det faktum att Mercosur fortfarande är en relativt skyddad marknad, kan de ekonomiska fördelarna för EU-företag vara bland de viktigaste i en jämförelse med de frihandelsavtal som nyligen slutits eller håller på att förhandlas fram av EU med större handelspartner såsom Sydkorea eller Indien.
Återupptagandet av dessa förhandlingar är också ett tecken på ett engagemang hos båda regionerna för att fortsätta att främja frihandel och motverka protektionism. Kommissionen har fattat detta beslut efter noggrann undersökning och en grundlig intern debatt. Under beslutsprocessen bedömde kommissionen de indikationer man fick av Mercosur som positiva, vid den informella dialogen på teknisk nivå om frågor som handel med varor, offentlig upphandling eller vissa tjänstesektorer.
Låt mig tillägga att jag omedelbart efter att kollegiet hade tagit beslutet kontaktade utskottet för internationell handel och att vi hade en ingående diskussion om återupptagandet av förhandlingarna. Jag kan till och med tillägga att rådet är av den uppfattningen att jag behandlade Europaparlamentet mycket bättre än jag behandlade dem, så de var inte nöjda alls. Vi gjorde detta på grundval av det mandat som vi har, så vi behövde inte något nytt mandat. Detta var ett riktigt beslut av kollegiet, och parlamentet fick utförlig information omedelbart efteråt.
Det måste dock vara mycket tydligt att den tillmötesgående inställningen hos våra partner i Mercosur visserligen gör att förhandlingarna kan återupptas, men det innebär naturligtvis inga garantier för ett lyckat resultat. Det är en helt annan sak. Avslutningsvis kommer vi att behöva förhandla fram ett långtgående avtal, särskilt på områden som handel med varor och tjänster, eller immateriell egendom, inklusive geografiska beteckningar.
Det första mötet med Mercosur hölls förra veckan i Buenos Aires. Det var en ganska teknisk omgång med syfte att upprätta kontakt efter mer än fem års avbrott, där man fastslog hur långt förhandlingarna hade kommit när man lämnade dem 2004, om processfrågor och villkor för att förhandlingarna ska leda framåt. Vi kommer naturligtvis att hålla parlamentet och rådet fullt informerade om hur förhandlingarna utvecklas.
När det gäller era specifika frågor arbetar kommissionen på grundval av de förhandlingsdirektiv som rådet antog redan 1999. Dessa direktiv uppdrar åt kommissionen att förhandla fram ett väl avvägt och omfattande avtal med Mercosur, i syfte att liberalisera i stort sett all handel, i linje med EU:s åtaganden i WTO. Det gäller alla områden som omfattas av avtalet, bland annat jordbruk.
Kommissionen är mycket väl medveten om jordbrukets känslighet i dessa förhandlingar och kommer att ta hänsyn till den aspekten vid förhandlingarna med Mercosur. Sedan ska vi inte heller glömma att vi har stora offensiva jordbruksintressen i Mercosur också, såsom vin, ost, frukt och grönsaker och geografiska beteckningar. I det sammanhanget är vi medvetna om att kompletterande åtgärder kan bli nödvändiga för de känsligaste sektorerna. Det är dock alldeles för tidigt att diskutera vad dessa åtgärder kan tänkas omfatta. Vi har just inlett förhandlingarna och har ännu inte gått in i några diskussioner om sakfrågor.
Vi har för närvarande inte lagt några bud för jordbruket och det ställdes en fråga - jag vet inte av vem - om vilken roll kommissionsledamoten med ansvar för jordbruksfrågor har i detta avseende. Det är inte kommissionsledamoten med ansvar för handel som avgör vilka jordbruksbud som kommer att läggas fram. Det måste vara en överenskommelse mellan mig och kommissionsledamoten med ansvar för jordbruk, och skulle vi inte komma överens så går frågan till kommissionärskollegiet och det är kollegiet som fattar beslutet. Det är så det går till, så Dacian Cioloş är med i de här diskussionerna hela vägen.
Vi vet också att vi kommer att behöva ta hänsyn till tidigare jordbruksbud från EU i Doharundan, där Mercosur väntas bli en av de största förmånstagarna. I samband med det vill jag klargöra att återupptagandet av förhandlingarna med Mercosur inte på något sätt undergräver vårt engagemang för ett framgångsrikt slutförande av Doha-agendan. Av princip förhandlar vi endast fram frihandelsavtal som är förenliga med WTO-reglerna och som genom att bygga på WTO:s regelverk blir mer heltäckande än Doharundan. Jag menar att det är möjligt att avsluta båda förhandlingarna på ett framgångsrikt sätt om vi gör de rätta valen.
När det gäller livsmedelssäkerhet är det självklart att importen måste respektera EU:s krav på livsmedelssäkerhet fullt ut. Det bör stå helt klart att det inte finns någon avsikt att förhandla bort våra hälso- och säkerhetskrav, vare sig med Mercosur eller någon annan! EU:s linje i handelsförhandlingar är verkligen inte att minska EU:s skyddsnivå. WTO:s regler ger oss rätt att etablera vår egen skyddsnivå, förutsatt att den grundas på erkända vetenskapliga rön - detta är en okränkbar rättighet.
Vad gäller konsekvenserna av ett eventuellt avtal slutligen har en bedömning av konsekvenserna för hållbar utveckling av ett handelsavtal mellan EU och Mercosur redan genomförts och varit offentlig sedan mars 2009. Dessutom kommer kommissionen att komplettera denna konsekvensbedömning med en mer ekonomiskt inriktad studie under de kommande månaderna.
Jag tänker nu övergå till toppmötet mellan EU och Brasilien och börja med en kort översikt över våra förbindelser. Brasilien har en obestridd internationell betydelse i och med storleken på sitt territorium, sin befolkning och sina ekonomiska resultat. Landet stöder multilateralism, är medlem i G20 och är en viktig aktör i den globala debatten om klimatförändringarna, ekonomisk styrning, ett reformerat FN, handelsfrågor och utrotning av fattigdomen. Brasilien fungerar dessutom ofta som en informell bro mellan västländerna och tillväxt- och utvecklingsländerna. Brasilien är ett av nio länder med vilka EU har ingått ett strategiskt partnerskap. Partnerskapet ingicks 2007 och den gemensamma handlingsplanen, som översätter partnerskapet till konkreta åtgärder, kom 2008.
De många gemensamma initiativen, graden av ömsesidig förståelse och fördjupningen av förbindelserna, som omfattar 18 pågående dialoger, vittnar om att vi är nöjda med genomförandet av den gemensamma handlingsplanen. Det här blir det fjärde toppmötet mellan EU och Brasilien där vårt mål är att sammanfatta vilka framsteg som gjorts i våra förbindelser och diskutera de viktigaste globala utmaningarna. En sådan bedömning är särskilt lämplig just nu när president Lulas mandatperiod närmar sig sitt slut.
När det gäller miljöfrågor planerade vi vid det tredje toppmötet i Stockholm vårt samarbete med tanke på toppmötet i Köpenhamn i december förra året och ett initiativ för bioenergi som omfattar Brasilien, EU och Afrikanska unionen. De kommande konferenserna i Cancún och Nagoya om klimatförändringar och biologisk mångfald står högt på dagordningen för toppmötet, eftersom förstärkt samordning med Brasilien är avgörande för ett lyckat resultat.
Efter ett förslag från president Lula vid toppmötet i Madrid mellan EU och Mercosur undersöker vi möjligheten till en gemensam ståndpunkt med Brasilien inför Cancún. Afrikanska unionens kommission har fått vårt gemensamma förslag för ett trepartssamarbete om bioenergi och vi hoppas att höra från dem snart.
När det gäller samarbete i multilaterala forum strävar vi efter samordning inför G20-toppmötet i Söul för att vinna Brasiliens stöd för en adekvat representation av EU inom FN-systemet och för att målmedvetet arbeta för ett slutförande av Doharundan. Brasilien har som mål att stärka sitt inflytande i systemet för globala styrelseformer och behöver vårt stöd för en permanent plats i FN:s säkerhetsråd. Som en avancerad tillväxtekonomi intar landet en helt annan hållning än EU när det gäller reformering av Världsbanken och IMF.
Sammanfattningsvis står det alldeles klart att vi har en gemensam agenda som globalt relevanta partner och vi måste hitta sätt att reda ut våra meningsskiljaktigheter och sträva efter konvergens. Vid toppmötet kommer vi att bekräfta vårt engagemang för att stärka icke-spridning och uppmuntra närmare samarbete. Brasilien var emot sanktionerna mot Iran som FN:s säkerhetsråd antog i juni förra året. Men EU välkomnade insatserna från Brasilien och Turkiet som ledde till Teheranförklaringen, påpekade dess brister men betonade också dess värde som ett potentiellt förtroendeskapande instrument och uppmanade Iran att ta chansen att återuppta seriösa förhandlingar. Även om vi taktiskt skiljer oss från varandra har vi en gemensam grund i principerna i icke-spridningsavtalet och ståndpunkten att Iran måste visa att landets kärnenergiprogram är av fredlig natur.
Jag har behandlat förhandlingarna med Mercosur utförligt i den första delen av mitt anförande, men de kommer naturligtvis att tas upp till diskussion under toppmötet. Tyvärr kommer jag inte att vara i Brasilia, men med tanke på att det var helt nyligen vi träffades för att hålla de första tekniska samtalen efter en lång paus är det osannolikt att toppmötet fattar några kraftfulla beslut som berör denna förhandling. Toppmötet kommer också att ta upp regionala frågor: Kuba, Honduras, Paraguay och Venezuela. Brasiliens roll vid försöken att stabilisera Paraguay, dess vägran att erkänna den nya honduranska regeringen samt dess kontakter med Kuba och Venezuela står alla på dagordningen.
Till sist återstår fortfarande ett tufft arbete att avsluta i vissa frågor där vi förväntar oss att toppmötet ska leverera. För det första undertecknandet av ett övergripande avtal om civil luftfart och ett flygsäkerhetsavtal. För det andra tillkännagivandet av ett gemensamt arbetsprogram om trepartssamarbete med utvecklingsländerna. För det tredje kommer en avsiktsförklaring mellan kommissionen och det brasilianska nationella justitierådet om att påskynda ett trepartssamarbete inom valstöd och reformer av rättsväsendet att undertecknas i Bryssel den 14 juli.
Våra förbindelser med Brasilien slutar inte med toppmötet. Vi har andra parallella initiativ som bidrar till att ge våra bilaterala, regionala och globala engagemang en större dimension, men jag har mer än förbrukat min talartid. Jag ska försöka ge fler exempel när jag svarar på era frågor.
Georgios Papastamkos
Herr talman! När det gäller Mercosur-länderna vill jag lyfta fram det stora handelsunderskottet gentemot EU i sektorn för jordbruksprodukter. Ändå blockerar Argentina import av livsmedel från tredjeländer, vilket allvarligt skadar exporten av europeiska jordbruksprodukter och livsmedel, inklusive grekisk persikosylt. Jag vill fråga kommissionsledamoten om han tog upp den här frågan under den första förhandlingsrundan i Buenos Aires förra veckan. Och väcker Argentinas hållning frågor om dess åtgärders oförenlighet med Världshandelsorganisationens regler och skyldigheter?
En kort utvikning: Herr kommissionsledamot! Förhandlingarna med länderna i Anderna och Centralamerika har slutförts. I ärlighetens namn leder EU:s eftergifter på jordbruksområdet till rimlig oro och väcker vissa frågor: Hur motiverar man de kvoter som beviljats av EU för ris och socker, som överstiger produktionskapaciteten i dessa länder? Innehåller avtalen en nettoexportklausul, i syfte att förhindra uppkomsten av en handelstriangel? Kan kommissionen försäkra oss om att importpriserna kommer att bibehållas på frukt- och grönsaksområdet?
Herr kommissionsledamot! Jag vill också sälla mig till de kolleger som talade om behovet av ett närmare interinstitutionellt samarbete mellan kommissionen och Europaparlamentet. Kommissionen måste inse att villkoren för det interinstitutionella samarbetet förändrades i och med Lissabonfördraget, liksom den interinstitutionella kulturen. Ju snabbare ni rör er i den riktningen, desto mer produktivt och adekvat kommer samarbetet mellan de två institutionerna att bli.
Edite Estrela
Herr talman! Det första toppmötet mellan EU och Brasilien, som stöddes av det portugisiska ordförandeskapet 2007, fyllde ett oförklarligt tomrum. Brasilien var det enda Briklandet (Brasilien, Ryssland, Indien och Kina) som Europa inte hade något strategiskt partnerskap med.
Att förstärka dialogen mellan EU och Brasilien är mycket klokt eftersom vi då kan fördjupa samarbetet på viktiga områden som energi, hållbar utveckling, biologisk mångfald, klimatförändringar och så vidare.
Brasiliens stora befolkning och dess ekonomiska utveckling och politiska stabilitet gör landet till en nyckelaktör på den internationella arenan.
När nu det fjärde toppmötet mellan EU och Brasilien står för dörren är det viktigt att hitta en balans mellan att fira de framsteg som gjorts och undersöka hur vi kan utveckla partnerskapet så att vi kan möta gemensamma utmaningar och harmonisera våra ståndpunkter inför exempelvis FN-konferensen om klimatförändringar som kommer att äga rum i Mexiko i slutet av året. Toppmötet är också en möjlighet att föra förhandlingarna med Mercosur framåt i syfte att komma överens om ett associeringsavtal och övervinna de skillnader som finns.
Marielle De Sarnez
Herr talman! Vi har nyss haft en debatt här i parlamentet om den gemensamma jordbrukspolitiken, där vi upprepade betydelsen av att stödja en europeisk modell som är världsunik.
Men samtidigt har kommissionen utan någon föregående offentlig debatt beslutat att återuppta förhandlingarna med Mercosur, vilket riskerar att få katastrofala konsekvenser för vårt jordbruk och särskilt för den europeiska djurhållningen, som redan har problem. Importen av nötkött kommer att öka med 70 procent och importen av fjäderfä med 25 procent. Varorna kommer att strömma in i EU till en lägre kostnad eftersom de inte producerats i enlighet med samma hälso- och miljökrav och sociala krav.
Jag vill därför uttrycka min oro, herr kommissionsledamot. Vårt jordbruk har stora svårigheter. Om det destabiliseras ytterligare blir konsekvenserna allvarliga. Vi kan inte utveckla EU:s handelspolitik utan att ta hänsyn till och försvara en av våra viktigaste tillgångar. Kommissionen måste höra detta budskap och denna begäran.
Elie Hoarau
Herr talman! Många kolleger är bekymrade över de följder som ett återupptagande av förhandlingarna om ett associeringsavtal med Mercosur kan få för det europeiska jordbruket.
Min grupp och jag delar denna oro. Man befarar verkligen - och som parlamentsledamot för ett yttre randområde har jag erfarenhet av bananavtalen - att ett avtal med Mercosur kan innebära ett hårt slag för många delar av det europeiska jordbruket. Det är därför som en konsekvensbedömning är absolut nödvändig. Man befarar också att jordbruket i Mercosur kommer att bli mer produktionsinriktat - lite för produktionsinriktat - genom detta avtal, till nackdel för små jordbruk i dessa länder. En balans måste därför hittas så att det här avtalet inte omvandlar kontinenterna Latinamerika och Europa till supermakter som huvudsakligen utmärks av en dogmatisk tro på handeln.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Kinas ingripanden i Central- och Latinamerika har givit nya impulser till EU-förhandlingarna. Med mer än 200 miljoner konsumenter är Mercosur-länderna, vilka som bekant delar många av våra värderingar och intressen, den viktigaste marknaden för våra inhemska produkter i Latinamerika. Vi riktar in oss på världens största frihandelsområde med totalt 700 miljoner invånare och en handelsvolym på 100 miljarder euro.
Det är förstås ett huvudargument för ett frihandelsavtal, något som principiellt bör stödjas. Men frågan kvarstår varför vi har separata avtal med Mexiko, Chile, Mercosur, Peru och Colombia istället för ett gemensamt avtal. Om enskilda avtal ska ingås måste dessutom de mindre staterna ingå, och inte bara via branschorganisationer. Det finns uppenbarligen en brist på konsekvens här.
Vi får inte heller glömma invändningarna från jordbrukssektorn vad gäller billig import av kött. Medan vi håller ordning på våra egna jordbrukare med byråkratiska regler och föreskrifter för kvalitet, miljö och djurskydd gäller ju något annat för kött som produceras i Mercosur-länderna. Vi får inte ytterligare undergräva EU:s självförsörjning, som redan nu är ofullständig, och vi måste undvika att öka på antalet europeiska jordbrukare som lämnar sin mark.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Herr talman! Vi är alla glada över frigivningen av politiska fångar på Kuba. Men på tal om gratulationer har jag inte hört någon gratulera den katolska kyrkan och särskilt inte parlamentet till den viktiga roll man har spelat i det målmedvetna försvaret av alla dem som kämpar för sin frihet och värdighet på Kuba.
När det gäller frågan om Mercosur behövs det flera förtydliganden. Som kommissionsledamot Karel De Gucht har förklarat lade kommissionen fram några förhandlingsdirektiv som antogs av rådet och parlamentet, i syfte att ingå ett associeringsavtal mellan EU och Mercosur. Förhandlingarna strandade för sex år sedan, och har tydligen återupptagits inom ramen för toppmötet mellan stats- och regeringscheferna i EU, Latinamerika och Karibien, med stöd också av parlamentet.
Målet just nu är att nå en väl avvägd överenskommelse som tar hänsyn till intressena hos alla sektorer inom EU. Jag förstår inte varför vissa sektorer eller intressegrupper skulle hamna i ett ofördelaktigt läge i och med den här förhandlingen. Så har det inte varit på tio år, och det finns ingen anledning till att det skulle bli så i framtiden. Det hänger på fastheten hos våra förhandlare. Hur som helst är det tydligt att kommissionen skulle behöva lägga fram kompensationsåtgärder för de berörda sektorerna om den situationen skulle uppstå.
Så har man gjort med tredjeländer, med länder i Afrika, Västindien och Stilla havet, och med de senaste avtalen med Andinska gemenskapen. Huvudorsaken till att det gjorts med dessa länder är behovet av att försvara EU:s producenter, av bananer i det här fallet.
Marc Tarabella
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vid sitt sammanträde den 4 maj 2010 beslutade kommissionskollegiet att återuppta förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och Mercosur-länderna. Allt talar för att EU:s jordbruksproducenter kommer att ställas inför stora problem om dessa förhandlingar leder till ett avtal, särskilt inom områdena nötkött, fjäderfä, spannmål och frukt och grönsaker. Katastrofala följdeffekter kan också drabba andra områden, såsom griskött. Här måste jag varna er för den illojala konkurrens som den här marknaden, världens tredje integrerade, kan medföra.
EU vill betraktas som föregångare när det gäller hälsokrav, hygien, spårbarhet, respekt för miljön och i synnerhet sociala normer genom att man har ålagt sina producenter ett mycket restriktivt system för tvärvillkor, men nötköttsproduktionen uppfyller faktiskt ännu inte - och särskilt inte den brasilianska nötköttsproduktionen - de veterinära normerna och hälsonormerna till fullo.
Genom att acceptera import från Mercosur-länderna som inte uppfyller europeiska normer riskerar vi att behöva ta på oss en tung börda i försvaret av våra konsumenters intressen och att bestraffa EU:s producenter genom att tillämpa två olika normer.
Herr kommissionsledamot! Jag ber er att vara särskilt vaksam i det här avseendet.
Liam Aylward
Herr talman! Om Mercosur fick ökad tillgång till EU-marknaden skulle de nationella industrierna decimeras, särskilt inom det område som ligger mig varmast om hjärtat: nötköttsindustrin på Irland och på andra ställen. Jag överdriver inte. Irland exporterar omkring 90 procent av sin nötköttsproduktion, och den nötköttskvot som Mercosur vill ha kommer att konkurrera direkt med den irländska köttindustrin.
EU:s jordbrukare har stränga hälso- och säkerhetskriterier att följa. De följer alla gällande normer och de garanterar säkra produkter av hög kvalitet för konsumenterna.
Tidigare har kommissionen ständigt försäkrat de europeiska konsumenterna och parlamentsledamöterna om kvaliteten på produkter som importeras till EU. Det var dock jordbruksorganisationerna och parlamentsledamöter som visade att kommissionen hade fel i fråga om importprodukternas likvärdiga kvalitet och normer jämfört med EU-produkter, vilket resulterade i att antalet exporterande enheter i Brasilien minskade från 3 000 till mindre än 1 000.
Så min fråga är: Med tanke på tidigare erfarenheter och den tillfälliga karaktären på uppdragen hos kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor, hur kan kommissionen garantera konsumenterna att all import till EU är av jämn kvalitet och följer EU:s normer? Jag måste säga att de tidigare meriterna inte inger något större hopp eller förtroende hos mig inför framtiden.
Daniel Caspary
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Förhandlingarna med Mercosur-länderna har återupptagits, och om jag tolkar dagens kritik rätt är den viktigaste frågan att utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling inte hade informerats. Jag håller med om att vi måste förbättra samordningen av alla dessa ämnen i Europaparlamentet.
Öppnandet av Mercosur är givetvis en oerhört viktig fråga för våra kolleger i jordbruksutskottet. Men på samma sätt som det har varit brist på information i den här frågan i jordbruksutskottet har mina kolleger från utskottet för internationell handel inte informerats om ingivandet av dagens muntliga fråga. Jag anser att vi alla, presidiet och grupperna i parlamentet, måste lägga oss vinn ytterligare för att se till att vi verkligen bedriver en sammanhållen politik och att vi regelmässigt får med oss alla berörda utskott på tåget.
Jag vill betona en sak särskilt. Jag är faktiskt tacksam över att kommissionen har återupptagit förhandlingarna. Den 5 maj i år stödde parlamentet återupptagandet av förhandlingarna i Salafrancabetänkandet. Med andra ord gör kommissionen precis det som parlamentet beslutat om med stor majoritet. Icke desto mindre vill jag hävda att vi inte vill ha ett avtal till varje pris. Jordbrukets, industrins och tjänstesektorns intressen måste naturligtvis beaktas som en helhet. Att vi kan lyckas med att ta hänsyn till jordbrukssektorns intressen i frihandelsavtal framgår av exempelvis frihandelsavtalet med Sydkorea, där reaktionerna från jordbrukssektorn har varit mycket positiva och där man håller på att identifiera nya marknadsmöjligheter.
Vi har också fått positiv respons på handelsavtalet med Centralamerika, där nya marknader också öppnas, t.ex. inom mejerisektorn. Jag skulle vara tacksam om kommissionen under de kommande veckorna arbetade hårdare för att ta alla intressen i beaktande, industrins och tjänstesektorns intressen såväl som jordbrukets.
Iratxe García Pérez
(ES) Herr talman! Återupptagandet av förhandlingarna mellan EU och Mercosur sker i ett positivt sammanhang som kommer att möjliggöra att dialogen om handelsförbindelserna återupprättas.
Hittills är det bara samtal som har återupptagits, och det är bra att dagens debatt har fått kommissionen att verkligen lyssna på våra synpunkter.
Även om EU kommer att gynnas på områden som vin, olivolja, köttspecialiteter, konserverad frukt och konserverade grönsaker är det logiskt att anta att detta inte på något sätt kommer att kompensera för de konsekvenser som kan förväntas för EU:s djurhållning och jordbruksproduktion, t.ex. socker eller spannmål.
Jag vill uppmana kommissionen att arbeta för att nå ett avtal som är väl avvägt helt igenom, och som tar hänsyn till hur känsliga vissa produkter är. Det bör omfatta nödvändiga mekanismer för att förhindra eventuella brister, t.ex. stränga kontroller av importerade produkters kvalitet vad gäller hälso- och växtskydd.
En annan viktig fråga kunde vara att förhindra att resultaten överlappar med Doha och att EU fördubblar sina utsläppsrätter inom jordbruket. I övrigt upprepar jag kritiken mot de restriktiva åtgärder som vidtagits av Argentina mot vissa europeiska produkter, och jag hoppas att kommissionen agerar kraftfullt för att lösa situationen snart.
Albert Deß
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Mercosur-länderna är uppenbarligen viktiga handelspartner för oss. Vi bör dock inte låta handeln med Mercosur-länderna bli en enkelriktad gata. Det stämmer inte att EU stänger sig självt ute från jordbruksmarknaderna, vilket ofta påstås i offentligheten. Vi köper mer än 90 procent av Afrikas jordbruksexport och 45 procent av Central- och Sydamerikas jordbruksexport. EU är verkligen inte avstängt från utrikeshandel.
Det jag vill kritisera är den informationsstrategi man använt sig av. Den har inte varit bra. Trots att jag ägnar mig åt jordbrukspolitik var det när jag öppnade tidningen som jag fick veta att de här förhandlingarna hade påbörjats. I framtiden borde vi inte behöva förlita oss på pressen för vår information. Jag uppmanar er att informera jordbrukssektorn som företräds här i parlamentet om hur förhandlingarna fortskrider.
En annan sak som jag vill kritisera är det faktum att målet här är frihandel som inte är grundad på standarder. Hur kommer det sig att vi ställer höga krav på konsumentskydd, djurskydd och miljöskydd i EU, men inte ställer samma krav på importen? Jag skulle bara vilja ge ett exempel på detta. Förra året antog parlamentet den strängaste lagstiftningen i världen vad gäller växtskyddsprodukter. Många verksamma ämnen är förbjudna i EU. Herr kommissionsledamot! Vi kan inte ha en situation i framtiden där mat levereras till EU från länder där man använder verksamma ämnen som är förbjudna i EU på grund av konsumentskyddet. Konsumentskyddet är okränkbart och det vore bra om vi kom ihåg det under förhandlingarna. Då har vi ingenting att frukta från våra konkurrenter, och vi europeiska jordbrukare kommer att klara oss i konkurrensen.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Herr kommissionsledamot! Det finns ett ungerskt talesätt som säger att ju längre en förklaring är, desto mer sannolikt är det att den inte är sann. Ni talar inte sanning! Europeiska kommissionen har bara haft en ärlig kommissionsledamot, Dacian Cioloş, som har sagt att vi måste välja mellan WTO och Mercosur, annars kommer vi att förstöra det europeiska jordbruket. Detta är sanningen, herr De Gucht. För er del har det spanska ordförandeskapet och kommissionen brutit mot Lissabonfördraget, eftersom Europaparlamentet har utelämnats. Daniel Caspari kan säga att utskottet för utrikesfrågor gav sitt tillstånd, men parlamentet har inte fått något mandat. Detta är den andra anledningen till min fråga. För övrigt vill jag tillägga att de nya medlemsstaterna endast kan förlora här. Vi är för en liberalisering, men om Spanien och Portugal har särskilda intressen bör de lämna EU utanför dessa. De bör reda ut dem själva. Det finns ingen anledning att tillhandahålla en EU-ram för detta.
Béla Glattfelder
- (HU) Europeiska kommissionen fastställde förhandlingsmandatet för ungefär 11 år sedan. Världen har förändrats under de senaste 11 åren. Skyddet av miljön och klimatet har blivit stora problem, och unionen själv har förändrats eftersom antalet medlemsstater har ökat från 15 till 27. Europeiska kommissionen har ignorerat denna utveckling. Den har inte begärt något nytt mandat. Detta är ett allvarligt misstag. Förhandlingar som grundar sig på ett 11 år gammalt mandat kan inte fortsätta, de måste få ett slut. Ett nytt mandat måste skapas där man tar hänsyn till intressena för de 12 medlemsstater som har gått med i EU under senare år, liksom de globala övervägandena om klimat-, miljö- och djurskydd. Utan ett riktigt mandat kan vi endast fatta oacceptabla beslut.
Mairead McGuinness
frågeställare. - (EN) Herr talman! Det var klokt av mig att vänta med mitt anförande tills jag fick höra det som jag hoppades skulle vara svar. Jag noterade den tid som kommissionsledamoten talade - längre än någon av oss i parlamentet - och jag beklagar att jag inte fick några konkreta svar på fem mycket direkta frågor.
Om mandatet vill jag säga att ett mandat från 1999 är fullständigt föråldrat, och de flesta av dagens parlamentsledamöter var inte ens med 1999. Vi måste börja om från början. Föregående talare berörde några av de punkter som jag vill ta upp.
Eftersom ni inte tog upp konsekvensbedömningen, förutom att berätta att ni har gjort en bedömning, låt mig berätta för er om några av effekterna för våra jordbruksproducenter. Mercosurs köttforum, som företräder Brasilien, Argentina, Uruguay och Paraguay, uppmanade förhandlarna att inte förspilla en unik möjlighet för dem. Jämför detta med glädjen, eller snarare rädslan och oron och ilskan, bland EU:s producenter.
Vad som kommer att ske är en förlust av arbetstillfällen på hela EU:s landsbygd och en minskning av vår kapacitet för livsmedelsproduktion. Titta på effekterna av detta på miljön, där EU ser sig själv som ledande när det gäller klimatförändringar, problemen med markinnehav i dessa länder, nedhuggningen av skogar, påverkan på den inhemska befolkningen och tvångsarbete, särskilt när det gäller nötkött.
För er som inte inser det är detta ett angrepp på den högkvalitativa delen av vår marknad för nötkött. Om vi undergräver denna del av vår marknad kommer vi att förstöra produktionen av och marknaden för nötkött i EU. Förenta staterna och Japan kommer inte att sluta något sådant avtal, för de skyddar sina producenter och den höga standard de värdesätter.
Parlamentet ställer höga krav på våra producenter när det gäller produktion av livsmedel. Vi har tidigare inte lyckats försvara dessa krav. Kommissionen har visat sig otillräcklig, och vi kan inte tillåta att ett sådant avtal sluts på bekostnad av EU-produktionen vid en tidpunkt då vi reformerar vår jordbrukspolitik. Det råder ingen samstämmighet mellan jordbruks- och handelspolitiken. Parlamentet måste insistera på att det ska göra det.
Christophe Béchu
(FR) Herr talman! Jag vill bara säga att vi kanske inte har organiserat vår dagordning särskilt väl i dag.
Om frihandelsavtal innebär att vi tillåter att produkter förs in i EU vars producenter varken respekterar våra sociala eller miljömässiga normer blir reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken meningslös.
Naturligtvis kan vi inte fortsätta att inta detta hycklande förhållningssätt där vi å ena sidan belastar våra jordbrukare med miljökrav som gäller hygien, säkerhet och spårbarhet i syfte att skydda konsumenterna, och å andra sidan tillåter att produkter som inte uppfyller dessa normer fritt förs in till vår kontinent.
Det är just den fråga som har diskuterats bakom kulisserna vid förhandlingarna med Mercosur. Även om vi får höra att parlamentet var mycket välinformerat och att frågorna har varit så öppna och tydliga som möjligt, ger oss det sätt på vilket saker och ting har inletts inte något bra intryck av en förhandling som hålls samtidigt som andra förhandlingar äger rum i WTO. För konsekvensens skull, och för att skydda konsumenterna och våra jordbrukare, känner jag att vi inte kan fortsätta på detta spår.
Spyros Danellis
(EL) Herr talman! Ingåendet av ett handelsavtal med Mercosur kommer att vara till gagn för båda sidor, men det kommer också att få enorma konsekvenser för jordbrukssektorn. Till och med kommissionens ordförande José Manuel Barroso erkände detta när han sade att kommissionen avser att vidta särskilda åtgärder för att bekämpa de negativa konsekvenser som särskilt kommer att drabba jordbruket.
Faktum är att vissa jordbrukssektorer redan har skadats av bilaterala avtal, och dessutom innebär de högre kraven på EU:s jordbruksproduktion inte något skydd av dess högre kvalitet jämfört med billigare produktion från tredjeländer.
Herr kommissionsledamot! Hur tänker ni hantera denna fråga, och vilka objektiva kriterier har kommissionen för avsikt att tillämpa för att se till att denna diskriminering mot olika jordbrukssektorer inte ökar?
Marian Harkin
(EN) Herr talman! Denna morgon diskuterar vi som ni vet den gemensamma jordbrukspolitikens framtid efter 2013 men ändå undergrävas en stor del av vår diskussion av återupptagandet av förhandlingarna med Mercosur. Var är konsekvensen, undrar jag?
För några veckor sedan, efter att ni hade meddelat att förhandlingarna med Mercosur skulle återupptas, hade jag ett kort möte med er. Under detta möte sade ni att eftergifter sannolikt skulle krävas på jordbruksområdet om vi ville åstadkomma en ambitiös överenskommelse. Det är därför jag är så orolig. Vi håller redan på att tala om eventuella eftergifter på jordbruket och vill be er förtydliga detta.
I ert svar talade ni om de kommande toppmötena om klimatförändringarna. Gör ni några bedömningar i frågor som rör t.ex. koldioxidläckage, avskogning, förlust av biologisk mångfald med tanke på ytterligare import av jordbruksprodukter från Mercosurländer? Jag kommer från Irland och vi exporterar 90 procent av vårt nötkött. Nyliga studier har visat att utsläppen i Brasilien är tre till åtta gånger högre än motsvarande i Irland. Kommer ni att ta hänsyn till detta i era konsekvensbedömningar?
Giancarlo Scottà
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det spanska ordförandeskapet har beslutat att underteckna detta avtal. Beslutet har skapat viss oro, som vi redan har hört, och genom att lägga fram den här frågan vill mina kolleger få klarhet i de effekter som förhandlingarna kan komma att få för de europeiska producenterna och deras produkter.
Jag vill påpeka att upprättandet av ett frihandelsavtal mellan de båda parterna innebär att det blir tillåtet att importera animaliska produkter till EU som innehåller antibiotiska tillväxtbefrämjande medel som inte har testats tillräckligt samt genetiskt modifierade jordbruksprodukter som skulle kunna äventyra jordbrukarnas livsmedelssäkerhet. Jag ber därför kommissionen att inta en officiell ståndpunkt för att skydda den europeiska kvalitetsproduktionen. Kommissionen måste också se till att de höga europeiska produktionsnormerna erkänns på internationell nivå och att samma normer ska gälla för samtliga importerade produkter.
Till sist anser jag att kommissionen bör ta hänsyn till den oro som olika branschorganisationer har uttryckt och försäkra sig om att förhandlingarna är öppna och rättvisa och att de inte skadar den europeiska ekonomin.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! Jag är mycket oroad över att kommissionen fortsätter föra handelsförhandlingar utifrån ett mandat från 1999 som utan tvekan kommer att få negativ inverkan på jordbruket i EU.
Att offra jordbruket för att vinna på andra områden är helt enkelt oacceptabelt. Nötköttsindustrin i Storbritannien har för närvarande drabbats av fallande priser fritt gård. Om importerna ökar till följd av dessa förhandlingar tror jag att vi kommer att få se jordbrukare lämna industrin. Hur kommer Europa att ta hand om dessa människor? Är det inte orättvist att våra jordbrukare ska behöva konkurrera med länder vars producenter inte behöver uppfylla samma krav vad gäller kvalitet, säkerhet och spårbarhet som jordbrukare inom EU måste? En kommission som säger sig agera i medborgarnas bästa intresse måste också göra det. Vi måste avbryta dessa förhandlingar och ta hand om våra jordbrukare.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Förhandlingarna med Mercosurländerna avbröts 2004. I år har de återupptagits och genomförs utifrån ett mandat från 1999. Ett sådant viktigt beslut borde ha föregåtts av en debatt om parlamentets och rådets politik. Jag förstår att mycket står på spel i dessa förhandlingar eftersom Mercosurländerna utgör en enorm marknad, en marknad för EU:s industriprodukter och tjänster. Men vi måste också skydda våra jordbrukares intressen samt jordbruks- och livsmedelssektorn.
Om ett bilateralt avtal om förmånshandel tecknas med Mercosurländerna kan det få mycket förödande konsekvenser, för bland annat fjäderfä-, nöt- och grisköttssektorn, socker- och mejeriproduktionen och också etanolsektorn. Om detta sker måste vissa typer av kompensationer införas för jordbrukarna. Enligt experterna skulle upprättandet av ett sådant avtal kunna leda till ett stort inkomstbortfall för jordbrukarna, som kommer att vara ännu kraftigare om avtalet är bilateralt och samtidigt görs på WTO-nivå.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman, herr kommissledamot! Som medundertecknare till denna fråga vill jag återgå till en specifik punkt, nämligen frågan om livsmedelssäkerhet.
I ert första anförande i dag sade ni att de produkter som importeras till EU måste uppfylla våra krav samt att WTO ger oss rätten att hålla fast vid våra regler förutsatt att de grundar sig på vetenskapliga bevis. Men när jag tänker på vår jordbruksproduktion och produkterna i sig inser jag att inte allt kan bevisas vetenskapligt. Till exempel är de generella förhållanden under vilka djuren föds upp också viktiga och likaså är de generella förhållanden under vilka jordbruket fungerar.
I Europa har vi utmärkt lagstiftning när det gäller den biologiska mångfaldens framtid. Vi vill ha svar från er om hur ni tänker följa dessa principer om livsmedelssäkerhet, konsumentskydd, djurskydd och miljöskydd i detta handelsavtal. Politikerna måste kunna fatta beslut även när det saknas vetenskapliga bevis. Vi vill inte ha in klonat kött från Mercosurländerna.
Jean-Pierre Audy
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! En fransk socialistisk politiker sade en gång att ”När man befinner sig i politisk minoritet har man rättsligt sett fel”. Ni förstår att vi känner att mandatet inte längre är giltigt. Vi måste förnya mandatet och jag beklagar att rådet, som borde ge nödvändiga instruktioner, inte är här.
Jag vill också fästa er uppmärksamhet vid de politiska aspekterna av Mercosur. Det viktigaste inom handel är förtroendet. På vilket sätt har Mercosur behörighet, i politisk mening, att ingå förhandlingar med EU? Vi har tre regioner i världen: Europeiska unionen, som vill bedriva integrerad handel, Nordamerikanska frihandelsavtalet och Mercosur. Mercosur var nära på att upplösas vid toppmötet 2007. Länderna är inte eniga vad gäller anslutningar. Venezuela höll på att inte gå med.
Hur kan vi förhandla i en så politiskt instabilt region? Kontrollera först den politiska stabiliteten av Mercosur och därefter kan vi ingå handelsavtal.
Franz Obermayr
(DE) Herr talman! Vi har talat en hel del om hållbarhet. Vi har talat om det i två timmar, men en sak är definitivt inte hållbar och det är exakt samma problem med varje talman: vi vet inte när vi ska begära ordet för att vår begäran ska godtas.
Jag har nu förbisetts för andra gången trots att jag begärde ordet för länge sedan. Det är upprörande. Vi behöver tydligen be varje talman, även den tidigare talmannen, att ta fram klara regler och fästa avseende vid när vi måste begära ordet under ögonkontaktsförfarandet.
Det är oacceptabelt för mig att efter att ha gått direkt efter en debatt, efter den förra punkten på dagordningen, och vänligen ha bett om att få möjlighet att tala, bara bli ignorerad. Berätta gärna när ni tänker ignorera folk. Berätta gärna om ni tydligen inte tänker tillåta någon att tala om ett så viktig fråga som hållbarhet. Det finns uppenbarligen ingen hållbarhet här om vi måste be varje talman om godkännande för att få utöva vår parlamentariska rättighet och få tala. Jag vill be er omedelbart reda ut detta eftersom det är ett orättvist sätt att ta itu med saker och ting.
Talmannen
Kolleger! För er upplysning har jag 18 personer på listan. Jag förstår att alla vill ha ordet men vi har enbart fem minuter på oss för ögonkontaktsförfarandet - en minut var - så jag kan bara ta fem talare. I dag accepterade jag åtta talare. Jag försökte göra en jämn fördelning utifrån de politiska partiernas styrka och därför fanns det, som ni kanske märkte, tre talare från PPE-gruppen, två från PSE-gruppen, en från ALDE-gruppen, en från EFD-gruppen och en från de grupplösa. Jag anser därför att jag har gjort allt jag har kunnat.
Karel De Gucht
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag kommer att försöka svara på en del av frågorna eftersom så många har ställts, men flera har jag redan besvarat i mitt första anförande.
Först och främst vad gäller mandatet. Flera ledamöter har kritiserat att vi arbetar utifrån ett mandat från 1999. Direktiven från 1999 ger oss i uppgift - och här citerar jag - att förhandla fram ett balanserat och omfattande avtal med Mercosur i syfte att liberalisera i stort sett all handel i enlighet med EU:s åtaganden i WTO. Detta ska tillämpas på samtliga områden som omfattas av avtalet, inklusive jordbruket”. Detta är fortfarande sant. Detta är fortfarande vad vi behöver göra, därför finns inte mycket att tillföra detta mandat.
Under tiden har klimatförändringsproblematiken dykt upp och världen har förändrats sedan dess. Ja, vi har också uppmärksammat detta, och vi tänker ta hänsyn till detta i förhandlingarna. Det är ingen orsak till att ändra mandatet.
En ledamot sade att rådet borde vara här och ge oss instruktioner. Rådet behöver inte ge oss några instruktioner. Vi har förhandlingsmandat och när förhandlingarna avslutas och vi till sist har uppnått ett resultat kommer rådet att få underteckna det och parlamentet att ratificera det. Vi tar inte instruktioner från rådet, som väl är, eftersom det här är en gemenskapsfråga och den faller under EU:s exklusiva behörighet där kommissionen har mycket klara befogenheter. Vi tänker hålla oss till dessa.
Jag är beredd att diskutera samtliga punkter utförligt. Jag har gjort det med handelsutskottet och är redo att gå tillbaka till handelsutskottet. Ni kommer att hållas underrättade om vad vi förhandlar om, vad som läggs på bordet och så vidare, men var och en har sin roll och vi tänker spela den roll som kommissionen ska spela i detta avseende.
När det gäller problemet med de protektionistiska åtgärder som Argentina nyligen vidtog utgör dessa åtgärder och metoder helt klart ett bekymmer för EU och vi har krävt en omedelbar förklaring av Argentina. Generaldirektören för kommissionens generaldirektorat för handel har skickat en skrivelse till sin argentinska motpart den 12 maj. EU-delegationen i Buenos Aires har gjort en officiell demarsch och flera möten har hållits med Argentinas beskickning och ambassadören i Bryssel för att framföra vår djupa oro. Vi har också insisterat att åtagandet om att avvisa protektionism i alla dess former genast tas med i EU:s och Mercosurs gemensamma kommuniké.
Förra veckan i Buenos Aires tog vi upp frågan bilateralt med de behöriga argentinska myndigheterna i pressen och inom ramen för den första rundan av förhandlingar mellan EU och Mercosur. Vårt budskap var mycket starkt och tydligt. Vi förklarade att dessa åtgärder, oavsett om de bygger på rättsliga grunder eller inte, strider mot andan i förhandlingarna om ett frihandelsavtal med EU och riskerar att påverka förhandlingsprocessen negativt.
Vi hade även för avsikt att diskutera frågan med Argentina den 6 juli i den gemensamma kommittén men förra veckan meddelade Argentina att mötet skulle skjutas upp. Vi kommer att insistera att mötet hålls så snart som möjligt.
Dessutom verkar dessa åtgärder vid en första anblick inte vara förenliga med Argentinas åtaganden inom G20 och eventuellt inte heller med deras WTO-åtaganden. Vi kommer att fortsätta följa frågan på nära håll och om dessa åtgärder och metoder kvarstår kommer vi att analysera dem noggrant innan vi beslutar vilket det bästa sättet är att bemöta problemet.
Kommissionen står fast vid sin ståndpunkt att protektionistiska åtgärder bör undvikas särskilt i den rådande globala ekonomiska situationen, och en av de punkter som nämndes, underskottet med Argentina, är självklart en mycket bra punkt.
Vad gäller socker:
(FR) Kommissionen är väl medveten om hur känslig sockerfrågan är och därför har erbjudandet till Colombia och Peru begränsats till tullkvoter med nolltullsats för en måttlig volym och utan någon nedsättning av tullavgifterna vid import utanför kvoterna. Liknande kvoter föreskrivs om inom ramen för förhandlingarna med Centralamerika. Den sammanlagda mängden för Colombia, Peru och Centralamerika utgör mindre än 2 procent av den europeiska konsumtionen.
Vad gäller fytosanitära åtgärder, miljöåtgärder och andra åtgärder ...
(EN) Jag har sagt klart och tydligt att vi tänker stå fast vid kraven på livsmedelssäkerhet och det är de som kan tillämpas inom WTO. Vi kommer att göra det. Om ni ser till nötköttsimporterna - för att bland annat svara på Marc Tarabella, som under tiden har lämnat sammanträdet - kommer ni att märka en kraftig minskning av importerna efter de sanitära och fytosanitära problemen med det brasilianska nötköttet. Vi tillämpar dem: vi övervakar dem och vi tillämpar dem och det tänker vi fortsätta göra.
Men vi måste även i detta parlament inse att en del av de europeiska kraven har beslutats internt som ett resultat av en politisk process där Europaparlamentet har varit djupt engagerat och kan inte tillämpas i hela WTO.
Vi måste hålla oss till de krav som vi kan tillämpa och få WTO att respektera. Vi tänker definitivt göra det när det gäller livsmedelssäkerheten. I övriga fall måste EU fundera över vad man verkligen vill göra. De måste förstå att den här sortens krav på jordbruket kommer att få ekonomiska och finansiella konsekvenser. Men det är inte sådana krav som vi kan påtvinga andra länder.
Jag har försökt att besvara de flesta frågorna som ledamöterna har ställt, men jag är självklart beredvillig till ytterligare diskussioner. Jag antar att detta inte är sista gången vi diskuterar Mercosur här i plenum.
Talmannen
Herr kommissionsledamot! Jag är också övertygad om att detta inte är sista gången vi gör det.
Den gemensamma debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves  
skriftlig. - (PT) Återupptagandet i september av förhandlingarna mellan Mercosur och EU är en mycket viktig utveckling för EU. Å ena sidan, i en multipolär värld där Brasilien, Ryssland, Indien och Kina får allt större inflytande är det ytterst viktigt att EU utvecklar privilegierade förbindelser med latinamerikanska länder där EU:s investeringar är större än vad de är i Ryssland, Indien och Kina tillsammans. I kombination med en särskild handelsförbindelse skulle detta garanterat förstärka den enorma ekonomiska fördelen i global skala. Å andra sidan har vi nivån av öppenhet inom handeln med jordbruksprodukter och definitionen av de sanitära och fytosanitära regler som krävs vid utbyte mellan blocken. Mercosurs konkurrenskraft på jordbruksmarknaderna har stärkts och ökat de senaste åren och vi behöver därför göra en konsekvensanalys om vilka effekter avtalet skulle kunna få för det europeiska jordbruket, som inte kan hantera flera slag just nu. Det innebär att vi inte ska hoppa in i en process där man kommer att dra alltför snabba slutsatser utan att ta hänsyn till eventuella negativa effekter för det europeiska jordbruket eller överdriven protektionism som kan äventyra EU:s viktiga roll i denna del av världen.
Jarosław Kalinowski  
Att återuppta förhandlingarna med Mercosurländerna utan att rådfråga medlemsstaterna var ett fult spel. Förhandlingarna lades på is 2004 när man insåg att handel mellan EU och vissa Mercosurmedlemmar skulle kunna få negativa effekter för vårt jordbruk. Störst risk att förlora löper nöt-, gris- och fjäderfäköttssektorn samt sektorerna för mjölk, frukt och grönsaker, socker och bioetanol. Det uppskattas att detta avtal skulle medföra förluster från flera miljarder euro upp till flera gånger denna summa. En liberalisering av handeln mellan EU och Mercosur måste föregås av en noggrann analys om vilka effekter ett sådant avtal kan komma att få för gemenskapsmarknaden och ordentliga samråd med företrädare för de berörda parterna. Att öppna vår marknad för import är inte en fullkomligt dålig idé, men enbart om samma normer gäller för samtliga länder. Annars kommer våra jordbrukare att få betala priset för WTO-medgivandena.
Alan Kelly  
skriftlig. - (EN) Dessa Mercosurförhandlingar representerar en potentiellt hemsk utveckling för det europeiska jordbrukets framtid. Jag måste säga att kommissionens inställning i denna fråga har varit förskräcklig. Det verkar som att de håller på att förbereda ett avtal och tänker använda jordbruksnormer som valuta för att köpa ett avtal med Mercosurländerna. Jag tycker att den här inställningen är förskräcklig. Jordbrukarna verkar vara de första offren vid handelsavtal men också de första som får ta skulden när handelsavtal misslyckas. Jag skulle vilja ha en mer konsekvent och omsorgsfull inställning från kommissionen gentemot familjejordbrukets framtid. Det är uppmuntrande att se så många jordbruksengagerade ledamöter från alla grupper här som vill skydda jordbruket. Ni kommer inte att kunna bortse från parlamentets oro, herr kommissionsledamot De Gucht, och jag uppmanar er att rådfråga oss mer om ni vill få ett eventuellt avtal undertecknat av parlamentet.
Elisabeth Köstinger  
Det verkar som att Mercosurförhandlingarna enbart strävar efter ett mål: att lämna över ett försvarslöst europeiskt jordbruk. Jag vill inte veta hur enormt stor vinsten kommer att bli för industrin och tjänstesektorn - jag vill veta hur stor skadan kommer att bli för jordbruket. Ingen kan i nuläget uppskatta den skada som ett eventuellt avtal med Mercosurländerna kan komma att få för de inhemska jordbruksproducenterna. Den känsliga jordbrukssektorn måste inte lämnas över i förhandlingarna. Samma sak gäller för de europeiska konsumenterna som får konfronteras med livsmedel som inte tillverkas enligt EU:s höga produktionsnormer. Å ena sidan kan det äventyra EU-medborgarnas hälsa eftersom förhållandena under vilka importerade livsmedel produceras är oklara, och å andra sidan blir europeiskt jordbruk orättvist behandlat eftersom EU:s normer inom produktion och bearbetning inte gäller för jordbruksprodukter från Mercosurländerna. Vi har ett uttryck för att beskriva de som är beredda att ge bort allt för att få ut en vinst eller en fördel: ”De skulle sälja sin egen mor”. Ni får gärna sälja er mor, herr kommissionsledamot, men ge inte bort vårt europeiska jordbruk.
Tokia Saïfi  
Återupptagandet av förhandlingarna med Mercosur som kommissionen ensidigt beslutade bådar inte gott för det europeiska jordbruket, som genomgår en kris utan motstycke. Bortsett från att förhandlingarna återupptogs utan att föregås av någon politisk debatt är detta ett avtal som sätter våra europeiska jordbruksintressen på spel. Det kan inte bli tal om några nya jordbruksmedgivanden efter de erbjudanden som gjordes i juni 2008 inom ramen för Doharundan.
Då hade vi redan uppnått en slutgiltig gräns och att överskrida den skulle därför innebära att döda vårt jordbruk. Även om detta kanske inte är kommissionens hemska syfte undrar jag ändå om kommissionen är kapabel att garantera att EU inte kommer att få betala dubbelt. När man står inför ett försök till protektionism är förstås det bästa svaret på en ekonomisk kris att öppna upp handeln, men inte till varje pris och inte på EU:s bekostnad. Som medlem i utskottet för internationell handel som kan godkänna eller förkasta frihandelsavtalet mellan EU och Mercosur kommer jag att motsätta mig ett nedbantat bilateralt avtal som offrar europeiskt jordbruk och erbjuder ringa tillfredsställande framsteg för den övriga europeiska ekonomin.
