T?et?enian tilanne
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat T?et?enian tilanteesta.
Ministeri de Miguel puhuu neuvoston puolesta.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, siitä lähtien, kun Venäjän sotilasoperaatio käynnistettiin uudelleen syyskuussa 1999 T?et?enian tasavallassa, tilanne paikan päällä on ollut Euroopan unionin ensisijaisen mielenkiinnon kohteena. Tästä ovat osoituksena sekä joulukuussa 1999 pidetyn Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmät että puheenjohtajavaltioiden tämän jälkeen toteuttamat toimet. Toisin kuin jotkut ennustivat, tämä kanta ei ole muuttunut syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen.
Puheenjohtajavaltio on toiminut ja toimii edelleenkin tällä puolivuotiskaudella täysin johdonmukaisesti tämän unionia huolestuttavan asian yhteydessä. Puheenjohtajavaltion työsuunnitelma Venäjää koskevan EU:n yhteisen strategian toteuttamiseksi sisälsi kappaleen, jossa "tuodaan edelleen esille EU:n toive, että T?et?enian konfliktissa päästäisiin pikaisesti rauhanomaiseen ratkaisuun, jossa otetaan huomioon alueellisen koskemattomuuden periaate ja oikeusvaltio ja jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia; pyritään parantamaan oloja, jotta humanitaarista apua voitaisiin jakaa entistä turvallisemmin ja tehokkaammin".
Tämä aiejulistus on toteutunut tammikuun jälkeisinä kuukausina monenlaisina konkreettisina toimina. Puheenjohtajavaltio on sisällyttänyt T?et?enian kysymyksen asialistalle kaikissa poliittiseen vuoropuheluun liittyvissä tapaamisissa, joita Euroopan unionilla on Venäjän kanssa eri tasoilla, niin poliittisten edustajien kuin myös Euroopan unionin ja Venäjän ministeritroikan, Euroopan unionin ja Venäjän poliittisten johtajien troikan sekä PTK:n ja Venäjän troikan tasolla, samoin kuin asiantuntijatapaamisissa, niin sanotussa COEST-troikassa.
Puheenjohtajavaltio otti asian esille äskettäin eli 2. huhtikuuta pidetyssä ministeritason troikan kokouksessa, johon osallistui Venäjän ulkoasiainministeri Ivanov. Moskovassa olevan unionin edustuston päälliköiden troikka otti puolestaan maaliskuun alussa yhteyttä Venäjän federaation varaulkoministeri Gusaroviin ja ilmaisi tälle unionin huolen alueen ihmisoikeustilanteesta.
Kaikissa toimissa Venäjän viranomaisille on välitetty Euroopan unionin näkemys tämän Kaukasian tasavallan tilanteesta, ja lisäksi kyseisiltä viranomaisilta on pyydetty ja sittemmin myös saatu tukea matkalle, jonka edustuston päälliköiden troikka aikoo tehdä alueelle huhtikuussa ja jonka aikana se voi saada välitöntä tietoa tilanteen kehittymisestä. Tiedon saamiseksi edustuston päälliköiden troikka on jatkuvasti yhteydessä kansalaisjärjestöjen edustajiin ja toimivaltaisiin viranomaisiin, kuten T?et?enian ihmisoikeustilannetta käsitelleeseen Kremlin tuolloiseen erityisedustajaan Kalamanoviin tai presidentin tiedottajaan Jastrzhembskiin.
Erityistoimista on syytä mainita, rajoittumatta tällä kertaa nimenomaan puheenjohtajavaltio Espanjan toteuttamiin toimiin, että unionin huoli on näkynyt sen alueelle antamassa huomattavassa rahoitusosuudessa. Euroopan unioni on nykyisin merkittävin humanitaarisen avun antaja alueella. Apua on annettu 65 miljoonaa euroa sotilasoperaation käynnistyttyä uudelleen vuonna 1999. Vuonna 2001 apua annettiin 40 miljoonaa euroa.
Haluaisin korostaa tiettyjä seikkoja T?et?enian nykytilanteessa. Ihmisoikeuksien kannalta kaikki ETYJin avustusryhmältä, Euroopan neuvoston parlamentaariselta yleiskokoukselta ja eri kansalaisjärjestöiltä saadut raportit ovat edelleenkin huolestuttavia. Lordi Judd totesi Euroopan neuvoston parlamentaariselle yleiskokoukselle annetussa selvityksessä, että tällä alalla on viime vuosina havaittu vain vähäistä edistymistä. ETYJin avustusryhmän antamissa raporteissa, jotka koskivat sotilasoperaation etenemistä tämän vuoden ensimmäisinä kuukausina, kerrottiin siviilien katoamisista, ryöstelystä, summittaisesta voimankäytöstä ja muista siviiliväestöön kohdistuneista ihmisoikeusloukkauksista, jotka ovat ristiriidassa aiempien sopimusten kanssa. Syyttäjäviranomaisten edustaja ei ollut läsnä kaikissa operaatioissa.
On syytä muistuttaa, että Venäjän viranomaiset ovat pyrkineet saamaan tilanteeseen parannuksen. Presidentti Putin - on kohtuullista mainita tämä - on ilmaissut sitoutuneensa siihen, että ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneet saatetaan oikeuden eteen ja tuomitaan silloinkin, kun he kuuluvat asevoimiin. Toisaalta myös muut viralliset edustajat ovat antaneet vastaavia lausuntoja.
T?et?enian ihmisoikeustilannetta käsittelevän Kremlin erityisedustajan virasto on jatkanut työtään tutkimalla ilmoituksia oletetuista ihmisoikeusloukkauksista. Venäjän viranomaiset tekevät yhteistyötä tällä alalla aktiivisesti toimivien järjestöjen kanssa. Kansalaisjärjestöjen osalta yhteistyötä tehdään Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun kanssa, ja T?et?eniassa toimivan ETYJin avustusryhmän mandaattia on jatkettu 31. joulukuuta 2002 saakka; Euroopan neuvoston kolme edustajaa osallistuvat edelleen samaisen viraston työhön, ja myös Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen ja duuman edustajista koostuva sekatyöryhmä jatkaa tehtävissään.
Kansalaisjärjestöjen osalta viime tammikuussa perustettiin ihmisoikeuksien suojelua T?et?eniassa edistävä toimikunta, joka koostuu kansalaisjärjestöjen, syyttäjäviranomaisten ja turvallisuusjoukkojen sekä paikallisten viranomaisten edustajista ja jonka on määrä kokoontua kuukausittain. Myönteisistä toimenpiteistä voidaan niin ikään mainita t?et?eenipoliisien läsnäolo tasavallan liikenneväylien varrella sijaitsevilla valvontapaikoilla. Arvio nykytilanteesta kuitenkin osoittaa, että nämä toimenpiteet ovat riittämättömiä.
Satojentuhansien kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden humanitaarinen murhenäytelmä jatkuu, sillä suurimpana esteenä heidän paluulleen T?et?eniaan on turvattoman tilanteen jatkuminen, ja lisäksi humanitaarisilla järjestöillä on edelleen vaikeuksia, kun ne yrittävät tehdä työtään. On myönnettävä, että myös tällä alalla Venäjän viranomaiset ovat toteuttaneet erilaisia toimenpiteitä: sen lisäksi, että kansalaisjärjestöjen kanssa on perustettu mainittu työryhmä, joka tarjoaa foorumin näiden kysymysten käsittelyyn, Venäjän federaation viranomaiset ovat ryhtyneet monenlaisiin toimenpiteisiin, jotta elämä alueella normalisoituisi. Toimenpiteet eivät rajoitu sosioekonomisiin kehittämissuunnitelmiin, oppilaitosten uudelleen avaamiseen tai julkisen eläkejärjestelmän kunnostamiseen, vaan ne käsittävät myös perustuslakiluonnoksen laatimisen; luonnoksesta on toteutettava kansanäänestys. Näin tehdään ennen seuraavia vaaleja, joissa alueen väestö voi valita omat edustajansa.
Kun otetaan huomioon juuri kuvaamani sitkeät ongelmat, Euroopan unioni on hyödyntänyt - ja hyödyntää vastedeskin - kaikkia vuoropuhelukanavia välittäessään Venäjän viranomaisille kantansa, joka voidaan tiivistää seuraavasti: ensiksikin Euroopan unioni tunnustaa Venäjän federaation alueellisen koskemattomuuden sekä sen viranomaisten oikeuden ja velvollisuuden suojella väestöä terroriteoilta, jotka unioni tuomitsee jyrkästi. Tämän lisäksi se toteaa kaksi seikkaa: ensiksikin unioni on täysin vakuuttunut siitä, että väestöä on suojeltava oikeusvaltion sääntöjen mukaisesti sekä kunnioittaen ihmisoikeuksia ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta, joka on vahvistettu useissa sopimuksissa, joissa Venäjän federaatio on sopimuspuolena.
Tästä syystä Euroopan unioni vetoaa Venäjän viranomaisiin, jotta ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneet saatettaisiin oikeuden eteen ja tuomittaisiin, jotta he eivät jäisi rankaisematta, kuten aiemmin on valitettavasti käynyt. Kyseisiä viranomaisia niin ikään kehotetaan antamaan federaation virkamiehille asianmukaista ihmisoikeuskoulutusta, jotta tällaiset tilanteet vältettäisiin vastaisuudessa.
Haluan ottaa esille Euroopan neuvoston ja Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan panoksen asiassa sekä tuoda tässä yhteydessä esille, että Euroopan unioni tukee täysin niin näiden järjestöjen kuin myös ETYJin pyrkimyksiä T?et?eniassa.
Unioni niin ikään toivoo, että Venäjän viranomaiset jatkavat yhteistyötä kansainvälisten elinten ja kansalaisjärjestöjen kanssa niiden työtä vaikeuttavien esteiden poistamiseksi. Konkreettisista toimenpiteistä on syytä mainita, että kyseisten järjestöjen on sallittu käydä vankeuslaitoksissa ja että radioyhteyksien käyttöä on helpotettu. Ihmisoikeustilanteen koheneminen epäilemättä edistää kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden paluuta. Myös tiedotusvälineiden pääsyä alueelle hankaloittavien rajoitusten poistaminen on omiaan lisäämään luottamusta niin siviiliväestön keskuudessa kuin kansainvälisestikin.
Toiseksi unionilla on asiaan sellainen kanta, että aseistautuneiden t?et?eeniryhmien tekemät terroriteot ovat epäilemättä osasyynä ongelmaan, mutta ne eivät ole koko ongelma. Niinpä kestävän ratkaisun löytäminen ongelmaan edellyttää väistämättä siviiliväestön elämän normalisoimista siten, että demokraattiset mekanismit ja rakenteet palautetaan täysimääräisinä T?et?enian tasavaltaan. Tähän lopputulokseen on päästävä käymällä vuoropuhelua t?et?eeniyhteiskunnan eri osien kanssa. Tältä osin Euroopan unioni kannustaa Venäjän viranomaisia jatkamaan viime marraskuussa aloitettua yhteydenpitoa.
Kolmanneksi Euroopan unioni arvioi, että sillä on tähän kysymykseen puolueeton kanta, sillä yhtäältä se tunnustaa epäröimättä havaitut edistysaskeleet, mikä ei toisaalta saa estää sitä ottamasta esille niitä osa-alueita, joilla havaitaan vakavia puutteita. Unionin toiminta on siis täysin johdonmukaista sen arvoperinnön kanssa, johon perustuvat sekä sen olemassaolo että sen suhteet kolmansiin maihin, erityisesti Euroopan unionin strateginen suhde Venäjään.
Unionille ja Venäjälle yhteisten arvojen ytimenä ovat oikeusvaltion kunnioittaminen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojeleminen. Tämä puolueeton ja johdonmukainen asenne ohjaa Euroopan unionin suhtautumista T?et?eniaan myös ihmisoikeustoimikunnan 58. istunnossa.
Unioni on ilmaissut Venäjän viranomaisille olevansa valmis neuvottelemaan sellaisesta puheenjohtajavaltion julkilausumasta, jossa tuodaan esille niin edistysaskeleet kuin myös puutteet vastaavin sanakääntein kuin parlamentille juuri antamassani julkilausumassa. Lisäksi kyseisille viranomaisille on ilmoitettu, että jos unioni ei saa Venäjältä vastakaikua, Euroopan unionin on epäröimättä hyväksyttävä samanlainen päätöslauselma kuin vuoden 2001 istuntokaudella.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluaisin vain korostaa, että unionin kanta on järkähtämätön ja johdonmukainen, sillä se pitää T?et?enian tilannetta edelleen ensisijaisena aiheena suhteissaan Venäjään ja kohdistaa siihen vastedeskin kaiken huomionsa ja kaikki pyrkimyksensä, kun tilanne sitä edellyttää, ja haluaisin myös vakuuttaa, että tämä kysymys on tärkeä osa 28. toukokuuta Venäjän ja Euroopan unionin välisessä huippukokouksessa käytävää korkeimman tason vuoropuhelua.

Nielson
Arvoisa puhemies, komissio yhtyy parlamentin huoleen T?et?enian tilanteen huononemisesta, kuten lukuisat luotettavat tuoreet raportit vakavista ihmisoikeusloukkauksista ovat viime kuukausina osoittaneet.
Näiden ja Euroopan neuvostosta tulleiden raporttien takia Euroopan unioni on edelleen ilmaissut huolensa asiasta Venäjän viranomaisille asianmukaisin diplomaattisin keinoin. Kuten tiedätte, EU:n ja Venäjän välinen poliittinen vuoropuhelu tuo mukanaan tiiviissä aikataulussa pidettäviä korkean tason tapaamisia, joihin lukeutuu viimeviikkoinen tapaaminen ministeritroikan ja Venäjän ulkoministeri Ivanovin välillä Madridissa.
Euroopan unionin kanta kysymykseen on melko selkeä ja luja. EU tukee täysin Venäjää sen oikeutetussa terrorismin vastaisessa taistelussa T?et?eniassa ja muualla. Tästä ei pitäisi olla epäilystäkään. Vaatimuksemme saada aikaan sellainen poliittinen ratkaisu, joka vahingoittamatta Venäjän federaation alueellista koskemattomuutta tyydyttäisi T?et?enian kansan enemmistöä, eivät millään tavoin horjuta tukeamme.
Myöskään EU:n sitoutumisesta ihmisoikeuksien vaalimiseen maailmanlaajuisessa, myös T?et?eniassa käytävässä, terrorismin vastaisessa taistelussa ei pitäisi olla epäilystäkään. Tässä mielessä luotan, että Euroopan parlamentti yhtyy täysin siihen näkemykseen, että kansainvälisen terrorismin vastaista taistelua ei voida käyttää perusteluna tai puolustuksena mitä suurimmassa määrin perusoikeuksina pidettävien ihmisoikeuksien rikkomiselle, olipa kyse sitten Länsirannasta, Afganistanista tai T?et?eniasta. Tämän kannan ei pidä muuttua - eikä se olekaan muuttunut - viime vuoden syyskuun 11. päivänä tehtyjen julmien terroristi-iskujen takia.
Niiden ponnistelujen valossa, joita toteutamme yhdessä Venäjän kanssa entistä tiiviimpien poliittisten ja taloudellisten suhteiden luomiseksi, Euroopan unioni on toistuvasti tehnyt Venäjälle selväksi odottavansa, että tämä toimii täysin niiden arvojen mukaisesti, joiden kunnioittamiseen se sitoutui liittyessään Euroopan neuvostoon ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöön Etyjiin. Nämä perusihmisoikeuksien ja oikeusvaltion, myös kansainvälisen oikeuden, täydellistä kunnioittamista koskevat perusperiaatteet ovat olennainen osa sitä strategista kumppanuutta, jota pyrimme yhdessä rakentamaan.
Kuten tiedätte, ihmisoikeuskomissio kokoontuu parhaillaan Genevessä, jossa T?et?enia on edelleen tärkeä aihe kokouksen esityslistalla. Euroopan komissio osallistuu täysipainoisesti EU:n sisäisiin keskusteluihin tuossa kokouksessa. Vaikka Euroopan unioni valmistautuu luottavaisin mielin neuvotteluihin Venäjän kanssa antaakseen tunnustuksen kaikille Venäjällä viime vuonna toteutetuille myönteisille ponnisteluille, jäljellä on vielä liian monta vakavaa kysymystä, joihin T?et?eniassa on tartuttava.
Myönteisistä tapahtumista puhuttaessa olemme antaneet tunnustuksemme sille, että Venäjällä on jonkin verran edetty sellaisen poliittisen ratkaisun aikaansaamiseksi, joka takaisi pitkäaikaisen rauhan ja vakauden T?et?eniassa. Olemme iloisia tästä edistyksestä ja valmiita tukemaan sitä kaikin tavoin. Samoin meidän on tunnustettava myös, että Venäjä eteni viime vuonna monessa kysymyksessä, myös konkreettisessa jälleenrakentamisessa, mikä on luonut edellytykset talouskehitykselle ja tukee T?et?enian oikeuslaitoksen ja siten oikeusvaltion palauttamista jne. Paljon enemmän on toki vielä tehtävä kaikilla näillä aloilla, mutta niillä on edetty, joten tunnustusta on annettava silloin, kun siihen on aihetta.
Olemme myös panneet merkille, että syyttäjälle päätyneiden raportoitujen ihmisoikeusloukkausten määrä on kasvanut. Meidän on kuitenkin syytä olla pahoillaan, että hyvin pieni osa näistä raportoiduista ihmisoikeusloukkauksista päätyy oikeuteen, jossa niistä voitaisiin tuomita. On selvää, että on poistettava kaikki rankaisematta jättämisen epäilykset ja rangaistava ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneitä, sillä tällä on ratkaiseva merkitys niiden estämiseksi tulevaisuudessa. Tämän eteen on ponnisteltava nykyistä enemmän.
Eräs toinen ala, jolla edistys on perusteltua, on humanitaarisen avun toimittaminen ja mahdollisuus saada sitä. Kuten tiedätte, Euroopan unioni toimittaa Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston ECHOn välityksellä ylivoimaisesti eniten humanitaarista apua Pohjois-Kaukasiaan. Olemme vuoden 1999 lokakuun jälkeen toimittaneet T?et?enian sodan uhreille apua noin 65 miljoonan euron edestä, ja yli 40 miljoonaa euroa yksistään viime vuonna. Tuellamme on ratkaiseva merkitys alueella oleville kansainvälisille humanitaarisille kansalaisjärjestöille sekä YK:n järjestöjen, etenkin UNHCR:n, toiminnalle ja läsnäololle. Meistä on elintärkeää, että T?et?eniassa on kansainvälisen humanitaarisen yhteisön edustajia.
Olemme edelleen huolissamme humanitaaristen järjestöjen jatkuvista vaikeista toimintaolosuhteista Pohjois-Kaukasiassa; vaikeutena ovat etenkin T?et?eniaan pääsyä ja työlupaa koskeva sekava ja aikaa vievä järjestelmä sekä se, että humanitaarisilta kansalaisjärjestöiltä on evätty oikeus käyttää ULA-radioviestintää, jolla on hyvin tärkeä merkitys niiden turvallisuudelle.
Olemme järjestelmällisesti jo yli kahden vuoden ajan nostaneet esiin kysymyksen, joka koskee eritasoisia toimintaolosuhteita Venäjän viranomaisten kanssa, mutta toistaiseksi hyvin vähin parannuksin. Olemme kokeilleet kaikkia mahdollisia kanavia; tämä aiheuttaa ristiriitaa Venäjän viranomaisten kanssa käynnissä olevissa keskusteluissa, mutta aiomme edelleen korostaa näitä kysymyksiä.
Pohjois-Kaukasian turvallisuusolot ovat edelleen vaikeat; tässä onkin odotettavissa jonkinasteisia toiminnallisia ongelmia. Odotamme kuitenkin yhteistyön kasvua asiasta vastaavien Venäjän viranomaisten taholta. Tältä osin peräänkuulutamme edelleen konkreettisia parannuksia, jotta voidaan helpottaa humanitaaristen operaatioiden johtamista turvallisuutta, tehokkuutta sekä riippumatonta valvontaa ja arviointia koskevien tavanmukaisten kansainvälisten perusvaatimusten mukaisesti.
Pidämme samaan aikaan kiinni siitä, että kaikkien siirtymään joutuneiden t?et?eenien kotiinpaluu naapurimaista Ingu?iasta ja Dagestanista sekä Georgian pakolaisten kotiinpaluu tapahtuisi pelkästään vapaaehtoiselta pohjalta ja ehdoitta. Kysymyksestä on tulossa yhä vakavampi. Laaja paluumuutto näyttää toistaiseksi epätodennäköiseltä, kun otetaan huomioon jatkuva epävakaus ja väkivaltaisuudet T?et?eniassa sekä se, että Venäjän hallituksen kauan aikaa sitten julistaman kehitys- ja jälleenrakennusohjelman täytäntöönpanossa on edetty hyvin vähän.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kävimme parlamentissa eilen erittäin vakavamielisen keskustelun Lähi-idän tilanteesta, ja T?et?eniasta on minusta syytä keskustella yhtä vakavasti. Euroopassa on verta vuotava haava: Venäjän federaatiossa sijaitseva T?et?enia.
Meidän Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenten mielestä Euroopan mantereemme 2000-luvun turvallisuuden kannalta on tärkeää, että meillä on toimintakykyinen,?

?demokraattinen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sitoutunut Euroopan unioni ja että meillä on toimintakykyinen, demokraattinen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sitoutunut Venäjä ja että molemmat, sekä Euroopan unioni että Venäjä, tekevät kumppanuuteen perustuvaa yhteistyötä. Haluamme tällaisen strategisen kumppanuuden, koska se on tärkeää mantereemme tulevaisuuden kannalta.
Emme saa kuitenkaan katsoa ihmisoikeusloukkauksia läpi sormien, eikä varsinkaan Euroopan parlamentti saa tehdä sitä. Jotkut tarkkailijat sanovat, että T?et?eniassa kuolee enemmän ihmisiä kuin Lähi-idässä. Ryhmämme mielestä t?et?eenin elämä on aivan samanarvoinen kuin Yhdysvaltojen tai Euroopan unionin kansalaisenkin elämä?
(Suosionosoituksia)
?ja t?et?enialaisen muslimin elämä on aivan yhtä arvokas kuin kristityn, juutalaisen, palestiinalaisen, hindun, buddhalaisen tai mihinkään uskontokuntaan kuulumattoman ihmisen elämä.
(Suosionosoituksia)
Ihmisoikeudet ovat jakamattomia kaikkialla maailmassa - ja erityisesti meille eurooppalaisille se on sydämen asia!
(Suosionosoituksia)
Venäjän presidentti vierailee näinä päivinä eräässä Euroopan unionin valtiossa. Kuulin eilen illalla Saksan televisiosta hänen T?et?eniaa koskevan lausuntonsa. Venäjän Euroopan unionin pysyvä edustaja Lihatsev ja duuman ulkopoliittisen valiokunnan puheenjohtaja Dimitri Rogosin vierailivat viime viikolla luonani Brysselissä tiedottaakseen minulle tilanteesta. Olen iloinen, että T?et?eniaa koskeva keskustelumme oli samalla syy ottaa yhteyttä ryhmäämme.
Meidän on tietenkin torjuttava terrorismia, mutta emme saa tehdä sitä tavalla, joka loukkaa ihmisoikeuksia ja häiritsee kohtuuttomasti t?et?enialaisten ihmisten, rauhantahtoisten siviilien elämää.
(Suosionosoituksia)
Kun eräässä Yhdysvaltojen ulkoministeriön 4. maaliskuuta laatimassa tutkimuksessa, sitoumuksellisuutensa vuoksi kovasti arvostamamme Lääkärit ilman rajoja (Médecins Sans Frontières) -järjestön lausunnoissa sekä New Yorkissa toimivassa Human Rights Watch -järjestössä sanotaan, etteivät venäläiset joukot juurikaan kunnioita ihmiselämää, meidän on syytä olla huolissamme.
Meidän on syytä olla huolissamme, kun duuman T?et?enian edustaja Aslambek A?lakanov sanoo - tämä osoittaa, että Venäjäkin on kehittymässä demokratiaksi, ja senhän me kyllä myönnämme - ettei 80 prosenttia Venäjän T?et?enialle myöntämästä avusta tavoita lainkaan apua tarvitsevia ihmisiä.
Kun YK:n ihmisoikeusvaltuutettu Mary Robinson sanoo, että tietyistä meidänkin havaitsemistamme edistysaskelista huolimatta T?et?enian taloudellinen, sosiaalinen ja kulttuurinen tilanne on huono, meidän on syytä olla huolissamme. Nämä ovat sellaisten järjestöjen ja henkilöiden laatimia tilannearvioita, jotka tuntevat nämä asiat meitä paremmin. Olemme kuitenkin Euroopan parlamentin jäseninä velvollisia keskustelemaan näistä Venäjän ja siten myös Euroopan ja T?et?enian valtavista ihmisoikeusloukkauksista niin kauan kuin niitä esiintyy.
Vaadimme siksi tulitaukoa ja poliittista ratkaisua. Vaadimme, ettei niitä venäläisiä sotilaita, jotka eivät kunnioita siviilien elämää ja jotka väheksyvät ihmisarvoa ja ihmiselämää, ainoastaan arvostella Moskovan poliittisissa lausunnoissa, vaan että heidät todellakin tuomitaan oikeudessa, sillä muuten ihmisoikeusloukkaukset vain jatkuvat.
(Suosionosoituksia)
Lisäksi kehotamme Venäjää päästämään T?et?eniaan vielä nykyistä enemmän tarkkailijoita ja tekemään yhteistyötä Euroopan unionin järjestöjen kanssa. Neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen muistuttivat tästä, ja me kaikki olemme asiasta samaa mieltä. Meidän pitäisi Euroopan parlamenttina lisäksi kehottaa valtuuskuntaamme käsittelemään yhdessä duuman vastaavan valtuuskunnan kanssa T?et?enian tilannetta jatkuvasti aivan konkreettisesti järjestelmällisin menettelyin, ja siitä pitäisi tehdä myös tavallaan jonkinlainen parlamentin päätös.
Meidän pitäisi pian lähettää Euroopan parlamentin valtuuskunta T?et?eniaan asianomaiselle alueelle, kuten jo 16. maaliskuuta päätimme. Arvoisa komission jäsen, minä ainakin ilahtuisin, jos te itse matkustaisitte paikalle keskustelemaan siellä asuvien ihmisten kanssa.
(Suosionosoituksia)
Meidän on lisäksi koordinoitava toimemme tiiviisti Euroopan neuvoston lordi Juddin kanssa, joka on tästä ongelmasta myös hyvin huolissaan, ja meidän on löydettävä yhdessä jonkinlainen poliittinen ratkaisu. Haluaisin sanoa lopuksi seuraavaa: olen vieraillut kaikissa entisen Neuvostoliiton tasavalloissa, myös Tatarstanissa. Tatarstanilla, jonka pääkaupunki on Kazan, on laaja autonomia - niin, Venäjän federaation laajin autonomia. Miksi jokin vastaava järjestely ei olisi mahdollinen T?et?eniankin kohdalla?
Kaksi kuukautta sitten täällä vierailleet T?et?enian edustajat vaikuttivat epätoivoisilta. He olivat allapäin; heistä näkyi huoli ja epätoivo. Euroopan parlamentin velvollisuutena on valaa toivoa ihmisiin, jotka haluavat elää rauhallisesti T?et?eniassa - autonomisessa asemassa mutta kuitenkin Venäjän federaatiossa - ja puolustaa ihmisoikeuksia niin omalla mantereellamme kuin muuallakin maailmassa ja siten myös T?et?eniassa.
(Suosionosoituksia)

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, on kummallista käydä T?et?enia-keskustelua juuri nyt, kun meiltä lähtee valtuuskunta muutaman päivän kuluttua perehtymään asiaan, josta nyt kysymme ja puhumme. Tämä osoittaa, että emme anna arvoa Venäjältä hankittaville tiedoille.
Venäjä on väittänyt T?et?eniassa toimivan myös terroristeja, mutta tätä ei ole laajalti uskottu. On tietysti totta, että koko kansa ei voi olla terroristeja, kuten Venäjällä myös on kerrottu. Mutta kun Yhdysvallat aloitti terrorismikampanjan, niin me olimme oitis rintamassa Televisiomainonnan seurauksena uskomme amerikkalaisvastaista terrorismia olevan jopa Venäjän ja Georgian välisessä solassa.
Hyvät kollegat, kymmenen huomiota: Raakaa sotaa ei voi ratkaista asein, sen Venäjäkin nyt myöntää. Sota on osa alueella vallitsevista lukuisista konflikteista, jopa nämä terroristit näyttävät tulevan samoista lähteistä. Konflikteja voisi helpottaa kansainvälinen välittäjä, ja lähden siitä, että valtuuskunnan työvaliokunta ja duuman kollegat, me yhdessä yritämme etsiä poliittisia ratkaisuja. Tämä on poliittinen kysymys. Armeijan väkivaltaiset kylien ja kaupunkien puhdistusoperaatiot on lopetettava heti. Venäjän armeija ei ole vetäytynyt, koska se käy alueella laitonta öljy- ja asekauppaa. On luotava t?et?eenien oma järjestysvalta, joka heittää terroristit ja palkkasoturit ulos. On luotava oikeusjärjestelmä, joka saa syylliset vastuuseen. Korruption välttämiseksi t?et?eenien talous on saatava läpinäkyväksi. Ihmisoikeuksia on valvottava, niitä ei voi loukata terrorismiin vedoten. Avustusjärjestöjen on päästävä alueelle esteettä, ja lopuksi, unionin on yhdessä Venäjän ja t?et?eenien kanssa aloitettava alueen jälleenrakentaminen.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmän mielestä on myönteistä, että tämä keskustelu käydään, ja olimme sitä mieltä jo ennen kuin ystävämme Olivier Dupuis aloitti nälkälakkonsa. On tärkeää varata erityisesti aikaa T?et?enialle ja sen tilanteesta keskustelemiseen. Minusta tuntuu, että väkivalta ja sotilashyökkäykset jäivät syyskuun 11. päivän tapahtumien ja Lähi-idän tilanteen varjoon.
Venäjä, aivan kuten Kiinakin, josta keskustelemme myöhemmin, käyttää terrorismin vastaista taistelua tekosyynä omien poliittisten vastustajiensa ja vähemmistöjen sortamiseksi. T?et?enian ja Venäjän välinen sota on pitkä, sitkeä ja ratkaisemattomalta tuntuva konflikti, joka on jatkunut monta vuotta. Kumpikin osapuoli tietenkin käyttää väkivaltaa. Tämä täytyy tietenkin selvittää, ja vastuulliset on asetettava vastaamaan teoistaan.
Lukuisia positiivisia merkkejä voidaan kuitenkin nähdä. Esimerkiksi lordi Judd on nähnyt joitakin pieniä parannuksia. Kuten Lähi-idässäkin, myös täällä taistellaan siitä, mitkä uutiset pääsevät maailmalle. Meille virtaa ihmisoikeusjärjestöistä todistajien kertomuksia erityisesti T?et?enian siviilien tilanteesta. Kuolemankomppaniat, summittaiset teloitukset, kidutukset, raiskaukset ja katoamiset. On aivan selvää, että T?et?enian siviiliväestöön kohdistuu järjestelmällinen ja kauhea väkivalta. Venäjän viranomaisten on puututtava tähän, selvitettävä tapaukset ja rangaistava syyllisiä. Melkein 200 000 ihmistä on sisäisesti pakolaisina T?et?eniassa ja neljännesmiljoona on paennut maasta. Heidän tilanteensa on tietenkin äärimmäisen vaikea.
Euroopan parlamentti on hyväksynyt useita tätä konfliktia koskevia päätöslauselmia, mutta nyt vaaditaan toimintaa. Oli hyvä kuulla neuvoston puheenjohtajalta, että neuvosto lähettää troikan sinne. Olisi myös hyvä, jos komission jäsen voisi matkustaa alueelle keskustelemaan tilanteesta ja ottamaan esiin tämän kysymyksen Venäjän presidentin kanssa.
Meidän on asetettava selkeitä vaatimuksia Venäjälle siitä, että väkivalta ja siviilien joukkomurhat lopetettaisiin mahdollisimman pian. Liberaaliryhmä vaatii, että riippumaton tutkimuskomissio lähetetään sinne ottamaan selville, mitä todella tapahtuu. Haluamme myös, että presidentti Putin ja T?et?enian presidentti Aslan Maskhadov kutsutaan parlamenttiin keskustelemaan tilanteesta, ja voimme osoittaa tukemme rauhaa koskeville keskusteluille. Niiden tunnustelevien neuvottelujen, jotka aloitettiin marraskuussa 2001, tuloksena oli vain yksi kokous, eikä se ollut mikään suuri edistysaskel.
EU voi yhdessä ETYJin ja Euroopan neuvoston kanssa osaltaan helpottaa keskusteluja niin, että saamme aikaan poliittisen ratkaisun - mitään sotilaallista ratkaisuahan ei tietenkään ole. Ryhmäni haluaa myös, että EU tekee T?et?eniaa koskevan aloitteen YK:n ihmisoikeuskokouksessa Genevessä.
Neuvoston puheenjohtaja de Miguel puhui EU:n tuesta UNHCR:lle, mikä on tärkeää. Totuus on kuitenkin, että EU:n tuki UNHCR:n talousarvioon on vähentynyt kolmasosalla viime vuosina.
Eilen keskustelimme parlamentissa Lähi-idän tilanteesta. Olemme vahvasti sitoutuneet asiaan. Sitoutuminen siihen konfliktiin ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että suljemme silmämme muilta konflikteilta ja annamme venäläisille vapaat kädet tämänkaltaisen väkivallan käyttämiseen. Tilanne on dramaattinen, ja on olemassa vaara, että konflikti leviää koko alueelle, millä olisi tuhoisat seuraukset Venäjän demokratialle.
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä tukee käsiteltävänä olevaa päätöslauselmaa, vaikka se onkin meidän mielestämme hiukan liian varovainen. Meidän on lähetettävä Venäjän hallitukselle ja presidentille voimakas viesti: me tiedämme, mitä te teette, emmekä hyväksy sitä!

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viime syyskuun 11. päivän tapahtumat hallitsevat ilmeisesti yhä maailmanpolitiikkaa. Kaikkihan me tiedämme, että maailmanpolitiikka on jokseenkin kyynistä touhua, ja tämä pätee varmasti myös T?et?eniaan. Syyskuun 11. päivän jälkeen olen saanut sen vaikutelman, että T?et?enia on jäänyt syrjään maailmanhistoriasta ja karkotettu päivänpolttavien kysymysten joukosta, ja sen vuoksi tämänpäiväinen keskustelu on tärkeä. Hyvät kollegat, sen jälkeen kun minut valittiin Euroopan unionin ja Venäjän federaation välisen parlamentaarisen yhteistyökomitean puheenjohtajaksi, olen käynyt monia keskusteluja venäläisten, t?et?eenien, avustustyöntekijöiden ja ihmisoikeusaktivistien kanssa. Tilanne on ilman muuta monimutkainen, eikä ratkaisuun päästä esittämällä tästä kysymyksestä mustavalkoisia näkemyksiä, mutta siitä huolimatta minun on esitettävä joitakin toteamuksia.
T?et?enian ongelmia ei voida ratkaista sotilaallisin keinoin. Tarvitaan poliittista ratkaisua, välitöntä tulitaukoa ja poliittisia neuvotteluja, ja tästä syystä kannatan ihmisoikeusjärjestöjen kehotusta kutsua t?et?eenien presidentti Maskhadov tänne Strasbourgiin kuluvan vuoden syyskuussa ja käynnistää neuvottelut Euroopan neuvoston venäläisten edustajien kanssa.
Kuten jäsen Poettering äsken huomautti, muutamat venäläiset kollegat olivat viime viikolla luonamme vierailulla ja sanoivat, että tavallinen elämä on palaamassa T?et?eniaan. Tämän vahvisti myös Venäjän lähettiläs. Hyvät kollegat, ymmärrätte varmaan, että en ole herkkäuskoinen. Toimistoihimme tulvii lukuisia raportteja, lukuisia ihmisoikeusjärjestöjen kertomuksia, pakolaisten omia todistuksia postitse ja Internetin kautta. Jäsen Poettering mainitsi perustellusti useita järjestöjä: Human Rights Watch -järjestön, Lääkärit ilman rajoja -järjestön (Médecins sans Frontières), Amnesty Internationalin. Hän mainitsi Mary Robertsonin ja erään T?et?enian parlamentin jäsenen todistukset. On selvää, että elämä T?et?eniassa ei ole nykyisinkään helppoa. Hyvät kollegat, meidän on siis saatava venäläiset kollegamme neuvotteluihin, keskusteluyhteyteen. Näitä kompromissipäätöslauselmassa mainittuja järjestöjä ja henkilöitä voi tuskin leimata samanlaisiksi kansainvälisen terrorismin agenteiksi kuin bin Ladenin edustajat. Jos niin tehdään, yksinkertaistetaan asioita hiukan liikaa.
Olenkin hyvin iloinen siitä, että valtuuskuntamme puhuu ensi viikon maanantaina T?et?eniassa puoli päivää venäläisten kollegojemme kanssa näistä ongelmista ja että siinä kompromissipäätöslauselmassa, josta kohta äänestetään, valtuuskunnallemme annetaan tehtäväksi perustaa työryhmä, joka seuraa T?et?enian tilannetta erityisen tarkkaan, ja laatia riippumaton tutkimus siitä, mitä T?et?eniassa todella tapahtuu.
Olen myös hyvin iloinen, että uudistamme vaatimuksemme lähettää T?et?eniaan tilapäinen valtuuskunta. Päätimme asiasta maaliskuussa 2000, mutta päätöstä ei ole vieläkään pantu täytäntöön. Haluaisinkin pyytää parlamentin puhemiehistöä huolehtimaan siitä, että se pannaan nyt vihdoinkin täytäntöön.
Hyvät kollegat, lopuksi vetoan komission jäsen Nielseniin vihreiden ja Euroopan vapaan allianssin ryhmän puolesta. Parlamentti on kahdesti pyytänyt teitä lähtemään paikalle. Saanko tehdä ehdotuksen, arvoisa komission jäsen Nielsen? Mennään yhdessä. Olen valmis varaamaan tähän aikaa, mennään yhdessä katsomaan T?et?enian tilannetta. Ja yritetään nyt vihdoinkin päästä tuumasta toimeen.
Hyvät kollegat, vakuutan teille, että valtuuskunta tekee ensi maanantaina voitavansa saadakseen tilanteen liikahtamaan askeleen eteenpäin ja päästäkseen neuvottelemaan duuman ja liittoneuvoston venäläisten kollegojen kanssa. Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä ylimääräisestä ajasta, jonka soitte minulle.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, eilisessä Palestiinaa käsitelleessä keskustelussa monet vetivät mukaan T?et?enian, ja näiden kahden alueen tilanteiden välillä onkin uskomattoman monia yhtäläisyyksiä. Palestiinan tavoin T?et?eniaa miehittää ylivoimaisen voimakas ja suuri maa. Palestiinalaisten tavoin t?et?enialaiset kokevat, että heidän aivan tavallisia perusoikeuksiaan loukataan, ja me näemme kaiken lisäksi T?et?eniassa maan, joka on täysin raunioina ja jossa 20 prosenttia asukkaista on saanut surmansa. On aivan selvää, että sekä Israel että Venäjä käyttävät hyväkseen sitä, että USA on julistanut terrorismin vastaisen sodan käydäkseen tämän terrorismin vastaisen sodan suojissa sotaa kokonaista kansaa vastaan. Ne käyvät sotaa, joka lähenee etnistä puhdistusta. Mielestäni meidän pitää muistaa, että T?et?eniassa ei ollut terrorismia silloin, kun se vuonna 1991 sovelsi 16. joulukuuta 1966 säädettyä lakia siitä, että myös federaatioon kuuluvilla mailla on oikeus itsenäisyyteen ja oikeus tulla riippumattomiksi Venäjästä. Silloin siellä ei ollut terrorismia, mutta vuodesta 1994 lähtien Venäjä on tehnyt kaiken voitavansa estääkseen T?et?enian itsenäisyyden. Tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, miten kansan alistaminen ja ihmisten tuntema epätoivo voi saada heidät tekemään asioita, joita he eivät muuten koskaan tekisi. Terrorismi ei synny tyhjästä. Terroristit eivät putoa taivaasta. Eihän ole niin, että tietyillä väestönosilla on erityiset geenit, jotka saavat heidät käyttäytymään eri lailla kuin me muut. Ihmisten käyttäytyminen johtuu niistä oloista, joissa he elävät. On tärkeää, että teemme päätöksen Maskhadovin ja Putinin kutsumisesta Strasbourgiin syyskuussa. Silloin voimme keskustella asiasta ja saada siitä selvityksen ja voimme vaikuttaa kumpaankin osapuoleen. Minusta meidän pitää vaatia avustusjärjestöille ja tiedotusvälineille vapaata pääsyä, niin ettei myöskään tiedotussota pääse toimimaan T?et?enian haitaksi. Mutta lopuksi on myös välttämätöntä, että kansa, jonka oikeuksia on loukattu, saa selvästi kokea, että lopulta sitä rangaistaan, joka loukkaa ihmisoikeuksia. Ilman sellaista kokemusta emme nähdäkseni pääse pitkälle sen enempää taistelussa demokratian kuin ihmisoikeuksienkaan puolesta tai terrorismia vastaan. Meidän pitää lähteä liikkeelle vaatimalla Venäjää lopettamaan T?et?enian miehittäminen - mieluiten jo tänään.

Dupuis (NI). -
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, teksti, jonka ensisijainen laatija on jäsen Oostlander, on vastenmielinen. Se on moraalisesti alhainen ja poliittisesti järjetön. Kun sotaa on käyty kaksi ja puoli vuotta, kun venäläiset viranomaiset ja sotavoimat ovat kaksi vuotta rikkoneet t?et?eenien ihmisoikeuksia, on todella halpamaista vaatia niitä edelleen lopettamaan suunnitelmalliset julmuudet.
Samoin on ehdottoman halpamaista vaatia edelleen, että humanitaarinen apu saataisiin toimitettua T?et?eniaan, kun tiedetään, että Venäjän viranomaiset tekevät kaikkensa estääkseen tuota apua saapumasta määränpäähänsä. T?et?enian tämänhetkisiä tapahtumia ei voida kuvata ihmisoikeuksien räikeiksi rikkomuksiksi, vaan meneillään on todellinen kansanmurha. Se on ensimmäinen kansanmurha Euroopassa juutalaisten kansanmurhan jälkeen.
Kun 20 prosenttia väestöstä 200 000 ihmistä miljoonasta asukkaasta on surmattu, kun kymmeniätuhansia miehiä on kidutettu ja kun heidän lisääntymiskykynsä on järjestelmällisesti tuhottu, ei voida enää puhua ihmisoikeuksien rikkomisesta, vaan kansanmurhasta.
Tuon maan väestöstä 40 prosenttia on paennut maasta, eikä heillä ole mitään, minkä turvin elää. Kansa yrittää pysyä hengissä hirvittävissä oloissa Ingu?iassa, johon saapuu ainoastaan 2030 prosenttia komission antamasta humanitaarisesta avusta, ja loput katoaa oudosti matkan aikana. Kuten jäsen Poettering muistutti, venäläisten antama apu ei saavu määränpäähän sen paremmin. Kun kaikkeen muuhun lisätään nämä tiedot, emme voi muuta kuin todeta yhden asian: kyseessä on kansanmurha, ja Eurooppa seuraa tuota kansanmurhaa hiljaa vierestä.
Palestiinan tapahtumien kanssa tehtävissä vertailuissa on yksi rajoitus, koska Palestiinan tapauksessa puhumme terrorismista. Haluaisin todisteita, että t?et?eenit harjoittavat terrorismia. Meillä on todisteita palestiinalaisten itsemurhaiskuista, mutta Moskovaan tehdyt attentaatit tapahtuivat kaksi tai kolme vuotta sitten, eikä ole löydetty minkäänlaista todistetta, että niiden takana olivat t?et?eenit. Sitä vastoin samaan tulokseen tähtäävät merkit osoittavat, että Venäjän salainen tiedustelupalvelu FSB olisi ollut attentaattien takana. Ja pitääkö paikkansa, että tuhannet t?et?eenit taistelivat yhdessä talebanien kanssa? Monet sadat ulkomaankirjeenvaihtajat etsivät t?et?eenejä Afganistanissa. Kansainväliset sotajoukot, jotka olivat ja ovat edelleen Afganistanissa, etsivät t?et?eenisotilaita päivä toisensa jälkeen. Tähän mennessä Afganistanissa ei ole löydetty yhtäkään t?et?eenisotilasta. Nämä huhut panivat liikkeelle Venäjän salainen tiedustelupalvelu ja Venäjän vakoilupalvelu. Niinpä on väärin sanoa, että t?et?eenit ovat terroristeja, kun he puolustavat itseään samoin kuin bosnialaiset tekivät, kun he puolustavat itseään kroatialaisten tavoin, kun heillä ei ole tähtäimessään venäläisiä siviilikohteita, koska T?et?eniassa ei ole venäläisiä siviilejä: siellä on vain venäläisiä sotilaita ja t?et?eenisotilaita, jotka taistelevat sotilaallisin keinoin venäläisiä vastaan. Sen sijaan venäläiset tekevät joka päivä julmuuksia, kidutuksia, kiristyksiä, vievät ihmisiä vankileireille, tekevät lehmänkauppoja, salakuljettavat ruumiita ja vankeja. Näitä kansoja, joilla ei ole rahaa edes euron verran, vaaditaan maksamaan kymmeniä dollareita sukulaistensa pelastamiseksi. Tilanne on T?et?eniassa tällainen, siellä on meneillään kansanmurha.
Kahden ja puolen vuoden jälkeen komission jäsen Poul Nielson ei ole vieläkään löytänyt voimia matkustaakseen maahan, jossa on meneillään kansanmurha. Jäsen Poettering, Watson, Cohn-Bendit ja Frassoni ovat nähneet terveysministeri Oumar Khanbievin, joka on nyt yleisölehterillä. Jäsen Baròn Crespo ja Wurtz tapaavat hänet tänään. Arvoisa komission jäsen Poul Nielson, Oumar Khanbiev ei ole "ruttotautinen", tekin voitte tavata hänet. Hän on tuolla, teidän tarvitsee vain kiivetä yleisölehterille, siellä te hänet näette. Hän tuntee t?et?eeniväestön tarpeet T?et?eniassa, Ingu?iassa, Georgiassa ja Azerbaid?anissa. Voitte mennä puhumaan hänen kanssaan.
Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä nyt olen, päätöslauselman halveksittava laatija tai yksi sen laatijoista. Minuun on tietenkin tehnyt vaikutuksen se innostus ja sitoutuneisuus, jolla kollega Dupuis puhui asiasta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että varsinkin näin monitahoisessa asiassa, jossa tavoitteena on saada aikaan ratkaisu, on tärkeää pitää pää kylmänä vaikka sydämemme olisikin lämmin.
Arvoisa puhemies, totta on, että T?et?enian poliitikot saivat ensimmäisen sodan jälkeen oikeastaan täydet sympatiamme puolelleen. Se näkökulma oli itse asiassa varsin kiehtova ja tosiaankin, niin kuin ryhmäni puheenjohtaja Poettering sanoi, Tatarstan oli valaiseva esimerkki. T?et?eniasta olisi voinut kehittyä Tatarstan ja ehkä jopa erityisen itsenäinen Tatarstan, Tatarstaniakin itsenäisempi. Näin Venäjän politiikassa oli aiottukin. Mitä jouduimme lopulta toteamaan? Valtion muodostamisesta ei ole tullut mitään kahden T?et?enian sodan välillä. On syntynyt epäonnistunut valtio, mikä on onnetonta. Olemme nähneet saman kaikkialla, missä tilanne on samanlainen, olemme nähneet sen entisessä Afganistanissa, olemme nähneet sen Somaliassa, jossa asia on edelleen ajankohtainen. Näemme saman myös muualla maailmassa. Epäonnistunut valtio on onnetonta kaikkien kansalaisten ja myös kansainvälisen yhteisön kannalta, sillä niillä asioilla, joita voi tapahtua epäonnistuneessa valtiossa, on aina kansainvälisiä seurauksia.
Arvoisa puhemies, olemme siis nähneet - ja saman ovat todenneet myös toimittajamme, länsimäiset toimittajat - että T?et?enia vajosi kidnappaajien valtioksi, ryövärien valtioksi, maan läpi virtaavan öljyn salakuljettajien valtioksi. Juuri tämä onnettomuus on meitä kohdannut. Ja sitten syttyi sota, josta meidän on sanottava: tällaiseksi emme ikinä halunneet tilanteen kehittyvän, emme t?et?eenien emmekä venäläisten kannalta. Syttyi siis sota, jossa on jopa vaikea erottaa siviilejä sotilaista ja jossa on siis paljon siviiliuhreja. T?et?eniasta käytävässä taistelussa on vapaustaistelun elementtejä, mutta niitä varjostaa inhottavasti rikollisen toiminnan radikalisoituminen ja vapaustaistelun sekoittuminen vapaustaisteluun. Kuuleman mukaan Venäjän joukot ja t?et?eenikapinalliset ansaitsevatkin yhdessä hyvät rahat niistä öljynkuljetuksista, jotka kulkevat laittomasti alueen läpi. Olemme tekemisissä hyvin kyynisen liiketoiminnan kanssa, eikä ole helppo sanoa, mikä on mustaa ja mikä valkoista. Tässä tapauksessa se ei ole helppoa.
Minun on sanottava, että olen iloinen siitä, että olen voinut aikanaan käydä perusteellisia keskusteluja duuman kollegojen kanssa, T?et?eniasta vastaavan komitean puheenjohtajan kanssa, ihmisoikeusvaliokunnan puheenjohtajan kanssa ja armeijan tiedottajan, kenraali Manilovin kanssa. Kaikki kolme puhuivat minulle hyvin avoimesti huolesta, jota tämä kaikki heille aiheutti. He eivät myöskään missään vaiheessa vaienneet mistään, ja se tekee minulle selväksi, että asia otetaan Moskovassakin hyvin vakavasti, mutta tilanteesta ei ole poispääsyä. Sitä tarpeellisempaa onkin, että me näemme enemmän vaivaa ja käytämme tässä perustana kumppanuuttamme Venäjän kanssa. Ihmisoikeudet ovat tiellämme, niitä ei pidä ikinä jättää pois esityslistalta eikä varsinkaan silloin, kun on kyse niin läheisestä kumppanista kuin Venäjä tällä hetkellä on. Meidän on kiinnitettävä tähän huomiota. Siksi päätöslauselmamme onkin täynnä kysymyksiä. On toki helppoa ja innostavaa esittää pelkästään syytöksiä Venäjää kohtaan, mutta meillä on myös koko joukko kysymyksiä. Meillä on myös paljon ehdotuksia, ja niiden kaikkien tarkoituksena on tilanteen korjaaminen, humanitaarinen apu, näiltä alueilta tulevien pakolaisten vastaanoton parantaminen, paluumahdollisuudet ja sellaisten yhteiskunnallisten elinehtojen luominen, että paluu on mahdollista. Tämä onkin asia, jonka jokainen ymmärtää, myös Moskovassa vastuun kantavat poliitikot ymmärtävät sen.
Heidän kanssaan käydyissä keskusteluissa ei voinut olla huomaamatta, että asia vaivaa heitäkin suunnattomasti. Ja jos tilannetta voitaisiin muuttaa, he kannattaisivat sitä. He ovat myös syvästi vakuuttuneita siitä, että heidän puolensa sotarikolliset on saatettava oikeuden eteen. Asia juuttuu kuitenkin siihen vaikeuteen ja erimielisyyteen, että näin tapahtuu liian harvoin, koska kentällä olevat komentajat ovat taipuvaisia suojelemaan omia sotilaitaan tuomiolta. Se on väärä asenne, mutta tunnemme sen monista sodista, myös siirtomaasodista, jollaista Alankomaatkin kävi toisen maailmansodan jälkeen Indonesiassa. Hyvin usein oli niin, että omien poikiemme Indonesiassa tekemistä sotarikoksista voitiin puhua Alankomaissa vasta 20-30 vuotta tapahtumien jälkeen. Olen iloinen, että ainakin Venäjällä on ryhdytty tässä asiassa avoimiksi tätä nopeammin, ja näin luodaan myös edellytyksiä tehdä asialle jotain. Vähän aikaa sitten luimme taas, että presidentti Putin kerää ympärilleen ihmisiä ja pyytää heiltä ajatuksia kestävästä politiikasta, jonka avulla T?et?eniaan saataisiin taas rauhaa ja turvallisuutta, jotka ovat siellä mahdollisia. Tämä toteutettaisiin ehkä T?et?enian ja Ingu?ian yhdistämisen kautta, ja tästä asiasta onkin olemassa kaikenlaisia suunnitelmia siitä, että katsottaisiin, missä määrin voitaisiin saada aikaan kunnolla toimiva valtio, sillä tämä asia koskee meitä kaikkia.
Pakolaisia on tosiaan 200 000, ja olisi hyvin tärkeää - ja vaadimme tätä jo aikaisemmin - että komission jäsen Nielsen, jonka vastuulla pakolaisasiat ja humanitaariset kysymykset kuitenkin ovat, puuttuisi itse asiaan. Voidaan tietenkin vapaasti pyytää pääsyä myös T?et?eniaan. Olemme jo pari kertaa pyytäneet sitä, olen itsekin pyytänyt pari kertaa lähettiläältä ja muilta Venäjän edustajilta, että meidät päästettäisiin T?et?eniaan. Pyyntö väistetään aina, ja siksi kannatankin täysin niitä ehdotuksia - myös Euroopan neuvostossa tehtyjä - joiden mukaan pitäisi koota valtuuskuntia, mahdollisesti myös yhdessä asiasta vastuuta tuntevien duuman jäsenten kanssa, ja lähteä paikalle ja ottaa itse selvää siitä, mitä tapahtuu. Sillä vain, jos tiedämme todella, minkälainen tilanne on, ja jos kansainvälinen lehdistö ja Venäjän lehdistö pääsevät paikalle, niin kuin päätöslauselmassakin todetaan, vasta silloin voidaan tehdä oikeaan tietoon perustuvia ehdotuksia, joilla on myös vaikutusta.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin sallinette minun sanoa parlamentille, että kun me poliitikkoina ryhdymme heittelemään toisillemme loukkauksia jossakin päin maailmaa käytävästä sodasta, unohdamme rauhan edistämisen tavoitteemme, jonka on oltava lopullisena tavoitteenamme.
Jäsen Dupuis puhui julmista teoista, joita pidän kammottavina, koska ne kohdistuvat oikeisiin ihmisiin: isoäiteihin, isoisiin, äiteihin, tyttäriin, isiin ja poikiin ainoastaan siksi, että he ovat erilaisia. En yhdy siihen säyseään näkökantaan, että Venäjä tekisi kaiken, mitä sen pitäisi tehdä, tai että se olisi syvästi huolissaan. Meidänhän on annettu loppujen lopuksi ymmärtää, että maailma on muuttunut syyskuun 11. päivän jälkeen ja että perusihmisoikeuksien noudattamista valvotaan entistä tiukemmin. T?et?enian tapauksessa tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Venäläiset ovat laiminlyöneet t?et?eenien oikeuksia, ja heistä 200 000 elää suoranaisen vaaran ja pelon alla. Uskon myös, että tilanne on pikemminkin pahenemaan kuin paranemaan päin. Näyttää siltä, että syyskuun 11. päivä oli alku Venäjän ja Yhdysvaltain lämpimille suhteille, joissa Yhdysvallat on nyt muuttanut kantaansa.
Kannatan päätöslauselmaa, mutta sitä on vietävä eteenpäin. Miksi toimintamme on tähän asti ollut niin ponnetonta? Minäpä kerron teille, miksi: siksi, että meiltä on puuttunut koordinoitu ja yhtenäinen kansainvälinen lähestymistapa, koska olemme pelänneet loukkaavamme Putinia ja liittolaisia. Hirveät teot vain lisääntyvät sen sijaan että ne vähenisivät, ja konflikti on jatkunut jo vuosikausia. Tämä on jatkuvasti käynnissä oleva sota, joka on lähes unohtunut meiltä. Olemme kuitenkin nähneet, kuinka ihmisiltä evätään ihmisoikeudet, kuinka humanitaarisia kansalaisjärjestöjä on estetty toimimasta tehokkaasti alueella. Yhteistyötä Venäjän viranomaisten kanssa on lisättävä, ja riippumattomien tiedotusvälineiden on välitettävä totuus muulle maailmalle. Emme kuitenkaan saa koskaan unohtaa, että ihmisten perusoikeutena on elää rauhassa ilman vainotuksi tulemisen pelkoa. Tarvitsemme poliittisen ratkaisun, mutta vastuun on kuuluttava Venäjälle.
Saanen lopettaa toteamalla, että jos sota alkaa, poliitikot ovat epäonnistuneet. Jos sota jatkuu, ihmiskunta menettää tarkoituksensa. Sota on saatava loppumaan. Rauhanprosessi ei ole mikään vaihtoehto vaan ainoa tie tästä eteenpäin.

Schroedter (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, jäsen Cashman on oikeassa. Venäläiset sotilaat ovat käyneet jo kahdeksan vuotta sotaa T?et?enian siviiliväestöä vastaan. Tämä on tosiasia, jolta emme saa sulkea silmiämme. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siksi kysynkin teiltä: esitittekö meille äsken esittelemänne toimenpidelistan ulkoministeri Ivanovillekin kolmikantaneuvottelussa ja selitittekö sen samalla tavalla kuin äsken? Esitittekö mainitut Venäjän vastaisia päätöksiä koskevat uhkaukset ulkoministeri Ivanovillekin samalla tavalla? Oliko niillä todellakin keskeinen merkitys asialistalla vai mainitsitteko niistä vain ohimennen. Tosiasiahan on, ettei sillä ole toistaiseksi ollut minkäänlaista vaikutusta. Minusta tuntuu, ettei asiaa ole selvitetty venäläisille yhtä vakavasti kuin äsken meille!
Mekin olemme siis syyllisiä näihin rikoksiin. Tiedämme, että T?et?eniassa ihmisiä viedään pois pakkokeinoin, surmataan ja pahoinpidellään päivittäin.

Tiedämme lisäksi, että t?et?eenejä nimitetään Venäjällä "mustiksi" - se on venäläinen haukkumasana, jolla näitä ihmisiä kuvataan toisen luokan ihmisiksi. Vaikeneminen ja katseen pois kääntäminen jokapäiväisistä siviilien pahoinpitelyistä ja kidutuksista tekee meistä ihmisoikeuksien puolustajina monin paikoin epäuskottavia muun maailman silmissä. Siksi on tärkeää, ettemme usko presidentti Putinin eilen Weimarissa toistamiin todellisuuden vastaisiin vakuutteluihin, että T?et?enian väestöä pitäisi suojella rikollisilta ja että sille pitäisi palauttaa valtiolliset oikeudet. Niillä ei ole mitään tekemistä maan todellisen tilanteen kanssa.
Meidän on huolehdittava kansainvälisen valvonnan toteutumisesta - ihmisloukkauksien valvonnasta paikalla olevan armeijan avulla. Kannatan joka tapauksessa kaikkia vaatimuksia, joissa esitetään presidentti Putinin ja presidentti Maskhadovin kutsumista syyskuussa Strasbourgiin, jotta saamme vihdoinkin vuoropuhelun käyntiin, aseet vaikenemaan ja väkivallan kierteen loppumaan tällä alueella.
(Suosionosoituksia)

Markov (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tämän keskustelun järjestäminen on minusta erittäin myönteinen asia, sillä syyskuun 11. päivän jälkeen lähestulkoon kaikki sotilaalliset operaatiot ovat oikeutettuja, jos niissä vedotaan terrorismin vastaisen taistelun välttämättömyyteen. Tämä pätee myös T?et?enian tilanteeseen. Näkemyksiä on nyt muutettava. Konflikteja ja terrorismia ei voida ratkaista sotilaallisin keinoin. Eilisessä Lähi-itää koskevassa keskustelussa minua ilahdutti se, että parlamentti oli asiasta yksimielinen.
T?et?enian tapauksessa, kuten kaikilla muillakin kriisialueilla, ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan neuvottelemalla, osoittamalla kompromissivalmiutta, rakentamalla luottamusta, kehittämällä kansalaisyhteiskuntaa ja oikeusvaltiota sekä jälleenrakentamalla. Venäjän kanssa näistä ongelmista käytävää vuoropuhelua on tehostettava huomattavasti. Meidän pitäisi pyrkiä siihen, että Venäjän hallitus jatkaa ja tiivistää presidentti Maskhadovin ja muiden neuvotteluhaluisten t?et?eenien kanssa marraskuussa aloitettua yhteydenpitoa. Euroopan neuvoston työryhmä, johon kuuluu myös duuman jäseniä, teki harkituilla ehdotuksillaan aloitteen Venäjän ja T?et?enian välisen laajan vuoropuhelun käynnistämiseksi. Sitä täytyy tukea.
T?et?enian ihmisoikeustilanne on edelleen kohtalokas. Minusta on myönteistä, että parlamentti huomautti tästä tosiasiasta kompromissipäätöslauselmassaan. Minusta on huolestuttavaa, että ihmisoikeusloukkauksista johtuva syytteeseenpano ja tällaisiin rikoksiin syyllistyneiden tuomitseminen edistyy kovin hitaasti, vaikka presidentti Putin sanoikin eilen jotain aivan muuta. Myönteistä kuitenkin on, että Venäjän hallitus on aloittanut jälleenrakentamisen ja julkisen elämän normalisoimisen. Viittaan erityisesti pyrkimyksiin perustaa siviilihallinto, tuomioistuinjärjestelmä ja paikallinen poliisi. Minusta ei ole reilua torjua ja kyseenalaistaa heti kaikki, mitä venäläiset sanovat. Luottamuksen on oltava molemminpuolista. Toisen kanssa keskusteleminen edellyttää nimittäin molemminpuolista luottamusta.
Komission pitäisi tukea tätä kehitystä vahvasti rahavaroin. Tarpeellisten toimenpiteiden kartoittamiseksi meidän pitäisi lopultakin panna täytäntöön vuonna 2000 tekemämme päätös ja lähettää T?et?eniaan tilapäinen valtuuskunta.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, edelliset puhujat ovat viitanneet T?et?enian ja Palestiinan tilanteen rinnastamiseen. Espanjan pääministeri ja Venäjän ulkoministeri tapaavat tänään toisensa Madridissa pureutuakseen kaikkien aikojen vaarallisimpaan konfliktiin. Espanjan pääministeri Aznar kertoi kaksi päivää sitten Israelin pääministeri Sharonille, että Palestiinan konflikti voidaan ratkaista vain poliittisin keinoin ja jos molemmat valtiot, Palestiina ja Israel, tunnustetaan vastavuoroisesti.
Pääministeri Aznarin pitäisi esittää jyrkkä vastalauseensa Ivanoville siitä, että T?et?eniassa loukataan kansainvälisen oikeuden perusperiaatteita ja T?et?enian kansan itsemääräämisoikeutta. Valitettavasti hän ei uskalla tehdä niin tietäen, että Venäjä vastaisi muistuttaen häntä Putinin tavoin Baskimaassa käynnissä olevasta konfliktista. YUTP:n korkea edustaja Solana ehdotti eilen neuvoston puheenjohtajan tukemana erittäin järkevää ratkaisua Palestiinan konfliktiin. Ratkaisu olisi erinomainen T?et?enian ja miksei myös Baskimaan kannalta.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, sillä aikaa kun liittokansleri Schröder ja presidentti Putin istuvat tänään Weimarissa hoitamassa asioitaan aivan kuten ennenkin, taustalla on meneillään T?et?enian kansanmurha. Haluan todellakin käyttää sanaa kansanmurha, sillä T?et?enian viime vuosien tapahtumat ovat juuri sitä: viidennes kansasta on häädetty kotiseudultaan, kymmeniätuhansia ihmisiä on murhattu järjestelmällisesti, eikä murhaamisesta tule loppua! Kyse ei ole mistään yksittäisistä ihmisoikeusloukkauksista tai toisten asioihin sekaantumisista. Niitä tehdään järjestelmällisesti. Tapahtumat saivat alkunsa yhdestä kaikkien aikojen verisimmästä vaalitaistelusta, ellei jopa ihmiskunnan historian verisimmästä vaalitaistelusta, nimittäin siitä, jota presidentti Putin kävi aloittamalla T?et?enian sodan. Silloin ei ollut kyse terrorismin vastaisesta sodasta. Silloin pyrittiin syrjäyttämään Etyjin valvonnan alaisena valittu demokraattinen, vaikkakin äärimmäisen puutteellinen hallinto - se pitää varmasti paikkansa tällä alueella - ja asettamaan sinne omia käskynhaltijoita. Minusta on hieman naurettavaa, jos kehotamme näitä käskynhaltijoita tutkimaan nyt omia rikkomuksiaan.
Meidän tehtävänämme on oltava tämän kysymyksen kansainvälistäminen, sen saattaminen lopultakin maailman julkisuuden valokeilaan. Kiitän siksi Hans-Gert Poetteringiä ja kaikkia muitakin, jotka onnistuivat suuresta vastustuksesta huolimatta toteuttamaan sen, että parlamentti käsittelee näitä todella vakavia ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden loukkauksia, tätä kansanmurhaa, tänään parhaaseen keskusteluaikaan ja tekee lopultakin selväksi, ettemme voi hyväksyä sitä, että korkea-arvoinen EU:n valtuuskunta matkustaa Lähi-itään ja yrittää päästä presidentti Arafatin puheille, mutta samaan aikaan kuitenkin sanotaan, ettei T?et?eniaan voi matkustaa, koska se ei ole mahdollista tai koska siihen ei saataisi lupaa. Venäjän kaltaisen kumppanin ei saa antaa eristää järjestelmällisesti tällaista aluetta, jossa esiintyy näin julmia ihmisoikeusloukkauksia, eikä estää toimittajien, poliittisten tarkkailijoiden ja ihmisoikeusjärjestöjen pääsyä alueelle. Sitä emme saa enää hyväksyä! Minäkin olen siksi sitä mieltä, että komission jäsenen, troikan sekä parlamentin valtuuskunnan on matkustettava paikalle! Me kaikki olemme valmiita yhtymään tähän vaatimukseen.
Minun on korostettava, että meidän on käytettävä hyväksemme myös tilaisuutta keskustella syyskuussa T?et?enian tilanteesta Euroopan neuvoston ja T?et?eniaan valitun hallituksen päämiehen kanssa, jota päätöslauselmassa ei valitettavasti mainita, ja pyrkiä saamaan aikaan poliittinen ratkaisu. Meidän on muistettava yksi asia: jotkin rohkeat toimittajat, kuten Süddeutsche Zeitung -lehden Thomas Avenarius tai hänen Frankfurter Rundschau -lehdessä työskentelevä kollegansa, tunkeutuivat alueelle henkensä uhalla. He ovat dokumentoineet henkilökohtaisesti pelkästään maaliskuun 4. päivän tienoilla viisi järjestelmällistä terrori-iskua ja lukuisia murhia viidellä T?et?enian paikkakunnalla. Paikalle henkensä uhalla matkustaneet venäläiset ihmisoikeusaktivistit, kuten Memorial-järjestön edustajat, ovat vahvistaneet, että alueella toimii Venäjän salaisen sotilaspalvelun T?et?eniaan perustamia terrorijoukkoja. Nämä ovat tosiasioita, jotka meidän on lopultakin tiedostettava! Tiedämme paikkoja, jotka on muka puhdistettu 33 kertaa - toinen paikka 27 kertaa - ja tämän yhteydessä noin seitsemännes väestöstä surmattiin. Siviilejä ja raskaana olevia naisia raahattiin ulos pikkubusseista ja ammuttiin. Tämä ei ole mitään terrorismin vastaista taistelua. Terroristeiksi väitettyjä ihmisiä ammuttiin aamutohvelit jalassa. Minun on todellakin selvennettävä, että julkisuuteen on levitetty järjestelmällisesti vääriä tietoja, jos niissä annetaan sellainen kuva, että tässä on kyse ainoastaan hieman liioitellusta terrorismin vastaisesta taistelusta, riippumatta siitä, ettei tällä tavalla suinkaan torjuta terrorismia, vaan parhaimmillaan synnytetään sitä, ja tästä minun on todettava Olivier Dupuis'n tapaan, ettei tällä hetkellä ole pienintäkään todistetta siitä, että T?et?eniassa todellakin olisi suurimuotoista terrorismia.
Jopa arvostettu Neue Züricher Zeitung -lehti sanoi aivan selvästi, ettei ole pienintäkään merkkiä siitä, että t?et?eenit olisivat Venäjällä tehtyjen murhayritysten takana, ja lehden mukaan kyse on jotakuinkin hämäristä taustoista ja aivan toisista poliittisista "pompottajista". Tämä asia on sanottava parlamentissakin avoimesti: meillä on pitkä perinne selkeissä T?et?eniaa koskevissa lausunnoissa. Olemme johtavassa asemassa niiden joukossa, jotka haluavat lopultakin varmistaa, että tämä esimerkiksi öljy- tai raaka-aine-etuihin perustuva kansan järjestelmälliseen sortamiseen pyrkivä politiikka tuodaan päivän valoon.
Tämä on 2000-luvun alussa käytävä siirtomaasota eikä mikään muu! Meillä on oikeus vastustaa tätä siirtomaasotaa. Meillä on etuoikeutettu kumppanuussuhde Venäjään. Me olemme molemmat Etyjin jäseniä. Me olemme molemmat Euroopan neuvoston jäseniä. Meillä on välineitä ryhtyä toimenpiteisiin, ja meidän on vihdoinkin käytettävä niitä, emmekä saa enää torkkua ja olla aivan kuin kyse olisi vain yksittäisistä toisten asioihin sekaantumisista. Vieläkään ei ole tuomittu niitä harvoja upseereita, jotka on viety jo oikeuteen ja joita vastaan on nostettu syyte, kuten esimerkiksi erästä nuoren naisen vuonna 2000 raiskannutta ja murhannutta everstiä. Tämä kaikki on pelkkää propagandaa. Näitä rikoksia ei käsitellä koskaan loppuun asti. Tätä emme saa enää hyväksyä! Meidän on puhuttava selkeää kieltä tärkeän kumppanimme Venäjän kanssa, koska suhtaudumme siihen vakavasti!
Volcic (PSE).
Arvoisa puhemies, tuntuisi olevan tärkeää, ettei T?et?enian tilannetta ja syyskuun 11. päivän jälkeen kehittynyttä tilannetta sekoiteta keskenään. On selvää, että venäläinen osapuoli pyrkii liittämään yhteen tapahtumat, joita sattuu maailman eri kolkissa Afganistanissa, Lähi-idässä, T?et?eniassa ja Georgiassa aivan kuin ne olisivat osa samaa ilmiötä, vaikka näin ei ole. Vaikuttaa siltä, että venäläiset ovat usein sellaisten geopolitiikan asiantuntijoiden kaikkein uskollisimpia kuulijoita, jotka ennustavat sivilisaatioiden islamin ja kristinuskon välistä yhteenottoa niin, että heidän ideologiansa eivät pidä enää ollenkaan paikkaansa, kun ajattelee vain vähän aikaa sitten esitettyjä näkemyksiä.
Minusta tuntuu, että silloin tällöin mekin teemme joitain virheitä. Esimerkiksi, jos Euroopan unionin toimielimet kutsuvat t?et?eenisissejä "roistoiksi" ja "terroristeiksi", meidän on vaikea kuvitella voivamme käydä vuoropuhelua roistojen ja terroristien kanssa. Tämän vuoksi ehdottaisin, että yritetään löytää yksi sanamuoto, jolla määritellään tämä kansalta vahvaa tukea saava taisteluosapuoli.
Koska Euroopan kanta on kokonaisuudessaan erittäin jakautunut, paikalle on lähetettävä asiantuntijatarkkailijoita paikallisista tapahtumista esitettyjen pelkistettyjen kantojen kumoamiseksi. Lordi Juddin johtama valtuuskunta on siis oikein hyvä ajatus. Oikein hyvä ajatus on myös ehdotus luoda troikat ja viiden hengen ryhmät, joissa on venäläinen osapuoli ja T?et?enian tilannetta käsittelevä työryhmä ja jotka tarkkailisivat tilannetta ja tutkisivat ihmisoikeusrikkomuksia. Pohjois-Kaukasiaa varten olisi varmasti myös asianmukaista luoda tilapäinen valtuuskunta, joka keskustelisi venäläisten ja t?et?eeniedustajien kanssa kaikista tämänhetkisistä ongelmista. Kaikki nämä ovat oikein hyviä ajatuksia, ja tämä tarkoittaa, että me ainakin olemme paikalla.
Pääosin päätöslauselmassa, josta tänään keskustelemme, kehotetaan venäläisiä auttamaan uhreja, hyväksymään seurantakomiteoiden ja ryhmien muodostaminen, auttamaan niitä, jotka tarvitsevat lupia, viisumeja ja suojelua voidakseen hoitaa työtään humanitaarisissa järjestöissä sekä tekemään yhteistyötä heidän kanssaan. On selvää, että 200 000 pakolaisen paluuseen liittyvästä ongelmasta puhuminen on vain parlamentille tyypillistä hienoa sanahelinää.
Riippuu siis Putinin hallituksen halukkuudesta ja valmiudesta, hyväksyykö se vai ei T?et?enian tilanteesta esitetyt pääosin epäsuorat arvostelut, muuten ei vaadittaisi niin monia valtuuskuntia. Venäjän halukkuus aloittaa kunnolliset yhteistyösuhteet Euroopan unionin kanssa ilmenee myös sen valmiudesta ottaa vastaan nämä kehotukset.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun puhumme T?et?enian murhenäytelmästä, emme voi sanoa, ettemme tienneet mitään. Kauhuissaan olevien pakolaisten antamien luottamuksellisten tietojen ja viimeisten paikalla olleiden toimittajien todistusten ansiosta saamme tuosta Venäjän federaation sotajoukkojen toisesta T?et?enian sodasta tiedonmuruja, että siellä tehdään järjestelmällisesti julmuuksia ja kostonhimoisia ja yhä pahenevia raakuuksia. Tälläkään kertaa emme voi sanoa, ettemme voineet asialle mitään. Venäjä ei ole enää omavarainen valtio, joka hoitaa asioitaan suljettujen ovien takana ja joka määrää kansansa oikeudesta elämään ja kuolemaan. Venäjä on yhteydessä Euroopan unioniin ja tämän ohella myös muihin maailman kolkkiin moraalisten ja poliittisten sitoumusten kautta, joista riippuvat sen uskottavuus ja maksukyky eurooppalaisissa ja kansainvälisissä yhteyksissä. Näiden asioiden lisäksi on mainittava Euroopan unionin yhteinen Venäjän-strategia sekä yhteistyö- ja kumppanuussopimus, jonka perusteella Venäjän on kunnioitettava ihmisoikeuksia. Venäjää tuetaan vaikeassa siirtymävaiheessa kohti länsimaalaisia talousnormeja sellaisten ohjelmien, kumppanuuksien ja rahoitusten avulla, joissa Euroopan unioni on avainasemassa. Unionin laajentumisen myötä Venäjä on lyhyellä aikavälillä uudessa geopoliittisessa tilanteessa, minkä vuoksi sen on pakko neuvotella uudestaan asemastaan ja suhteistaan uusien eurooppalaisten naapureittensa kanssa. Tällä kertaa meidän on osattava nousta tuota oikeuksia vastustavaa valtiota vastaan ja määrätä todellisilla painostustoimilla, että tarkkailijoita ja ulkomaisten tiedotusvälineiden edustajia lähetetään tuohon traagiseen paikkaan, joka on sulkenut ovensa ulkopuolisilta ja jossa on meneillään viimeisimmät ihmiskunnan julmuudet. Meidän on osattava vaatia, että paikalle lähetetään kiireesti lääkintä- ja humanitaarista apua, ja ennen kaikkea meidän on lakattava kätkemästä passiivisuuttamme julkilausumien taakse ja väärentämästä omantuntomme ääntä kuvittelemalla, että kykenemme säilyttämään Venäjän hauraan demokratian. Meidän on osattava välttää sekoittamasta yksipuolisesti keskenään terrorismia ja suunnitelmallista kansanmurhaa, muuten paikalla tapahtuvien julmuuksien pahenemista voidaan verrata meidän välinpitämättömyyteemme.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto on pannut merkille kaiken, mitä keskustelun aikana on sanottu, ja se kiittää parlamenttia osallistumisesta tähän keskusteluun, joka on erittäin tärkeä paitsi yleensä kansainvälisen politiikan myös ennen kaikkea eurooppalaisen perheemme politiikan kannalta, sillä katsomme Venäjän kuuluvan kanssamme samaan alueeseen ja pyrimme siihen, että siellä meneteltäisiin samalla tavoin ja kunnioitettaisiin oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia samalla tavoin kuin Euroopassa.
Haluaisin sanoa, että puheenjohtajavaltio ja neuvosto yhtyvät suurelta osin täällä esitettyihin näkemyksiin, sillä ne seuraavat huolestuneina T?et?enian tilannetta. Yhdyn täysin näkemyksiin, joiden mukaan syyskuun 11. päivän tapahtumat eivät saa antaa kenellekään veruketta - eivät varsinkaan Venäjälle - järjestelmällisiin ihmisoikeusloukkauksiin terrorisminvastaisen taistelun varjolla. Ihmisoikeuksia todellakin loukataan ja vieläpä erittäin vakavasti, mutta myönteistäkin kehitystä on tapahtunut, ja neuvosto näkee sen. Meidän on mielestäni siis jatkettava ponnisteluja: parlamentin on saatava äänensä kuuluville ja hyväksyttävä päätöslauselma - joka on mielestäni erinomainen - ja neuvoston on edelleen kaikissa yhteyksissä ilmaistava Venäjän viranomaisille kantamme - neuvoston kanta, Euroopan unionin kanta ja Euroopan parlamentin kanta.
Haluan rauhoitella jäsen Schroedteria, joka kysyi minulta, sanooko neuvosto todellakin samaa, kun tapaamme Venäjän federaation korkea-arvoisia johtajia presidentti Putinista ja ulkoasiainministeristä aina varaministereihin ja muihin korkea-arvoisiin edustajiin asti. Voin kertoa hänelle, että neuvosto sanoo Venäjän viranomaisille samaa kuin se on sanonut täällä tänään. En rohkenisi tulla parlamenttiin sanomaan jotakin, mitä emme ole pystyneet sanomaan Venäjän federaation viranomaisille. Voitte olla täysin varma siitä, että tällä puolivuotiskaudella ja seuraavien puheenjohtajuuskausien aikana puheenjohtajavaltio jatkaa sitä keskustelua, jota se on koko ajan käynyt Venäjän viranomaisten kanssa.
Meidän kaikkien on ilman muuta jatkettava ponnisteluja, mutta on lohduttavaa, että Euroopan parlamentti tukee meitä, ja uskomme, että normaalitilanteen palauttaminen T?et?eniaan, täysimääräisten demokraattisten edellytysten luominen, ihmisoikeuksien kunnioittaminen, pakolaisten palaaminen ja elämän täysimääräinen normalisoiminen ovat tavoitteita, joihin me voimme ja joihin meidän täytyy pyrkiä. Arvoisa puhemies, vakuutan teille, että neuvosto ei säästele vaivojaan, vaan se pyrkii yhdessä komission kanssa ja parlamentin tukemana saavuttamaan nämä tavoitteet.

Nielson
Arvoisa puhemies, saanen jälleen kerran korostaa, että olemme läsnä kyseisellä alueella. Olemme läsnä T?et?eniassa, ja komission toimittaman humanitaarisen avun määrä - 40 miljoonaa euroa vuonna 2001 - on selkeä osoitus kriisille ja T?et?enian kärsimyksille antamastamme etusijasta. Kenttäasiantuntijamme ja ECHOn henkilökunta ovat todiste läsnäolostamme alueella. Olemme myös ainoa ulkopuolinen edustaja, joka on perustanut ruoan ja avun riippumattoman jakelujärjestelmän T?et?eniassa. Tanskan pakolaisneuvosto on ainoa vaihtoehto Venäjän hätäministeriölle (Emercom), joka vaatii saada hoitaa kysymyksen itse. Esimerkiksi maailman ruokaohjelmasta annettava apu toimitetaan venäläisen järjestön kautta. Vaadimme jatkuvasti riippumatonta jakelukanavaa sen takaamiseksi, että toimimme tehokkaammin kuin tässä keskustelussa on väitetty. En usko, että nyt vain kolme prosenttia avusta saavuttaa oikeat ihmiset. Jos tämä pitäisi paikkansa, 200 000 Ingu?iassa olevaa pakolaista ei olisi enää elossa.
Meillä on valmiudet muutokseen, mutta emme yritä millään tavoin väittää tätä helpoksi tai täydelliseksi operaatioksi. Se on äärimmäisen vaikea, mikä on yksi syy siihen, että meidän on edelleen painostettava Venäjän viranomaisia sekä mahdollisuudessa käyttää turvallisesti ULA-radioita että kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen työlupien ja yleisten edellytysten osalta alueella.
Ensimmäinen tehtävä, johon ryhdyin virkaan astumiseni jälkeen, oli Itä-Timorin humanitaarinen tehtävä syksyllä 1999. Toinen tehtävä koski tämän päivän puheenaiheena olevaa aluetta. Olen kiitollinen neuvosta, että minun olisi kenties hyvä käydä alueella uudelleen, ja harkitsemmekin sitä.
Komission ponnistelut, toimeenpanokumppaniemme rahoitus ja heidän päättäväinen tukeminen edustavat ainoita oikeita ponnisteluja turvata kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen läsnäolo alueella. Jatkamme päättäväisesti tätä työtä, eikä tuota päättäväisyyttä horjuta mikään. Olisi kenties syytä sanoa myös tässä keskustelussa todetun takia, että minusta on sekä välttämätöntä että ilmeisen mielekästä säilyttää tehty ero yhtäältä laajan poliittisen vuoropuhelun - jossa korostetaan myös ihmisoikeusnäkökohtia - ja toisaalta selkeästi määriteltyjen humanitaaristen avustusponnistelujen välillä. Tämä työnjako siitä, kuka tekee mitäkin ja miten tehtävä suoritetaan, on sekä välttämätön että järkevä. Jos sekoitamme kaikki tehtävät keskenään, innostumme hyvistä, myönteisistä ja poliittisista syistä, mutta itse asiassa siten vaarannamme kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen pääsyn tuolle kuohuvalle alueelle.
Humanitaariseen apuun on omat järkisyynsä, ja on tärkeää myöntää, että jos sallimme koko kysymyksen politisoinnin, se ei tiedä hyvää humanitaarisen avun kannalta. On tärkeää pitää tämä mielessä, ja toivon parlamentin ymmärtävän, ettei sen pidä millään tavoin heikentää ongelman poliittisista näkökohdista Venäjän kanssa käymämme poliittisen vuoropuhelun tarkoitusta ja painoarvoa. Meidän on kuitenkin toimittava uskottavasti ja vakavasti otettavana humanitaarisen avun toimittajana. Olen ottanut vaarin monista hyvistä keskustelussa annetuista neuvoista, joilla on tärkeä merkitys tulevissa neuvotteluissamme.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Niin, jäsen Dupuis, miksi haluatte puheenvuoron?

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, nimenomaan tiiviisti humanitaarisen aiheen lomassa haluan esittää komission jäsen Poul Nielsonille seuraavan kysymyksen: onko hän valmis siirtymään 20 metriä siis 20 metriä tavatakseen T?et?enian terveysministerin, joka istuu parlamentin yleisölehterillä?

Puhemies. -
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Esteven laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0087/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Valenciassa 22.-23. huhtikuuta 2002 pidettävän Euro-Välimeri-alueen ulkoasiainministerien kokouksen valmistelemiseksi.

Esteve (ELDR)
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi lausua kiitokseni kaikille ryhmille niiden rakentavasta asenteesta - totesin tämän jo valiokunnassa - joka säilyi muuttumattomana tätä istuntoa valmisteltaessa. Minun on mainittava myös yhteistyö ja vuoropuhelu komission ja neuvoston kanssa; mietintö hyväksyttiin lopulta yksimielisesti 49:n ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa läsnä olleen jäsenen äänin.
Käsittelen seuraavaksi tarkistuksia. Ensiksikin jäsen Boudjenah esitti seitsemän tarkistusta, joista tarkistukset 4, 6, 7 ja 8 on peruutettu ja tarkistukset 3, 5 ja 9 ovat jäljellä. Sanoisin jäsen Boudjenahille ensiksikin, että tarkistus 5, joka koskee yhdenmukaista maahanmuuttolainsäädäntöä, on mielestäni perusteltu hyvin 45 ja 46 kohdassa ja että ulkoista velkaa on käsitelty asianmukaisesti 29 kohdassa. Kantani näihin tarkistuksiin on siis edelleen kielteinen. Sen sijaan julkisia palveluja koskeva tarkistus 3 on mielestäni myönteinen ja rikastuttaa mietintöä. Puoltaisin siis sitä, vaikka ehdottaisinkin, ettemme sijoittaisi sitä äänestyksessä tarkistuksen esittäjän ehdottamaan paikkaan, sillä 26 a kohta olisi sopiva paikka.
Jäsen Napoletanon tarkistus 2 on mielestäni erittäin myönteinen, sillä Euroscola-ohjelma on toimiva nuorten ohjelma, joten kannatan tarkistusta.
Sanoisin tarkistuksesta 1, jota olen ehdottanut esittelijänä, että luultavasti kaikki ovat samaa mieltä, että turvallisuusneuvoston päätöslauselmien sisällyttäminen mietinnön johdanto-osan viitteisiin on erittäin järkevää. Tarkoitan tässä päätöslauselmia 1397 ja 1402.
Lopuksi: jäsen Napoletanon tarkistusta 10, joka koskee Euro-Välimeri-alueen pankkia, on mielestäni syytä käsitellä tarkemmin. Olen - ja tämä on ulkoasioiden valiokunnan kanta - sitä mieltä, että nykyisessä sanamuodossa annetaan päättäväinen tuki pankin perustamiselle. Barcelonan Eurooppa-neuvostossa kuitenkin hyväksyttiin kantoja ja toimenpiteitä, jotka eivät tosin ole tämänsuuntaisia mutta jotka eivät myöskään ole ristiriidassa sen kanssa, että meillä voisi vuoden kuluttua olla tällainen pankki. Uskon vilpittömästi, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän tekemästä yhteenvedosta voisi olla hyötyä eri ryhmissä - myös omassa ryhmässäni - käytävissä keskusteluissa ja että sen esittämä tarkistus on myönteinen yhteenveto tilanteesta, sillä voisimme säilyttää yksimielisyyden kannattamalla pankkia ja vaatimalla komissiolta uutta ehdotusta, josta olisi ilman muuta keskusteltava laajasti parlamentissa. Näin ollen puollan tarkistusta 10.
Arvoisa puhemies, ehdotan myös, että neljän kohdan järjestystä muutettaisiin. Tarkemmin sanottuna 31, 32, 33 ja 34 kohdan käsitteet olisivat mielestäni oikeilla paikoilla, jos niiden järjestys olisi 33, 32, 34 ja 31. Mielestäni myös 52 kohta, joka liittyy yksinomaan talouteen, on siirrettävä muualle sen nykyisestä paikasta. Se olisi mielestäni sijoitettava 22 kohdan jälkeen.
Toteaisin lopuksi, että mietintö on tärkeä - yksityiskohtiin puuttumatta - kahdesta syystä: ensiksikin mietinnön olisi autettava ja ohjattava Valencian kokousta, jotta Euro-Välimeri-politiikasta tehtäisiin ensisijaista ja tehokasta. Olen tätä mieltä, joten toivon, että tämä näkyisi myös äänestyksessä. Toiseksi ajattelen Lähi-idän erittäin vakavaa konfliktia, eilistä keskusteluamme, Haifasta tänään kantautuneita surullisia uutisia ja tänään Madridissa pidettävää kokousta, jossa toivottavasti pystymme saamaan aikaan yhteisen kannan. Kun ajattelemme kaikkea tätä, voimme mielestäni todeta, että Barcelonan prosessi edellyttää myönteisiä toimia vakauden ja rauhan hyväksi kyseisellä alueella ja Lähi-idässä.
Haluaisin muistuttaa teille, että jos Valencian kokous toteutuu suunnitelmien mukaisesti, se on ainoa foorumi, jossa voivat olla paikalla Palestiinan ja Israelin valtuuskunnat. Uskon vilpittömästi, että Barcelonan prosessi on Euroopan unionille yksi tärkeimmistä vuoropuhelun ja yhteistyön välineistä, ellei sitten tärkein väline. Prosessi on sitä paitsi ulottuvillamme, koska se on velvollisuutemme. Olen sitä mieltä, että unionin on hoidettava - ja vieläpä kunnolla - sille kuuluvat tehtävät. Toivottavasti näin käykin, ja kiitän siitä tavasta, jolla mietintö on laadittu ja siitä on neuvoteltu, arvoisa puhemies.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, vaikka tämä ei olekaan yleinen käytäntö, olen pyytänyt puheenvuoroa esittelijä Esteven esiteltyä ulkoasioiden valiokunnan erinomaisen mietinnön, koska puheenjohtajavaltio haluaa lausua kiitoksensa ulkoasioiden valiokunnan ja erityisesti esittelijän tekemästä työstä.
Mietintö on laadittu Euro-Välimeri-vuoropuhelua käsittelevän Valencian ministerikokouksen aattona tässä erittäin vaikeassa tilanteessa ja Euro-Välimeri-vuoropuhelun kannalta kriittisellä hetkellä; nimittäin - kuten esittelijä Esteve nimenomaan sanoi - kyseessä on ainoa yksimielisyyden aihe Välimeren alueella ja kenties ainoa jäljellä oleva mahdollisuus arabi- ja israelilaisvaltuuskuntien rakentavaan vuoropuheluun yhdessä eurooppalaisten valtuuskuntien kanssa. Katsomme näin ollen, että mietinnössä annetaan kokoukselle parlamentin poliittinen tuki, jota puheenjohtajavaltio Espanja tarvitsee, jotta se pystyisi järjestämään kokouksen olosuhteista huolimatta sekä antamaan selkeän sysäyksen Euro-Välimeri-vuoropuhelulle, uuden sysäyksen prosessille, joka käynnistettiin vuonna 1995 juuri Barcelonassa.
Mielestäni on erittäin kuvaavaa, että juuri Kataloniasta kotoisin oleva Euroopan parlamentin jäsen muistuttaa meille Barcelonan hengestä, vuoden 1995 hengestä, jonka haluaisimme elvyttää tänään ja muutaman päivän kuluttua - tarkemmin sanottuna 22. ja 23. huhtikuuta - Valenciassa. Ulkoasioiden valiokunnan panos on mielestäni aivan välttämätön, sillä puheenjohtajavaltio saa siitä tänä erittäin vaikeana ajankohtana tarvitsemansa poliittisen tuen.
Haluan siis todeta, että neuvosto arvostaa ulkoasioiden valiokunnan ja esittelijä Esteven työtä ja kiittää siitä.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensimmäiseksi kiittää teitä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta siitä tunnustuksesta, jota olette juuri antaneet valiokunnan työlle, ja ilman muuta haluan onnitella myös kollegaamme Esteveä hänen korostamastaan asiasta, toisin sanoen siitä, että tämä mietintö hyväksyttiin yksimielisesti, mutta samalla haluan täsmentää, että tämä tapahtuma on poikkeuksellinen valiokuntamme historiassa.
Haluaisin myös tukea kollegamme ja esittelijä Esteven äsken tekemiä tarkistusehdotuksia ja kertoa teille, miksi asiasta oltiin yksimielisiä. Tämä yksimielisyys selittyy mielestäni tehdyn työn laadulla mutta myös sillä, että syyskuun 11. päivän jälkeen tulimme tietoisiksi, että Euroopan unionilla on velvollisuus olla rajoittumatta seuraamaan näköetäisyydeltä, mitä Välimeren toisella puolen tapahtuu, että on sen omien etujen mukaista auttaa Afrikan manteretta pääsemään ulos kaaoksesta ja kurjuudesta maaperällä, jossa osa islamilaisen fundamentalismin uusista aineksista kasvaa ja kukoistaa, ja että Euroopan on tällä hetkellä mahdoton sulkea itseään linnoitukseen, jonka kohtalona kaikkien muidenkin linnoitusten tavoin olisi joutua piiritetyksi tämähän on jo alkanut toteutua kasvavan laittoman maahanmuuton myötä ja kuten te juuri totesitte, tämän kaiken huippuna on tarve aloittaa uudelleen keskustelu Barcelonan prosessista.
Kollegani antoivat tehtäväkseni laatia yhteisen päätöslauselman EuroVälimeri-alueen foorumin kokousta varten, joka pidetään Brysselissä 6. marraskuuta, ja minulla oli mahdollisuus todeta, että Palestiinaa koettelevasta tämänhetkisestä murhenäytelmästä huolimatta sillä yhteistyöllä, joka palestiinalaisten ja israelilaisten kollegojemme välillä aloitettiin tuon tekstin laadintakomiteassa, oli vahva symbolinen ja toivon arvo. Minä siis kuulun niihin, jotka tukevat hyvin voimakkaasti tämän mietinnön päätelmiä, joissa vaaditaan Barcelonan aloitteessa aloitetun vuoropuhelun uudelleen käynnistämistä, eikä tuon vuoropuhelun pitäisi koskea ainoastaan taloudellista ja poliittista yhteistyötä, vaan myös kulttuurien välistä ja jopa uskontojen välistä yhteistyötä. Uskon tämän pätevän myös siihen, että Välimeren molemmin puolin on palautettava se ymmärryksen ja keskinäisen kunnioituksen ulottuvuus, jonka pitäisi vaikean siirtomaavallan purkamisvaiheen jälkeen ja siitä aiheutuneiden haavojen alettua parantua, palauttaa Välimeren alueelle mare nostrumin (meidän meremme) olemus, johon liittyviä tiettyjä arvoja me kollegojemme keskuudessa kannatamme ja jotka ovat sivilisaatiomme perusta.
Niinpä uskon, että Euroopan, maailman nykyisen talousmahdin, velvollisuutena on auttaa meitä rakentamaan etuoikeutetut kumppanuudet EuroVälimeri-kumppaneittemme kanssa, mutta lisäksi tämä on sen etujen mukaista. Aiomme jatkaa työtämme tämän hyväksi Maghreb-liittoa koskevien valiokunta-aloitteisten mietintöjen puitteissa, jotka annetaan parlamentin käsiteltäväksi toukokuun täysistunnon aikana.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, minusta tämänpäiväinen keskustelu on asianmukainen, koska sen mukaan eilen käymämme keskustelu tulee osaksi suurempaa kokonaisuutta, joka koskee Lähi-itää, Välimerta ja Eurooppaa. Kiitän mietinnön esittelijää siitä, että hän antoi kaikille ryhmille mahdollisuuden antaa panoksensa tähän mietintöön, joka on mielestäni todellakin avuksi Valencian kokoukselle, ja kiitän häntä siitä, että hän osasi hyödyntää ja arvostaa kaikkien poliittisten ryhmien panoksia.
Kiitän myös komissiota siitä, että se esitteli tehokkaan ja ehdotusten kannalta myös uudenlaisen tiedonannon, jota parlamentti haluaa Esteven mietinnön kautta lujittaa ja edistää. Tässä kohdin haluaisin korostaa kolmea seikkaa: ensinnäkin Välimeri on tällä hetkellä unionille strateginen painopistealue. Laajentumisen jälkeen siitä tulee poliittinen painopistealueemme. Meidän on siis oltava johdonmukaisia sekä politiikoissa että resursseissa. Toiseksi on lakattava ajattelemasta, että kumppanuus merkitsee ainoastaan vapaata kauppaa. Meidän on tehtävä tästä kumppanuudesta merkittävä politiikka, joka pitää sisällään talous-, sosiaali-, kulttuuri-, koulutus- ja parlamentaarisia elimiä koskevat kysymykset. Haluamme täydentää tätä kumppanuutta paljon aikaisempaa useammilla asioilla. Kolmanneksi meidän on luotava ihmisoikeuskulttuuri. Emme voi huojua reaalipolitiikan ja sen uhan välillä, että sopimukset puretaan. Kaikkien toimielinten, erityisesti komission, on sitouduttava edistämään ihmisoikeuksia Välimeren alueen maissa. Olemme huolestuneita, koska minä olen erityisen huolissani mitä enemmän komissio antaa valtuuksia Välimeren maissa oleville virastoilleen, sitä enemmän sen on osoitettava kykenevänsä toimimaan tehokkaasti ja itsenäisesti kyseisten maiden hallitusten painostuksesta huolimatta. Muussa tapauksessa heitämme rahamme hukkaan.
Lopuksi minusta on tärkeää tuoda esille, että me haluamme lujittaa tämän kumppanuuden institutionaalista ulottuvuutta antamalla parlamentille mahdollisuuden toimia etulinja-asemassa, panostamalla itse tähän sitoumukseen ja vahvistamalla kahta komission ehdottamaa instituutiota, toisin sanoen EuroVälimeri-alueen kehityspankkia ja EuroVälimeri-säätiötä.

Costa, Paolo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ryhmäni puolesta ilmaista mitä vahvimman yksimielisyyden ja tuen komission tiedonannolle ja epäsuorille päätöksille aloittaa EuroVälimeri-politiikka uudelleen valtavalla voimalla.
Täällä on jo todettu, että itälaajentumisen jälkeen tästä politiikasta tulee ehdottoman tärkeä painopiste, jota emme voi välttää. Kaikkiin tähän asti hyväksyttyihin perusteisiin lisätään nyt myös se dramaattinen peruste, joka liittyy sotaan ja terrorismiin Israelin ja Palestiinan välillä. Meillä on nyt edessämme sellainen kallis näytön paikka, että jos Eurooppa ei osallistu tilanteen selvittämiseen aikaisempaa enempää ja jos ei noudateta politiikkoja, joissa alueen epävakaisuuden ja alikehittyneisyyden syyt käsitellään juuria myöten, emme kykene ehkäisemään todellisia tai mahdollisia konflikteja tai niiden hallitsemattomia vaikutuksia, kuten laitonta maahanmuuttoa. Niinpä suhtaudumme myönteisesti siihen, että Euroopan unioni harjoittaa painokkaampaa Välimeren politiikkaa. Suhtaudumme siis myönteisesti siihen, että Euroopan rakennusmenetelmää viedään muihin maihin alkaen sellaisen varsinaisen vapaakauppa-alueen edistämisestä, joka kannustaa mahdollisimman voimakkaasti maailman eteläisten osien välistä kauppaa vielä enemmän kuin pohjoisen ja etelän välistä kauppaa.
On suhtauduttava hyvin myönteisesti siihen mahdollisuuteen, että tätä prosessia tuetaan nyt EIP:n erikoisosastojen kautta ja tulevaisuudessa EuroVälimeri-alueen kehityspankin kautta. Välimeren tapauksessa on kuitenkin haluan painottaa, että Israelin ja Palestiinan välinen kriisi osoittaa tämän pureuduttava syvemmälle. Nyt tämä tarkoittaa sitä, että on tehtävä työtä suotuisten olojen uudelleen luomiseksi ja kulttuurien ja uskontojen välisen vuoropuhelun kehittämiseksi niin, että tämä vuoropuhelun avulla saavutetaan sellaista tietoa ja keskinäistä ymmärrystä, joka meidän on otettava tämä huomioon riittää estämään konfliktit länsimaisen maailman ja islamilaisen maailman, Euroopan ja muiden Välimeren välisten kulttuurien ja Välimeren eri kulttuurien välillä, toisin kuin tällä hetkellä.
Hyvät tarkoitukset ja satunnaiset toimet eivät riitä tämän toteuttamiseen. On tehtävä tasapainoista ja kestävää työtä. Tästä syystä haluan tukea voimakkaasti ja painokkaasti komission tiedonannossa mainitun EuroVälimeri-säätiön töiden aloittamista. Välimeren mailla on runsaasti erilaisia kokemuksia, ja ne ovat täynnä symbolisia paikkoja, joissa kulttuurien ja uskontojen välistä vuoropuhelua on kehitetty vuosisatojen saatossa. Minä olen kotoisin Venetsiasta, kaupungista, jolla on tämänsuuntaisia perinteitä, ja olen varma, että jos säätiö panee peliin kaiken energiansa, ne valtavat energiaresurssit, joita Välimerellä on, sekä lukuisat tarinat ja kokemukset yhteistyöstä ja yhteisymmärryksestä, pystymme varmasti paneutumaan ongelmaan juuria myöten. Meidän ohjelmissamme kulttuurinäkökohta on jotakin, joka lisätään muiden asioiden lomaan ja joka mainitaan vasta politiikan ja talouden jälkeen. Tässä tapauksessa se on asetettava etusijalle, koska sen mahdollisuuden alku ja juuri, että talous ja politiikka voivat toimia omassa tehtävässään.

Flautre (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Lähi-idän konflikti levittää tällä hetkellä väkivaltaisuusaaltojaan kaikkiin Välimeren maihin. Tämä kysymys on varmasti Valenciassa käytävien keskustelujen keskipisteenä. Siirtokuntiin ajettua palestiinalaiskansaa kohtaan tunnettu empatia, jota tunnetaan hyvin voimakkaasti muuallakin kuin arabiyhteiskunnissa, pysyy vireillä erityisesti näissä maissa kasaantuneiden kulttuurillisten, yhteiskunnallisten ja poliittisten nöyryytysten ja turhautumien vuoksi, joista kansalaiset katsovat arabi- ja länsimaisten johtajien olevan vastuussa. Tämän vuoksi näiden maiden pyrkiessä kohti kunnianarvoista ja oikeudenmukaista elämää ne valitsevat useimmiten arabien tai uskonnon kannalta kansallismielisen ja länsimaiden vastaisen tien. Tällainen suuntaus, joka lisää kansainvälisen yhteisön kyvyttömyyttä saada osapuolet lopettamaan verilöylyt ja kunnioittamaan oikeuksia Lähi-idässä, on haitallinen sille kulttuuri- ja siviilivuoropuhelulle, jota Barcelonan prosessilla vaaditaan samaan aikaan, kun sen kiireellisyys ja tärkeys tulee esiin. Barcelonan prosessin raja ja panos onkin siinä, että on yritettävä toteuttaa jotakin sellaista, jota se ei ole vielä osoittanut toteuttavansa, toisin sanoen sellainen prosessi, joka tukee Välimeren maiden demokratisoitumisprosessia. Mikäli Israelin kanssa tehtyä assosiaatiosopimusta ei pureta, siinä tapauksessa Israelin panssarivaunut eivät ole musertaneet ainoastaan maa-alueita, vaan myös tämän sopimuksen 2 artiklan ja myös kaikkien assosiaatiosopimusten 2 artiklan. Mitä sanottavaa meillä olisi Ben Alin perustuslaillisesta vallankaappauksesta Tunisiassa? Miten me voisimme vastata sellaisen algerialaisyhteiskunnan pyrkimyksiin, jonka kaksi veljesleiriä, demokratian vihollista, ovat vallanneet?
Ajatus, että talouskehitys johtaa automaattisesti demokratiaan, voidaan jättää omaan arvoonsa. Pyrkimystä kestävään, toisin sanoen yhteisvastuulliseen ja ekologiseen, kehitykseen Välimeren alueella ei voida rajoittaa käsitteeseen vapaan kaupan alueesta. Onko ihmisillä yksipuolinen käsitys siitä, mitä seurauksia kaupankäynnin vapauttamistoimilla on työllisyyteen, julkisiin palveluihin ja kansalaisten elämään? Tällaisesta näkökulmasta demokratia on todellakin yksi kehityksen edellytyksistä. Tämä demokratian vaatimus ei merkitse puuttumista toisten asioihin, mitä jotkut väittävät uuskolonialistiseksi toiminnaksi, vaan sillä on olennainen merkitys niille suhteille, joita tuolla alueella on määrä luoda.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää esittelijä Esteveä hänen ulkoasioiden valiokunnassa tekemästään erinomaisesta työstä, sillä hän on esittänyt erittäin tasapainoisen ja myönteisen työn ja samalla ottanut huomioon kaikki eri ryhmien tekemät ehdotukset.
On todellakin elintärkeää, että Euroopan unioni kiinnittää huomiota Välimeren alueen tulevaan rooliin rauhan, talouskehityksen, demokratian, energiansaannin ja taloudellisten investointien kannalta; tästä syystä mietinnöllä ja näitä kysymyksiä käsittelevällä Valencian kokouksella on keskeinen merkitys.
On kuitenkin syytä ottaa esille joitakin huolestuttavia näkökohtia. Kuten on jo sanottu, meidän on ensiksikin puututtava päättäväisesti Lähi-idän tilanteeseen ja Palestiinan sotilaalliseen valtaukseen; on syytä muistuttaa, ettei Palestiina ole tehnyt sotilaallista valtausta Israelissa. Muussa tapauksessa uskon, että konflikti mitätöi ja tekee tyhjiksi kaikki Euroopan unionin kehitystoiveet alueella. Meidän on muistettava toinenkin kytevä konflikti, joka saattaa leimahtaa liekkiin minä hetkenä hyvänsä, ja tarkoitan tässä Länsi-Saharan konfliktia. On välttämätöntä - kuten olemme aina sanoneet - tunnustaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat, jotta itsemääräämisoikeudesta voitaisiin järjestää kansanäänestys ja voisimme estää mahdollisen konfliktin ja näin ehkäistä ongelmia, kuten Euroopan unioni on vaatinutkin.
Lisäksi on tuotava esille erittäin selvästi - täällä on jo sanottukin niin - tarve palauttaa demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioitus moneen alueen maahan, sillä tämä vaikuttaa tulevaisuudennäkymiin.
Niin ikään pidän huolestuttavana sellaista ristiriitaa, että jos alueelle tehdään investointeja kunnioittamatta tarvittavaa tasapainoa, se johtaakin yllättäen työttömyyden lisääntymiseen ja maaseudun asukkaiden siirtymiseen kohti kaupunkeja, joista he eivät löydä työtä, mikä edistää niin laitonta kuin laillistakin maastamuuttoa.
Meidän olisikin otettava huomioon nämä tärkeät näkökohdat. Ehdotus siitä, että alueelle laadittaisiin Euroopan unionin mallia muistuttava kumppanuusmalli, johon me voisimme osallistua, on minusta myönteinen, mutta siihen olisi pyrittävä nykyistä painokkaammin ja nopeammin. Pidän näin ollen tärkeänä myös parlamentaarista yleiskokousta koskevaa viimeistä ehdotusta, joka on elintärkeä alueen kehitykselle.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin muiden kollegojen tavoin onnitella esittelijä Esteveä mietinnön laatimisesta. Tarkoitan tällä paitsi tapaa, jolla mietintö on laadittu - täällä on jo sanottu, että se sai valiokunnassamme yksimielisen hyväksynnän - myös sen sisältöä, jossa parannetaan komission aikanaan laatimaa suurenmoista ehdotusta.
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa yhtä mielestäni keskeistä seikkaa, nimittäin poliittista vuoropuhelua. Barcelonan prosessissa muotoutuneita suhteita voidaan edistää päättäväisesti ainoastaan poliittisen vuoropuhelun ja poliittisen tahdon avulla, ja poliittista tahtoa tarvitaan niin jäsenvaltioilta kuin myös Välimeren alueen kumppaneiltamme.
On selvää, että esittelijän mietinnössään tekemät ehdotukset ovat myönteisiä ja että poliittisen vuoropuhelun ja poliittisen tahdon kannalta parlamentilla on ja sillä täytyy olla keskeinen tehtävä yhdentymishankkeen laillistajana. Tästä syystä olemme erityisen tyytyväisiä Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen yleiskokouksen perustamista koskevaan aloitteeseen.
On niin ikään selvää, että uudistettu Euro-Välimeri-vuoropuhelu edellyttää ehdottomasti laajennettua asialistaa, jossa voidaan ottaa huomioon monenlaisia tekijöitä, kuten hallittavuuden haasteet, konfliktien ehkäiseminen sekä demokratiakehitykseen ja ihmisoikeuksien puolustamiseen liittyvät erittäin tärkeät näkökohdat. Myös terrorismi-ilmiön torjunnalla on mielestämme oltava keskeinen osuus poliittisessa vuoropuhelussa.
On selvää, ettei tämä ole ainoa näkökohta: kannatamme taloudellista ja rahoituksellista kumppanuutta, jonka ei pidä ulottua pelkästään kaupallisiin näkökohtiin, vaan jossa on otettava huomioon mahdollisuus lisätä entisestään ulkomaisten investointien määrää, edistää yhdentymisprosesseja Välimeren kumppanuusmaiden sisällä ja tehostaa talouspolitiikkaa koskevaa vuoropuheluamme. Tältä osin katsomme, että Euro-Välimeri-alueen pankin perustamista koskeva ehdotus voi edistää vuoropuhelua ja myös kannattamaamme taloudellista ja rahoituksellista kumppanuutta.
On selvää, että yhdeksi keskeiseksi näkökohdaksi on otettava kulttuurien välisen vuoropuhelun sekä todellisen Euro-Välimeri-kumppanuuden edistäminen sosiaalisen, kulttuurisen ja inhimillisen toiminnan aloilla.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi sanoa pari sanaa rahoituksesta, joka on keskeinen seikka siltä osin kuin siinä on noudatettava Euroopan unionin rahoitussitoumuksia sekä parannettava ja tehostettava Meda-ohjelman varainhoitoa. Tämä edellyttää luonnollisestikin Välimeren alueen kumppaneiltamme entistä parempaa omaksumiskykyä ja ohjelmien hajauttamista.
Arvoisa puhemies, katson, että Lähi-idän konfliktin ratkaisemiseen annettava tuki saa Euro-Välimeri-vuoropuhelusta tärkeän liittolaisen ja että elämässä, politiikassa, tieteessä ja yhteiskunnassa on tunnettava ja ymmärrettävä myös niitä muita ihmisiä, jotka kenties toista tietä kuin me etsivät kanssamme samaa totuutta, samaa yksimielisyyttä ja samaa yhteisvastuullisuutta.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin puheenvuoroni aluksi ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että parlamentti on päässyt yksimielisyyteen Euro-Välimeri-politiikasta, jonka pääkohtia on kuvattu konkreettisesti ja erittäin myönteisesti Esteven mietinnössä. Minun on samalla kuitenkin ilmaistava tyytymättömyyden sijasta katkeruuteni, sillä minusta - ja varmasti melkeinpä meistä kaikista - tuntuu, että nousemme tässä Euro-Välimeri-prosessissa liukuportaita, jotka liikkuvat alaspäin selvästi nopeammin kuin me nousemme ylöspäin: kuljemme siis taaksepäin.
Taloudellisella ja sosiaalisella alalla - tähän liittyy yhteisiä velvollisuuksia mutta myös eurooppalaisia velvollisuuksia - pyritään selvästi lisäämään etäisyyttä, repeämää, Euroopan unionin ja Välimeren alueen kumppaniemme välillä. Kuitenkin ennen kaikkea poliittisella alalla Lähi-idän järkyttävän tilanteen synnyttämät olosuhteet saattavat Euro-Välimeri-prosessin erittäin vaikeaan asemaan, elleivät ne suoranaisesti vaaranna sitä.
Käytän tilaisuutta hyväkseni ja sanon, että Valencian ministerikokous on epäilemättä tärkeä tilaisuus saattaa saman pöydän ääreen israelilaisten ja palestiinalaisten edustajat, mutta palestiinalaishallinnon merkityksellisen läsnäolon - on syytä muistaa, että presidentti Arafat oli läsnä edellisessä kokouksessa - on oltava ehdoton edellytys kokouksen toteutumiselle, sillä Euroopan unioni ei voisi osallistua sellaiseen häpeälliseen seremoniaan, jossa Välimeren alueen maat kokoontuisivat, mutta palestiinalaishallinnon paikka olisi tyhjä.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Esteveä hänen laajasta ja viimeistellystä työstään, jossa luetellaan yksi toisensa jälkeen Euro-Välimeri-yhteistyöhön liittyvät huolet ja kysymykset.
Barcelonan prosessin aloittaminen uudelleen on rauhan ja vakauden kannalta tärkeämpää kuin koskaan. Samalla on tehostettava poliittista vuoropuhelua Välimeren alueella ja käsiteltävä keskeisiä kysymyksiä, joita ovat tarve edistää demokraattisia arvoja ja perusoikeuksia - joita on loukattu vakavasti Lähi-idän konfliktissa - sekä terrorismin uhka tai muut taloudelliseen yhteistyöhön liittyvät aiheet, kehitykseen liittyvät ympäristönäkökohdat, maahanmuutto tai huumekauppa.
Minulla on vain vähän aikaa, joten keskityn tiettyihin näkökohtiin: vaikuttaa selvältä, että on perustettava vapaakauppa-alue, jolla edistetään taloutta ja estetään Välimeren toisella puolella olevia ihmisiä kuolemasta nälkään, kun toisella puolella kuollaan kolesteroliin; mutta meidän on varottava, ettei vapaakauppa-alueesta tule aikapommia, joka tekee tyhjiksi eteläisen Euroopan alueiden pyrkimykset saavuttaa todellinen lähentyminen, todellinen yhteenkuuluvuus, jota niillä ei vielä ole.
Vapaakauppa-alueen perustamisessa on otettava huomioon myös Euroopassa tapahtuvat syvälliset muutokset, kuten yhteisen maatalouspolitiikan uudistus ja laajentuminen, joten meidän on oltava erityisen varovaisia maatalouden kauppavaihdossa, joka toisaalta on välttämätöntä ja hyödyllistä.
Poliittista vuoropuhelua ei saa edistää yksinomaan Euroopan unionin ja Välimeren alueen kumppanien välillä vaan myös kumppanien kesken. Ei ole johdonmukaista, että assosiaatiosopimusta laajennetaan lisäämättä etelä-etelä-suunnassa tapahtuvaa vuoropuhelua ja että diplomaattisuhteissa on edelleenkin suljettuja rajoja. Allekirjoitettuja kansainvälisiä sopimuksia on ehdottomasti noudatettava, jotta rantavaltioiden asema olisi uskottava suhteessa Euroopan unioniin, ja tämä koskee Länsi-Saharan - mahdollisesti räjähdysaltista - tilannetta.
Toisaalta terrorisminvastaista välttämätöntä taistelua ei saa käyttää aseena tai verukkeena poliittisen vastustajan tai vihollisen mitätöimiseen; rauhaan pääseminen edellyttää, että Jasser Arafat on edelleen tärkeä keskustelukumppani. Vuoropuhelu ja toisen osapuolen tunteminen ovat välttämättömiä syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, sillä tuolloin kulttuurien välille muodostui syvä juopa, joka on poistettava. Siksi on edistettävä sosiaalista ja kulttuurista vaihtoa lisäämällä vastavuoroista tiedottamista vastavuoroisten tiedotusvälineiden, esimerkiksi Euro-Välimeri-television, avulla.
Sanoisin lopuksi, ettemme saa unohtaa eteläisen Euroopan alueiden nykyistä ja tulevaa tärkeää tehtävää Euro-Välimeri-yhteistyössä.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää syvästi jäsen Esteveä hänen tarkistuksiaan tekemistä alustavista selityksistä, jotka otan ilman muuta huomioon.
On mahdotonta ajatella EuroVälimeri-alueen suhteita ilman sinnikkäitä toimia Lähi-idän sodan lopettamiseksi hetkenä, jolloin israelilaiset panssarivaunut musertavat Palestiinan kansan alleen ja jolloin Shimon Péres itsekin puhuu verilöylystä.
Sharonin aggressiivinen, tappava ja siirtomaavaltainen politiikka ei aja ainoastaan Palestiinan kansaa vaan alueen kaikki kansat, Israelin kansa mukaan luettuna, veren tahrimaan ja raivon leimaamaan umpikujaan.
Emme voi enää vaieta noista rikoksista ja kiireellisestä avusta, jota siviiliväestölle on toimitettava, kansainvälisten turvajoukkojen paikalle lähettämisestä, emmekä Euroopan unionin rahoittamien infrastruktuurien tuhoamisesta.
Jos korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten tekevät samoin kuin he tekivät eilen täällä, eli huutavat, että hyväksyttävien tekojen rajat on ylitetty, Euroopan unionin on siinä tapauksessa toimittava teeskentelemättä ja nopeasti. Sillä on tähän tarvittavat keinot. Se voi päättää jäädyttää Israelin kanssa tehdyn kumppanuussopimuksen.
Nyt on ehdottoman tärkeää, että pommitukset ja joukkoteurastukset lopetetaan, siirtokunnat puretaan ja että Israel noudattaa Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmia. Jos Valencian huippukokouksessa pystytään edistämään näitä asioita, sen parempi, mutta olisi järjetöntä kuvitella, että kaikki voidaan kutsua kaikessa rauhassa neuvottelupöydän ääreen muutaman päivän kuluttua olettaen että palestiinalaisministeri voi poistua alueelta ilman, että Euroopan unioni esittää tilanteesta suoran kannan.
Välimeren alue tarvitsee rauhaa voidakseen ajatella tulevaisuuttaan. Toinenkin konflikti rasittaa tätä kumppanuutta ja erityisesti suhteita Maghreb-maiden kanssa, ja tämä on Länsi-Saharan konflikti. Euroopan unionin ja Marokon välillä olevia hyviä suhteita pitäisi hyödyntää, jotta tilanne saataisiin purettua ja jotta voitaisiin soveltaa Yhdistyneiden Kansakuntien rauhansuunnitelmaa, jossa määrätään Länsi-Saharan kansan itsemääräämisestä.
Syyskuun 11. päivän tapahtumien aiheuttama tilanne edellyttää, että Välimeren rannan molemmin puolin kaikki välttävät kaikenlaisia yleistyksiä ja että tehdään yhdessä työtä sellaisten ainesten eliminoimiseksi, jotka ruokkivat terrorismia ja vain edistävät kaikkein väkivaltaisimpia fundamentalismin ja nationalismin muotoja.
Haluan nyt puhua lisääntyvästä kurjuudesta, luonnonvarojen tuhlaamisesta sekä pyrkimyksistä hillitä kansallista tuotantoa ja myydä kansallisia tuotteita halvalla. Kuten jäsen Esteven mietinnössä sanotaan, minäkin kannatan sitä, että edistetään sellaista yhdenvertaista keskustelua, joka vastaa sosiaalisiin tarpeisiin, ottamalla käyttöön työttömyyden vastaisia välineitä tai joka edistää tehokkaasti etelä-etelä-suunnassa tapahtuvaa kauppaa, mutta olen kuitenkin edelleen sitä mieltä, että matka kohti tasaisesti jakautuneen hyvinvoinnin aluetta on toistaiseksi keskeytynyt sellaisten sopimusten vuoksi, jota ohjataan tiukasti taloudellisilla ja rahoituksellisilla eduilla, ja näin torjutaan niiden kansalaisten tarpeet, jotka joutuvat jo kärsimään velkarasitteesta, raaka-aineiden hintojen putoamisesta ja rakennemukautusten aiheuttamasta tiukkuudesta.
Miten on mahdollista jatkaa tätä hillittömän vapautuksen suuntausta, joka johtaa epäonnistumiseen kaikkialla, tekemättä yhteenvetoa vanhoista sopimuksista ja kuuntelematta vastaväitteitä, jotka kantautuvat korviimme Välimereltä asti?
Jos kumppanuusmaiden taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen kohentuminen on yksi kumppanuuden ensisijaisista tavoitteista, terveyteen ja koulutukseen liittyvien perustarpeiden tyydyttäminen on näin ollen yksi pakollisista vaiheista. Esimerkiksi työttömyysluvut tai tulliesteiden suoranaisesti uhkaamien työpaikkojen määrä Algeriassa 500 000 osoittavat, miten kaukana me olemme näistä tavoitteista, ja ne pyrkivät myös osoittamaan, että meidän on etsittävä muita ratkaisuja, esimerkkinä julkisten laitosten välinen yhteistyö.
Miksei voitaisi yhtä lailla esimerkiksi tehdä aikaisempaa rohkeammin työtä sellaisen Euroopan ja Välimeren välisen kehitys- ja yhteistyörahaston perustamiseksi, jonka avulla alueen asukkaat voivat määritellä paikalliset hankkeet ja valvoa niitä?
Lopuksi haluan sanoa, että ihmisten vapaan liikkumisen pitäisi olla yhteisvastuullisen ja oikeudenmukaisen kumppanuuden ehtona. Yhdenmukaistamistoimien toteuttaminen maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa on toivottavaa, mutta ainoastaan siinä tapauksessa, että yhdenmukaistamistoimet edistävät lähtömaan kehitystä ja varmistavat, että maahanmuuttajien kohtelu meidän maaperällämme on arvokasta ja tasa-arvoista, ihmisoikeuksia kunnioittavaa ja oikeuksien yhdenmukaisuuteen perustuvaa.

García-Margallo y Marfil (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Valencian huippukokouksessa on luultavasti tärkeintä, että se ylipäätään voidaan pitää. On selvää, että - komissio ja esittelijä sanovat näin - Barcelonan prosessia ei saa sekoittaa Lähi-idän rauhanprosessiin. On kuitenkin totta, että ilman Lähi-idän rauhaa ei ole Barcelonan prosessiakaan. Tästä syystä haluan onnitella puheenjohtajavaltio Espanjaa sen rauhanponnisteluista.
Barcelonan julistus on voimakkain tuntemani julistus tässä asiassa. Unionin neuvoston puheenjohtajan läsnäolo Arabiliiton huippukokouksessa on jotakin aivan uutta. Ensiksikin matka Lähi-itään toteutui, ja toiseksi hän onnistui säilyttämään arvokkuutensa: paikalla ei ollut Arafatia muttei myöskään Sharonia.
Olen tyytyväinen myös EU:n ja Israelin assosiaationeuvoston koollekutsumiseen sekä Madridin kokoukseen. Prosessissa on välttämätöntä taata kummankin valtion turvallisuus ja elinkelpoisuus: Palestiinan valtion ja Israelin valtion.
Rauhanprosessia koskevaa kysymystä on nyt siis selvitetty Barcelonan prosessissa, mutta komission itsekehu on mielestäni liioiteltua. On totta, että assosiaatiosopimuksessa on edistytty jonkin verran, että prosessi on käynnistetty ja että kehitysprosessi on lähtenyt varovasti liikkeelle, mutta ponnistelut ovat minusta täysin riittämättömiä, kun ajatellaan, mitä kaikkea on vielä tehtävä.
Tarpeiden ja todellisuuden välisen eron mittaamiseen tarvitaan ainoastaan yksi luku: komissio sanoo aivan oikein, että ensi vuosikymmenellä Välimeren etelärannalle olisi luotava 45 miljoonaa uutta työpaikkaa, jotta työttömyys ja köyhyys pysyisivät nykyisellä tasolla. Muuten fundamentalismin lisääntyminen - kuten jäsen Morillon ja muut puhujat ovat todenneet - uhkaa etelärajamme ulkoista turvallisuutta ja sisäistä turvallisuuttamme, sillä laittomien maahanmuuttajien virta kasvaa. Tästä syystä pidän erittäin osuvina näkökohtia, joita esittelijä Esteve korostaa mietintönsä eri kohdissa, ja jotta näin tapahtuisi myös käytännössä, mielestäni tarvitaan Euro-Välimeri-alueen yleiskokousta, joka toimisi kimmokkeena prosessille ja joka toisi siihen dynamiikkaa ja vauhtia, sillä tämä on erittäin tärkeää.
Olen tyytyväinen siihenkin, että suurin osa puhujista - toisin kuin yleensä, kun käsittelemme tällaisia aiheita - on ollut kotoisin muualta kuin Välimeren alueen maista; tämä nimittäin osoittaa, että Euroopan unioni alkaa oivaltaa, että sen on idän lisäksi katsottava etelään, jotta se voisi säilyä hengissä.

Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, haluaisin jonkin muun kuin Välimeren maan, entisen Välimeren maan, puhujanakin onnitella esittelijä Esteveä lämpimästi ja lisäksi kiittää häntä yhteistyöstä. Barcelonan prosessilla on valtava merkitys Euroopan rauhalle, vakaudelle ja hyvinvoinnille. Se joutuu vain valitettavasti kärsimään kiristyneestä Lähi-idän kriisistä. Meidän pitää siitä huolimatta jatkaa tätä Välimeren alueen lähentymisprosessia.
Meidän on annettava Barcelonan prosessille jopa uusi kimmoke, jonka tavoitteena on tehdä Välimerestä yhdessä todellakin kaikkien sen rannalla sijaitsevien valtioiden mare nostrum. Niinpä tulevasta Valencian kokouksesta - toivon, että se voidaan pitää - pitäisi tehdä lähtökohta uutta pysyvää ja vakaata yhteistyön ja koordinaation rakennetta koskeville pohdinnoille. Tiedän, ettei olemassa oleviakaan sopimuksia panna usein täytäntöön riittävän hyvin, mutta juuri viime aikojen tapahtumien, niin syyskuun 11. päivän terrori-iskujen kuin Lähi-idän sodankin, vuoksi on välttämätöntä perustaa sellainen monenvälinen järjestö, johon kuuluu kaikki Välimeren valtiot ja alueet.
Tätä tulevaisuudenkuvaa häiritsee tietysti vielä tällä hetkellä erilainen käytäntö ihmisoikeuksien kunnioittamisessa. Ihmisoikeuksien on todellakin oltava vuoropuhelumme keskeinen tekijä. Meidän on päättäväisesti ja sinnikkäästi vakuutettava naapureillemme, etteivät ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja vakiinnuttaminen ole ristiriidassa terrorismin vastaisen taistelun kanssa vaan että ne ovat nimenomaan menestyksekkään terrorismin vastaisen taistelun edellytyksiä. Haluaisin lisäksi huomauttaa, ettemme saa kuitenkaan ilmaista mielipiteitämme omahyväisesti ja ylimielisesti, vaan meidän on osoitettava olevamme valmiita tiiviiseen vuoropuheluun.
Lopuksi täytyy vielä muistuttaa, että joidenkin kollegojen jo mainitsemien valtavien sosiaalisten ongelmien, ennen kaikkea nuorten työttömyyden vuoksi alueelle tarvitaan paljon uusia työpaikkoja. Tämän vuoksi on taisteltava yhdessä korruptiota, sukulaisten suosintaa ja byrokratiaa vastaan, mutta samalla on luotava myös edellytykset varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten lisääntyneille sijoituksille. Tähän tarkoitukseen tarvitsemme myös Euro-Välimeri-pankin, joka olisi tosin organisatorisista syistä pääosin Euroopan investointipankin omistuksessa. Arkaluonteisten ihmisoikeuskysymysten ohella haluaisin vielä kerran huomauttaa, että erityisesti voimakkaasta väestön lisääntymisestä johtuva alueen herkkä sosiaalinen tilanne on helposti räjähtävä seos, joka voi koskettaa meitä kaikkia.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevassa mietinnössä viitataan komission tiedonantoon Valenciassa 22. ja 23. huhtikuuta 2002 pidettävän Euro-Välimeri-alueen ulkoasiainministerien kokouksen valmistelemisesta, ilmeisesti edistämään Euro-Välimeri-alueen yhteistyötä, jonka tarkoituksena mielestämme on saada läpi Euroopan unionin taloudelliset ja poliittiset ehdot muihin Välimeren maihin kohdistuvilla sekä taloudellisilla keinoilla että poliittisilla pakotteilla.
Tietysti tässäkin esitetään auliita julistuksia rauhasta ja demokratiasta. Todellisuus on kuitenkin aivan muuta, kuten sen ovat saaneet kokea kyproslaiset, saaren pinta-alasta 37 prosenttia on edelleen miehitettynä, sekä Palestiinan marttyyrikansa, jota vastaan Israelin valtio on lainvastaisesti hyökännyt kaikilla rintamilla, eikä valitettavasti ainoastaan Euroopan unionin siunauksella vaan myös sen antamalla jatkuvalla rahoituksella ja aseistuksella.
Arvoisa puhemies, tyypillinen esimerkki on, että Euroopan ja Välimeren alueen rauhaa ja vakautta koskevan peruskirjan hyväksymistä on lykätty, koska Euro-Välimeri-alueen yhteistyötä ei ole tarkoitettu palvelemaan Lähi-idän rauhanprosessia, ja tästä on Euroopan unioni vastuussa. Ei siis ole epäilystäkään siitä, että Euro-Välimeri-alueen yhteistyön tavoitteena ei ole kolmansien Välimeren maiden kestävän kehityksen edistäminen ja niiden kansojen hyvinvointi, eikä rauha ja demokratia Välimerellä, vaan Euroopan unionin monikansallisten etujen ajaminen.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi me jatkamme taistelua tällaisia suunnitelmia vastaan ja radikaalisti erilaisen politiikan puolesta Välimeren muuttamiseksi rauhan sekä molemminpuolisen hyödyn, yhdenvertaisen yhteistyön ja kansojen rinnakkaiselon mereksi.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijää hänen perinpohjaisesta ja myös erityisen ajankohtaisesta mietinnöstään. Kuten hän itse huomauttaa, tarkoituksenamme ei tänään ole toistaa niitä strategisia tavoitteita, jotka Euroopan unioni on esittänyt Barcelonassa, vaan huomata, että kansainvälisen terrorismin vastustaminen sekä rauhan saaminen Lähi-itään antavat traagisella tavalla Valencian ministerikokoukselle hyvän tilaisuuden vihdoin korostaa Euroopan unionin valtioiden poliittista tahtoa hyödyntää konkreettisesti, vakaasti ja tehokkaasti Barcelonan prosessin politiikkaa. Sekä Euroopan että Välimeren maiden kansojen on saatava luotua turvallinen, vauras ja rauhallinen alue kaikille. Juuri esittelijämme mietintöä pidänkin arvokkaana, sillä siinä keskitytään tämän prosessin syventämiseen sekä esittämään sen monipuolisten politiikkojen mahdollisuuksia.
Ensiksi esitykset toimielinten tasolla vuosittain järjestettävästä huippukokouksesta Barcelonan prosessiin osallistuvien valtioiden välillä sekä parlamentaarisesta yleiskokouksesta, jonka tärkein tehtävä on assosiaatiosopimusten seuraaminen, ovat väline, jolla on painoarvoa ja syvyyttä. Alueiden ja paikallisyhteisöjen osallistuminen, kansalaisyhteiskunnan sekä naisten osallistuminen talouselämän lisäksi myös Barcelonan prosessin kolmeen tavoitteeseen, kuten Euroopan parlamentti äskettäin osoitti aiheeseen liittyvässä päätöslauselmassaan, antavat yrityksillemme demokraattisen sisällön, tekevät suunnitelmistamme kestäviä ja suojelevat ihmisoikeuksia, mihin koko alueella on pakottava tarve.
Kulttuurien välinen vuoropuhelu ja Välimeri-säätiön perustaminen ovat yhteisymmärryksen, kumppanien välisen kunnioituksen ja molemminpuolisen luottamuksen vahvistamisen hyvä perusta, mikä on välttämätöntä kohdatessamme sellaisia suuria haasteita kuin terrorismi, muuttovirtojen hallinta sekä arabien ja Israelin välisen kriisin ratkaiseminen. Toisaalta Euroopan parlamentin on tuettava Euro-Välimeri-alueen kehityspankin perustamista, sillä kuten on jo korostettu, se ei vahvista ainoastaan kumppanuusmaiden kehitystä vaan luo myös taloussuhteita ja muita yhteistyömuotoja kumppanien ja Euroopan unionin välille.

Baltas (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 22. ja 23. huhtikuuta Valenciassa kokoontuu viides Euro-Välimeri-alueen ulkoasiainministerien kokous, joka hyväksyy toimintasuunnitelman, jossa on esityksiä ja toimenpiteitä Euro-Välimeri-alueen yhteistyön edistämiseksi.
On onni, että kollega Esteven mietinnössä juuri sopivalla hetkellä, nimittäin hieman ennen tätä ministerikokousta, ilmaistaan Euroopan parlamentin kannat, ja siinä esitettyjen ehdotusten ja ajatusten avulla me pystymme osallistumaan tehokkaammin tähän paikallaan polkevaan yhteistyöhön. Se on toivottoman kaukana siitä hengestä ja niistä tarpeista, jotka tunnustettiin ja joihin sitouduttiin Barcelonan julistuksessa marraskuussa 1995 sekä monissa muissa sitä seuranneissa kokouksissa ja päätöslauselmissa. Esteven mietinnössä aivan oikein tuetaan varauksetta esitettyä komission uutta toimintaohjelmaa Barcelonan prosessin puitteissa sekä parannetaan ja täydennetään sitä käytännöllisillä lähestymistavoilla ja ehdotuksilla.
Yhdessä kohdassa kollega Esteven mietintö jää mielestäni puutteelliseksi, ja valitettavasti tästä riippuu minkä tahansa Välimeren Euroopan vastaisen puolen lähentymistä ja yksimielistä osallistumista koskevan aloitteen onnistuminen. Arvoisa puhemies, huomatkaa, että puhun arabien ja Israelin välisestä konfliktista, joka on traagisuudessaan ja vaarallisuudessaan jälleen niin ajankohtainen.
Kun Esteven mietintö oli laadittu, tapahtumat eivät tietenkään olleet vielä saavuttaneet nykyisiä järkyttäviä mittasuhteita, ja esittelijä viittasikin diplomaattisesti konfliktin sovittelun tarpeeseen korostaakseen erityisesti uutta kulttuurista, taloudellista, sosiaalista sekä poliittista ja toimielimellistä lähestymistapaa. Kuitenkin pelkään jälleen, vaikka tuenkin varauksetta tätä esittelijän uutta lähestymistapaa, että jollei Israelin ja palestiinalaisten konfliktia tälläkään kertaa ratkaista yleisesti hyväksytyllä sovittelulla , - korostan siis: yleisesti hyväksytyllä sovittelulla - tämä painajainen estää jatkuvasti toivottua ja tarpeellista Euro-Välimeri-alueen yhteistyötä.
Euroopan unionin on minkä tahansa muun aloitteen rinnalla lähdettävä dynaamisesti liikkeelle ja sitouduttava tehokkaasti tähän suuntaan. Valenciassa siihen tarjoutuu ainutlaatuinen tilaisuus, eikä sitä saa hukata.

Sartori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin olen ylpeä työstä, jonka kollega Esteve ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ovat yksimielisesti saaneet aikaan. Tällä mietinnöllä Eurooppa yksilöi epäselvyyksittä ulkopolitiikkansa kaksi painopistettä: politiikan, jolla tähdätään itälaajentumiseen ja politiikan, jonka tarkoituksena on, että Välimeren aluetta pidetään olennaisen tärkeänä alueena tulevaisuudelle, jolle rauha ja hyvinvointi ovat ominaisia asioita.
EuroVälimeri-alueen ministerikokous on tällä hetkellä ainoa olemassa oleva ja todellinen tilaisuus käydä keskustelua arabivaltuuskuntien, israelilaisvaltuuskunnan ja eurooppalaisvaltuuskunnan välillä. Kun tuon työ- ja vertailuryhmän avuksi annetaan EuroVälimeri-alueen kehityspankki, EuroVälimeri-säätiön kaltaisia välineitä, jotka seuraavat Meda-ohjelmia, saamme mahdollisuuden edistää ja tarjota yhtäältä eteläistä kaupankäyntialuetta ja pohjoisen ja etelän välistä kaupankäyntialuetta, ja toisaalta vertailun, tiedon, koulutuksen ja viestinnän aluetta. Ainoastaan näin eri sivilisaatioiden yhteiset arvot tulevat esiin. Ainoastaan näin lisätään tietoa eri kansojen kulttuurista, uskonnosta ja historiasta ja lisätään niiden kunnioitusta. Mielestäni ainoastaan näin voidaan rakentaa laaja alue, jota demokratia, talouskasvu ja köyhyyden poistaminen luonnehtivat, ja nämä ovat sellaisen alueen kehittämisen ja puolustamisen perusedellytyksiä, jossa kaikki ovat yksimielisiä politiikasta, jossa kunnioitetaan ihmistä ja puolustetaan ihmisoikeuksia, mikä on jokaisen rauhanpolitiikan ehdoton edellytys.

Nielson
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella jäsen Esteveä hänen erinomaisesta mietinnöstään, kuten monet muutkin ovat tehneet tässä keskustelussa. Mietintö on selkeä osoitus parlamentin osoittamasta merkityksestä Välimeren alueelle. Panin merkille jäsen Swobodan huomautuksen siitä, että hän on ainoa Välimeren alueen ulkopuolisen maan puhuja keskustelussa, mutta itse asiassa heitä on enemmän kuin yksi, mutta parlamentin voimana voidaan kuitenkin pitää sitä, että olemme niin voimakkaasti sitoutuneet ja samaistuneet tähän kysymykseen.
Sallinette minun aluksi korostaa uudelleen - jos siihen on tarvetta - Välimeren alueen strategista merkitystä EU:lle. Seuraavan laajentumisvaiheen kynnyksellä ja muuttuvassa poliittisessa tilanteessa tämä pitää erityisen hyvin paikkansa.
Luettuani mietinnön huolellisesti minun on myönnettävä tyytyväisyyteni mietinnössä ja komission tiedonannossa omaksutun lähestymistavan yhteneväisyyteen. Nykyistä enemmän on tehtävä, mutta komissio ja parlamentti ovat saavuttaneet laajan yhteisymmärryksen tavasta, jolla käsitämme poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset suhteemme eteläisiin naapureihimme.
Prosessi on pitänyt pintansa huolimatta alueella koetuista vakavista poliittisista takaiskuista - Lähi-idän dramaattinen nykytilanne on yksi niistä - ja 1990-luvun lopulla vallinneesta tietynasteisesta epäilyksestä siitä, oliko Barcelonan prosessi oikea tapa viedä Euro-Välimeri-kumppanuutta eteenpäin.
Emme voi sivuuttaa Israelin, Gazan ja Länsirannan tilanteen traagisen kehityksen vaikutuksia prosessiin. Tänään ei ole otollinen hetki keskustella Euroopan roolista konfliktin lopettamisessa, mutta nykyinen tilanne ja kauhean väkivallan jatkuminen korostavat entistä enemmän tarvetta jatkaa Barcelonan prosessin kehittämistä, mikä on Euroopan tapa edistää alueen rauhaa, vakautta ja vaurautta. Aina voidaan keskustella siitä, kuinka tehokas väline Barcelonan prosessi todellisuudessa on, mutta se on ehdottomasti osa ratkaisua eikä missään nimessä osa ongelmaa, joten meidän on paras vahvistaa sitä.
Prosessin asiasisällössä on saavutettu huomattavaa edistystä vuodesta 1996 alkaen. Kaikki Euro-Välimeri-kumppanit ovat nykyisin tottuneet pysyvään vuoropuheluun ja yhteistyöhön. Barcelonan prosessi on ainoa foorumi, jossa voimme järjestää keskusteluja, joihin voi osallistua 27 henkeä, ja mikä vielä tärkeämpää, se on foorumi, jossa 12 Välimeren kumppanuusmaan edustajat voivat säännöllisesti keskustella ja tavata toisiaan. Tässä tilanteessa tämä on tärkeä osoitus prosessin kestävyydestä.
Olemme edenneet huomattavasti myös vapaakauppa-alueen luomisessa. Suurin osa assosiaatiosopimuksista on jo ratifioitu, allekirjoitettu tai hyväksytty alustavasti. Alueiden sisäisistä sopimuksista, kuten Agadirin prosessista, neuvotellaan parhaillaan. Vaikka Euro-Välimeri-kauppasuhteemme kehittyvät vakaasti pohjoisen ja etelän välillä, etelän ja etelän välinen kauppa polkee kuitenkin paikallaan, ja sen osuus on vaivaiset viisi prosenttia Välimeren kaupasta.
Suurin osa Välimeren maista on todellakin saavuttanut onnistuneesti makrotaloudellisen vakauden, mutta liiketoiminnan uudistukset eivät etene riittävän nopeasti. Välimeren kumppanien haasteena on valjastaa niiden taloudellisen kapasiteetin koko potentiaali, ja tässä suhteessa Barcelonan prosessista on tullut kaikille kansainvälisille lahjoittajille viitekehys, johon voidaan viitata ja jota voidaan seurata.
Kulttuurialalla on tehty merkittävää työtä. On rahoitettu satoja alueellisia hankkeita, jotka ovat edistäneet henkilövaihdon tiivistä verkostoa.
Miten tästä eteenpäin? Miten voimme kohottaa kumppanuuden profiilia? Miten sitä voitaisiin hyödyntää entistä paremmin yhteisen rauhan ja vakauden alueen luomisen takaamiseksi?
Politiikassa meidän on jatkettava ja vahvistettava tukeamme Barcelonan prosessille, joka on väline ymmärryksen ja poliittisen vuoropuhelun edistämiseksi. Tie on hyvin tasoitettu muutamia kuoppia lukuun ottamatta. Selkeä esimerkki vuoropuhelusta on vähän aikaa sitten 27. maaliskuuta pidetty terrorismia käsitellyt vanhempien virkamiesten kokous.
Samoin 27 kumppania on voinut edetä reippaasti sopimukseen pääsyssä ensisijaisista toimista niinkin aralla alalla kuin oikeus- ja sisäasioissa. Toivomme pääsevämme lopulliseen yksimielisyyteen Valenciassa. Komissio aikoo tänä vuonna käynnistää näiden prioriteettien pohjalta oikeudellista yhteistyötä, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaista taistelua sekä siirtolaisuutta koskevan alueellisen ohjelman. Onnistuminen on kumppanuuden käännekohta ja osoittaa sen poliittisen kapasiteetin ja potentiaalin. Monet etenkin siirtolaiskysymyksiä koskeneet parlamentin vaatimukset (siirtolaisvirtojen valvontakeskuksen ja yhteysverkostojen perustamisesta) sisällytetään tulevaan alueelliseen ohjelmaan.
Toimielintasolla on ponnisteltava edelleen Barcelonan prosessin "yhteisomistajuuden" edistämiseksi. Eteläisten kumppanien keskuudessa vallitsee tunne siitä, että EU "tuputtaa ohjelmaansa", joten tätä tunnetta on lievennettävä. Tässä mielessä ehdotuksenne Euro-Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen perustamisesta on enemmän kuin tervetullut.
Taloudelliset merkit ovat rohkaisevia. Assosiaatiosopimusten verkosto on lähes saatettu päätökseen: etelän ja etelän välisen kaupan yhdentäminen etenee etenkin Agadirin prosessin yhteydessä, vaikkei niin nopeasti kuin toivoisimme. Meda-ohjelma on parantanut huomattavasti varojensa irrottamista, vaikka lähtökohta huomioon ottaen parannusta täytyi suorastaan tapahtua, mutta silti se on parantunut siten, että 53 prosenttia maksusitoumusmäärärahoista irrotettiin vuonna 2001, kun vastaava luku vuosina 1995-1999 oli vaivaiset 26 prosenttia. Etenemme siis hyvää vauhtia.
Alueen taloudellinen tilanne on kuitenkin edelleen epävakaa ja vaatii lisäponnisteluja kaikilta. Olen iloinen, että parlamentti tukee ehdotuksiamme prosessin eteenpäin viemiseksi etenkin investoinneissa, ympäristökysymyksissä, liikenteessä, infrastruktuurissa ja energiassa.
Kuten tiedätte, Euro-Välimeri-alueen kehityspankin perustamisidea ei saanut jäsenvaltioiden täydellistä tukea Barcelonan Eurooppa-neuvostossa. Siitä huolimatta aiotaan perustaa uusi Euroopan investointipankki, ja alueelle perustetaan Euroopan investointipankkia EIP:tä edustava virasto.
Kumppanuuden sosiaaliset ja inhimilliset näkökohdat osoittavat nyt enemmän kuin koskaan kumppanuuden merkityksen sillanrakentajana Välimeren maiden kanssa ja maiden kulttuurien ja yhteiskuntien entistä paremman ymmärtämisen edistäjänä. Panin merkille, että tämä näkökohta nousi etusijalle monissa tämänpäiväisen keskustelun puheenvuoroissa. Barcelonan prosessi tarjoaa ainutlaatuisen ja jäsennellyn kehyksen, joka mahdollistaa alueellisen sosiaalisen ja kulttuurisen vuoropuhelun paitsi pohjoisen ja etelän niin myös etelän ja etelän sekä etelän ja pohjoisen välillä.
Euroopan komissio on esitellyt joukon uusia ehdotuksia. Olen iloinen havaitessani, että ne ovat saaneet erittäin suopean vastaanoton parlamentissa, etenkin Euromed-säätiötä ja yliopistojen välistä yhteistyötä (Tempus-ohjelma) koskevat ehdotukset.
Komissio on vakuuttunut, että uuden Euromed-säätiön perustaminen edistää kumppanuuden vahvistamista. Osa jäsenvaltioista ei kuitenkaan näytä olevan yhtä vakuuttuneita kuin me. Tulevina viikkoina on hieman ponnisteltava poliittisen taivuttelun hyväksi. Komissio on ehdottanut myös yliopistojen välistä yhteistyötä koskevan Tempus-ohjelman laajentamista Välimeren alueen maihin. Laajentamisen hyväksymisestä päätetään opetusministerien neuvostossa 30. toukokuuta. Myös kaikki tätä alaa (perintöä ja audiovisuaalisia näkökohtia koskevat kysymykset sekä nuorten asiat) koskevat nykyiset alueelliset ohjelmat saavat jatkoa lähitulevaisuudessa.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
Jäsen Esteve, pyysitte puheenvuoroa.

Esteve (ELDR)
. (ES) Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa vain siksi, että halusin sanoa, että minun on aiemmin yhteistyöstä lausumieni kiitosten lisäksi kiitettävä myös kaikkia puhujia heidän myönteisyydestään. Tilannetta ei kuitenkaan voi luonnehtia kovinkaan myönteiseksi. Päinvastoin, luulen, että kaikista puheenvuoroista on käynyt ilmi, että tilanne on vaikea ja raskas sekä rauhan että kehityksen kannalta.
Olenkin nyt sitä mieltä, että parlamentille tärkeintä Valencian kokouksessa ei ole äänestys vaan se, että kokous ylipäätään pidetään, että kaikki jäsenet osallistuvat siihen ja että se päättyy hyvin.
Lopuksi haluan vain korostaa, että Euroopan parlamentin osuus ja tehtävä Barcelonan prosessissa kasvaa, että yleiskokouksen perustaminen vahvistaisi sen tehtävää ja että tämä olisi ilman muuta erittäin myönteinen seikka.

Puhemies. -
Siirrymme esityslistan seuraavaan kohtaan. On selvää, ettemme ehdi käsitellä tätä kohtaa loppuun ennen äänestystä. Aloitamme siis keskustelun ja keskeytämme sen äänestyksen vuoksi. Keskustelua jatketaan iltapäivällä.
Esityslistalla on seuraavana Graça Mouran laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0076/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n Kiinan-strategiasta: vuoden 1998 tiedonannon täytäntöönpano ja toimet EU:n Kiinan-politiikan tehostamiseksi tulevaisuudessa.

Graça Moura (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensimmäisenä haluaisin kertoa, että Euroopan unionin ja Kiinan väliset suhteet ovat kehittyneet suotuisasti, vaikkakaan eivät aina samaa tahtia eivätkä yhtä nopeasti kuin olisi toivottu. Joka tapauksessa neuvostolle ja parlamentille viime vuoden puolivälissä esitetyn komission tiedonannon, joka koskee kokonaisvaltaisen kumppanuuden kehittämistä Kiinan kanssa, strategia sekä periaatteet, tavoitteet ja menetelmät ansaitsevat mitä parhaimman kiitoksen. Lisäksi kiinalaiset ovat suhtautuneet myönteisesti useisiin, joskaan eivät kaikkiin, siinä käsiteltyihin aiheisiin. Myös se tuki, jota Kiinan kansantasavalta kiirehti antamaan kansainvälisessä taistelussa terrorismia vastaan, on osoitus asenteesta, joka on pantava merkille ja tunnustettava.
Tällä välin Kiina on liittynyt Maailman kauppajärjestöön, mikä avaa merkittäviä mahdollisuuksia, että se voi olla vieläkin merkittävämmässä roolissa kansainvälisellä näyttämöllä. Seuraavista kysymyksistä on keskusteltu jo kauan: Kiinan rooli Kaukoidässä, sen suhteet ASEM-maiden ja muiden Aasian alueiden kanssa, sen sisäpoliittinen tilanne, sen kaupalliset ja kulttuurisuhteet Euroopan unionin kanssa. Näissä asioissa on edelleen huomattavissa tiettyjä eroja, jotka vallitsevat monen jo käynnissä olevan eri yhteistyömuodon ja toivomamme poliittisen tilanteen, oikeusvaltion luomisen ja ihmisoikeuksien kunnioituksen kehityksen välillä, vaikka voidaankin sanoa, että siellä täällä on merkkejä, jotka antavat toiveita näiden näkökohtien asteittaisesta toteutumisesta.
Siten erityisesti Hongkongista ja Macaosta tähän mennessä saadut kokemukset osoittavat, että tämä toteutuminen on mahdollista poliittisesti, sosiaalisesti, taloudellisesti ja kulttuurisesti. Siksi yhteistyötä ja vuoropuhelua on syvennettävä, mutta meidän on pidettävä kiinni myös muista tavoitteista, jotka ylittävät taloudellisten suhteiden raamit ja voivat jopa joissakin tapauksissa säädellä niitä kielteisesti, mikäli Kiinan kansantasavalta ei löydä tyydyttäviä tapoja keskeisinä pitämiemme näkökohtien ratkaisemiseksi.
Joitakin suurempaa huomiota edellyttäviä ongelmia käsitellään kertomuksen erillisissä luvuissa. Niitä ovat Kiinan WTO-jäsenyys, kestävä kehitys ja parempi koordinointi taloudellisen sekä poliittisen ja sosiaalisen edistyksen välillä, Kiinan WTO-jäsenyydestä sekä sen talouden jatkuvasta uudelleensuuntaamisesta ja nykyaikaistamisesta aiheutuvat työllisyysongelmat, naapurimaiden etunäkökohtien kunnioittaminen, ympäristönsuojelu, erityisesti yliopistotasoisen kulttuurivaihdon voimistamisen edut jne.
Tähän luokkaan kuuluvat myös Taiwanin suhteita koskevat huolenaiheet. Se, että Euroopan unioni tunnustaa yhden Kiinan periaatteen, ei saa johtaa meitä hyväksymään voimankäyttöön perustuvia ratkaisuja missään oloissa. Uskon, että meidän kaikkien mielestä tuolle vuoropuhelulle ei ole mitään vaihtoehtoa, vaikka se olisi kuinka hankalaa. Toisaalta meidän on mielestämme ilmaistava huolemme Tiibetistä, jota koskeva vuoropuhelu on myös välttämätöntä ja kiireellistä sellaisen uuden ja tehokkaan täysimittaisen autonomian määrittelemiseksi, joka on rajoitettu ainoastaan ulko- ja turvallisuuspolitiikkojen osalta.
Kolmanneksi, ja vaikka vaikuttaa siltä, että Kiinassa on tapahtunut jonkinlaista edistystä ihmisoikeuksien osalta, ollaan yleisesti sitä mieltä, että tilanne on monelta osin kaukana tyydyttävästä, minkä takia parlamentin on vahvistettava se kiertelemättä. Nämä näkökohdat on kerrattu jokseenkin yksityiskohtaisesti laatimassani mietinnössä, joten en luettele niitä enää tässä yhteydessä.
Arvoisa puhemies, kyseessä on siis monimutkainen yhtälö, joka avaa lukemattomia myönteisiä mahdollisuuksia Euroopan unionin ja Kiinan välisille suhteille ja yhteistyölle, mutta jossa on myös lukemattomia ongelmia, joita on syytä käsitellä avoimesti, jotta päästäisiin hyväksyttävään ratkaisuun sellaisten demokraattisten mallien mukaisesti, jotka johtavat oikeusvaltion luomiseen, kansalaisyhteiskunnan vahvistamiseen ja ihmisoikeuksien tiukkaan kunnioittamiseen.
On esitetty 22 tarkistusta, joista haluaisin huomauttaa lyhyesti seuraavaa: en pidä hyväksyttävänä joitakin tarkistuksia, joissa pelkästään toistetaan tekstin jo sisältämiä asioita. Lisäksi joidenkin tarkistusten oikein paikka olisi lähinnä Hongkongia koskeva mietintö, minkä takia hylkään ne tässä yhteydessä. Lopuksi on joitakin tarkistuksia, jotka koskevat joko tekstin järjestelyä tai sen viimeistelemistä ja jotka hyväksyin. Arvoisa puhemies, lopuksi sanon olevani vakuuttunut, että mikäli edustajainhuoneessa äänestetään mietinnön puolesta, se tukee sekä institutionaalisesti että poliittisesti komission strategiaa kokonaisvaltaisen kumppanuuden kehittämiseksi Euroopan unionin ja Kiinan kansantasavallan välillä.

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnitteluni kollega Graca Mouralle ja kiitokset tasapainoisesta ja perusteellisesta mietinnöstä. Kiina on EU:lle erittäin merkittävä kauppakumppani, ei vähiten omalle maalleni Suomelle; muun muassa Nokia työllistää Kiinassa jo yli 4000 henkeä matkapuhelinvalmistuksessa. Kiinan liittyminen WTO:hon Dohan kokouksessa on merkittävää, se on merkittävää ulkopuoliselle maailmalle, mutta vielä enemmän Kiinalle, jonka on selvennettävä monia lakejaan ja pelisääntöjään lähivuosina voidakseen toteuttaa jäsenyyden kaikki vaatimukset. WTO-jäsenyys aiheuttaa myös sosiaalisia ja poliittisia paineita Kiinassa. Niiden ratkaiseminen oikeudenmukaisella tavalla on tietysti Kiinan sisäinen asia, mutta olen samaa mieltä esittelijän kanssa, että pitkällä tähtäimellä yhteiset ohjelmat EU:n, Japanin ja USA:n kanssa yhteistyössä ovat toivottavia laajan maaseudun työllisyys- ja sosiaaliongelmien ratkaisemisessa.
Meidän ja koko maailman edun mukaista on, että Kiina on vakaa, avoin, hyvinvoiva yhteiskunta, jota tuemme, jos ja kun se yhä enemmän suuntaa kohti demokratiaa ja vapaata markkinataloutta ja noudattaa ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteita. Tervehdimme tyytyväisinä Kiinan liittymistä terrorismin vastaisiin kansainvälisiin voimiin ja Kiinan ja Intian lähentymistä. Uskon, että ne arvot, joita me tässä parlamentissa pidämme tärkeinä - demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeudet, tasa-arvo ja moniarvoisuus - etenevät myös Kiinassa, kun pidämme yllä voimakasta vuorovaikutusta ja rohkaisemme Kiinaa joka suhteessa avautumaan ja sallimaan nykyaikaisen tiedonvälityksen vapauden kansalaisilleen ja oikeuden yhdistymisvapauteen sekä mielipiteiden vapaaseen esittämiseen.

Colom i Naval (PSE).
Arvoisa puhemies, en ole kohtelias ainoastaan muodon vuoksi, vaan haluaisin erittäin vilpittömästi onnitella esittelijä Graça Mouraa päätöslauselmaesityksestä, jonka hän esitteli täysistunnossa ja joka sai myös miltei yksimielisen tuen asiasta vastaavassa valiokunnassa. Olen ollut suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan jäsen vuodesta 1986, joten voin mielestäni sanoa, että kyseessä on tasapainoisin tätä asiaa käsittelevä teksti, jota täysistunnossa on koskaan käsitelty. Arvoisa esittelijä, se hipoisi täydellisyyttä, jos hyväksyisitte vielä sosialistien tarkistukset.
Minulla ei ole pienintäkään epäilystä, että euron käyttöönoton tai Euroopan unionin laajentumisen ohella Kiinan kehitys on yksi neljästä tai viidestä tärkeimmästä tapahtumasta maailmassa 2000-luvun historiassa. Tästä syystä pidän tärkeinä Kiinan ja Euroopan unionin suhteita. Voisin esittää huomioita monesta aiheesta, mutta koska haluan säästää aikaa ja koska muutkin ryhmäni kollegat aikovat käyttää puheenvuoroja, pitäydyn muutamassa aiheessa; lähtökohtanani on, että kulttuurissamme - kuten olen jo tähdentänyt kiinalaisille keskustelukumppaneillemme - ystävän virheiden ottaminen esille ei ole tungettelua vaan ystävyyteen kuuluva velvollisuus. Näin ollen tuomitsemme esimerkiksi kuolemanrangaistuksen kaikkialla, missä sitä sovelletaan, olipa kyse sitten Yhdysvalloista tai Kiinan kansantasavallasta. Pidämme kumpaakin maata ystävämaana.
Arvoisa puhemies, tämä on tunnusomaista ajallemme: Kiinan viranomaiset suhtautuivat suopeasti komission tiedonantoon, jonka pohjalta mietintö laadittiin. Kaikkien unionin toimielinten mielestä on Kiinan omien etujen - ei ainoastaan Euroopan unionin etujen - mukaista, että kansantasavalta kehittyy vakaasti ja vaurastuu ja että se etenee kohti demokratiaa, eikä tätä voida estää kunnallisvaaleissa, joissa on enemmän kuin yksi ehdokas paikkaa kohti.
Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on edistettävä kaikenlaista vaihtoa. Ne meistä, jotka ovat valitettavasti joutuneet elämään monta vuotta diktatuurin alaisuudessa, tietävät, että eristäminen pikemminkin vahvisti diktaattorien asemaa kuin auttoi meitä diktatuurin kukistamiseksi taistelleita demokraatteja. Maailman kauppajärjestön jäsenyys on suuri riski, jonka Kiinan hallitus otti rohkeasti vastaan ja jolla on valtavia sisäisiä ja ulkoisia seurauksia; se on jo lyhyellä aikavälillä johtanut mittaviin rakennemuutoksiin ja irtisanomisiin tietyillä teollisuudenaloilla.
Kun on kyse ihmisoikeuksia koskevasta suuresta kysymyksestä, Kiinalla on mielestämme vielä pitkä matka kuljettavanaan. Emme voi tässä asiassa hyväksyä tekosyyksi alikehittyneisyyttä. Meidän on pystyttävä keskeyttämään jo kuolemaan tuomittujen henkilöiden tuomioiden täytäntöönpano ennen kuolemanrangaistuksen poistamista. Samoin on poistettava kidutus, josta olemme saaneet erittäin monta aiheellista ilmoitusta.
Otimme muutama viikko sitten vastaan Tiibetin virallisen valtuuskunnan. Se oli mielestämme myönteinen askel, ja saimme kysymyksiimme kiinnostavia vastauksia, mutta monta kysymystä on vielä jäljellä, joten meidän on pyydettävä Kiinan viranomaisia jatkamaan viimeaikaista politiikkaansa ja vapauttamaan tiibetiläisiä poliittisia vankeja. Nämä ovat oikeansuuntaisia askelia. Tästä on epäilemättä hyötyä Kiinalle sekä Kiinan ja Euroopan unionin suhteille.

Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hyvästä ja tasapainoisesta mietinnöstä, jossa ilmaistaan ne kasvaneet yhteiset intressit, joita EU:lla ja Kiinalla on tällä hetkellä. Kiinasta tulee joka suhteessa yhä tärkeämpi toimija maailmannäyttämöllä, ja se koskee myös terrorismin torjuntaa, ja meidän pitääkin antaa arvoa sille, että Kiina tukee aktiivisesti vakavaa terrorismin vastaista taistelua. ELDR-ryhmä toivoo demokraattista Kiinaa, joka kunnioittaa vapaiden markkinoiden, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteita. Toivomme, että Kiina täyttää myös Kööpenhaminan kriteerit, sillä ei ole mitään syytä rajoittaa näitä kriteereitä ja pitää ne Euroopan rajojen sisällä. ELDR-ryhmä on tehnyt joukon tarkistuksia, joilla kaikilla pyritään tiukentamaan mietintöä. Meidän kannaltamme tärkein kysymys tässä yhteydessä on yhden Kiinan politiikka. Me kaikki tunnemme sen ja tiedämme, miksi se on olemassa. Liberaaleina emme ole ylpeitä yhden Kiinan politiikasta, koska se estää kehitystä maassa, joka kunnioittaa demokratiaa, yhteiskunnallista monimuotoisuutta ja oikeusvaltion periaatetta - eli Taiwanissa. ELDR-ryhmän mielestä Taiwanin toiveita ja tahtoa pitää kunnioittaa, ja Kiinan-politiikka on sen tiellä. Meidän mielestämme Euroopan parlamentti on myös oikea paikka tämän signaalin lähettämiseen, niin että meidän hallituksemme voivat sitten päättää neuvomme noudattamisesta. Viime vuonna Taiwanin presidentti Chen Shui-Bianille myönnettiin Liberal International -järjestön vapaudenpalkinto. Valitettavasti hänelle ei myönnetty lisäksi viisumia jostakin EU-maasta, niin että hän olisi itse voinut tulla vastaanottamaan palkintoa, joten sen teki hänen vaimonsa marraskuussa täällä parlamentissa. Haluamme sitäkin voimakkaammin ilmaista tyytymättömyytemme siitä, että jäsenvaltiot eivät noudata velvoitettaan ja kunnioita Taiwanin presidentin perusoikeutta matkustaa vapaasti. Vuoden 2008 Olympialaiset pidetään Kiinassa, päätös on tehty eikä sitä muuteta, mutta meidän pitäisi käyttää tilaisuutta hyväksi ja vaatia, että Kiina käyttää tätä mahdollisuutta osoittaakseen, että se haluaa noudattaa kaikkia kansainvälisiä ihmisoikeusnormeja ja -sopimuksia. Viime aikoina Kiinassa on noudatettu sellaista käytäntöä, että Manner-Kiinassa syntyneet lapset erotetaan vanhemmistaan Hongkongissa. Tällainen ihmisoikeuksien kiertäminen ansaitsee erittäin voimakasta arvostelua, ja vaadimme sen takia Kiinan hallitusta lopettamaan tämän käytännön välittömästi ja aloittamaan perheiden yhdistämisen, niin että vanhemmat Hongkongissa voivat olla yhdessä lastensa kanssa. Haluan vielä kerran kiittää jäsen Graça Mouraa huolellisesti valmistellusta ja harkitusta mietinnöstä, jossa tähdätään tehokkaampaan EU-politiikkaan Kiinan kysymyksessä.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ihmisoikeusjärjestöt välittävät valitettavasti edelleen raportteja toisinajattelijoita ja vähemmistöjä kohtaan kohdistuvasta väkivallasta Kiinassa. Samaan aikaan työläiset jatkavat protestejaan sitä vastaan, että ainakin 25 miljoonaa työpaikkaa on kadonnut valtion omistamista yrityksistä vapauttamisen ja yksityistämisen seurauksena. Työttömyyden arvioidaan olevan 40 prosenttia Pohjois-Kiinan vanhoilla teollisuusalueilla.
Eräässä Kiinan epävakauden riskiä koskevassa tutkimuksessa Conflict prevention network toteaa, että jos Kiinan kommunistipuolue ei pysty varmistamaan sitä, että huolehditaan yhä kasvavasta määrästä köyhiä ja työttömiä, samalla kun jotkut muut rikastuvat, voidaan alkaa asettaa kyseenalaiseksi puolueen ideologista oikeutusta. Silloin Kiinaan voi tulla levottomuuksia.
Huolimatta lukuisista uudistuksista, ei ruohonjuuritason demokratia ole kunnolla juurtunut. Kiinan johto juoksee kilpaa ajan kanssa, sanotaan CPN:n raportissa, jossa todetaan, että tämä on EU:lle ongelma. Tukeeko EU sortohallitusta siksi, että se pitää vakautta yllä, vai pitäisikö ottaa epävakauden riski edistämällä kansalaisoikeuksia?
Vihreän ryhmän mielestä tähän kysymykseen on itsestään selvä vastaus. Kaikissa oloissa on edistettävä kansalaisoikeuksia ja demokratiaa. Beijingin hallituksen on pidettävä lupauksensa ja aloitettava keskustelut Dalai Laman kanssa. Normalisointiprosessia Taiwanin kanssa on myös jatkettava ilman aseidenkalistelua, ja Kiinan on noudatettava allekirjoitettujen YK:n ihmisoikeussopimusten sisältöä. Silloin ei käy päinsä, että ihmisiä vangitaan uskonnollisen vakaumuksen tai etnisen taustan perusteella tai siksi, että he haluavat perustaa ammattijärjestön tai poliittisen puolueen.
Ehkäpä jotakin on kuitenkin tapahtumassa. Far Eastern Economic review -lehti kertoo viimeisimmässä numerossaan, että joukkomielenosoituksia koskevia sääntöjä ollaan lieventämässä. Eräs poliisi on jopa saanut luvan julkaista yleisönosastokirjoituksen, jossa hän toteaa, että mielenosoitusoikeus on kirjattu Kiinan perustuslakiin ja että siksi on oltava nykyistä helpompaa saada lupa järjestää mielenosoitus.
CPN-raportti tarkoittaa, että EU:n on oltava varovainen yrittäessään vaikuttaa Kiinaan. Kyllä, tietenkin voimme olla varovaisia. Se edellyttää kuitenkin rakentavaa vastavuoroisuutta Kiinalta - eli sitä, että Kiina panee toimeen allekirjoitettuja yleissopimuksia, ja sitä etteivät eikä Kiinan edustajat tulkitse kaikkea ystävällistä kritiikkiä aiheettomaksi puuttumiseksi Kiinan sisäisiin asioihin.

Modrow (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, arvostan esittelijän ponnisteluja. Arvioitaessa unionin ja Kiinan kansantasavallan välisiä suhteita taloudelliset edut ovat edelleen etualalla. Tämä on tietysti ymmärrettävää, sillä merkitseväthän noin 1,3 miljardin ihmisen markkinat lähes ehtymättömiä tulolähteitä niillä toimiville konserneille ja pankeille. Kiinan WTO-jäsenyys vain lisää pääoman hyödyntämismahdollisuuksia. Sen jälkeen Tyynenmeren alueen talousmahtien, kuten Japanin ja Taiwanin, sekä Yhdysvaltojen ja EU:n ja sen jäsenvaltioiden välinen kilpailu kiristyy. Kaikki haluaisivat saada mahdollisimman suuren palan suuresta kakusta.
Tämän ohella Kiinaa moititaan politiikassa jatkuvasti siitä, ettei se kunnioita ihmisoikeuksia riittävästi. Tällöin ei oteta huomioon tai aliarvioidaan sitä, että Kiina on pyrkinyt täydentämään jo vuosia käynnissä olleita talousuudistuksia federatiivisilla demokraattisilla rakenteilla, sosiaalisilla turvajärjestelmillä ja taloudellisilla ohjausmekanismeilla. Tämä prosessi jatkuu Kiinassa WTO-jäsenyyden myötä. Kukaan ei kuitenkaan saisi erehtyä luulemaan, että Kiinan valtavat sosiaaliset ongelmat voidaan ratkaista nimenomaan erottamalla talouselämä valtion omistuksesta.
Kovasti ylistetyt maailmanlaajuiset kapitalistiset markkinat - miellyttipä tämä teitä sitten tai ei - ovat epämoraaliset, eikä niillä voida toteuttaa sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja yhteisvastuullisuuden kaltaisia perusarvoja. Se on ja pysyy valtion tehtävänä. Mikään muu maailman hallitus ei ole vastuussa 1,3 miljardista ihmisestä. On hyvä ja oikein, että pyrimme monipuoliseen vuoropuheluun Kiinan kanssa, mutta kukaan ei saa harjoittaa painostusta eikä ajaa vain omia etujaan. Painostajien pitäisi pystyä arviomaan realististesti omat mahdollisuutensa siinä ja olla etukäteen tietoinen sen seurauksista. Vuoropuhelu on mielekästä ja tarkoituksenmukaista ainoastaan silloin, kun yksimielisyyteen pyrkiminen on molempien tavoitteena. Tämä pätee myös kuolemanrangaistukseen. On oikein vaatia sen poistamista, mutta näitä vaatimuksia pitäisi esittää yhtä johdonmukaisesti myös Yhdysvalloille.
Kiinan-suhteilla on nyt entistä suurempi poliittis-strateginen merkitys. Tässä ei ole juurikaan hyötyä yksiulotteisesta kehityksestä, jota parhaillaan tapahtuu Kiinan välittömässä läheisyydessä Yhdysvaltojen strategisten tavoitteiden mukaisesti. Se vain loisi epävakautta. EU:n velvollisuutena on myös ja nimenomaan laajentumisprosessinsa yhteydessä vastustaa yksipuolisia valtapyrkimyksiä ja ylläpitää tai tarvittaessa luoda tai lujittaa vakautta tasapainoisten Kiinan-suhteiden avulla.

Belder (EDD).
Jos Kiinaa koskevaa mietintöä ja komission tiedonantoa on uskominen, EU:n ja Kiinan välisissä suhteissa on heräämässä leppeä alkukevät. EU:n ja sen jäsenvaltioiden suhteet Kiinaan paranevat ja laajenevat jatkuvasti.
Sinänsä nämä ovat toivoa herättäviä merkkejä. Komissio ja esittelijä lienevät kuitenkin samaa mieltä kanssani siitä, että vielä on voitettava monia vaikeuksia, ennen kuin voidaan todella puhua kevään tulosta. Erityisesti ihmisoikeuksien kunnioittamissa on vielä paljon toivomisen varaa. Kidutusta, silpomista ja jopa murhia koskevat raportit ovat liian järjestelmällisiä, jotta ne voisi jättää huomiotta. Niistä joutuvat kärsimään useat Kiinan yhteiskunnan ryhmät, kuten rekisteröitymättömät kristityt: useiden kansalaisjärjestöjen laatiman luotettavan raportin mukaan jopa korkealla tasolla Kiinan hallituksessa on viime vuosina kannustettu vainoamaan heitä.
Koska vaino ei saa juurikaan huomiota osakseen esittelijä Graça Mouran mietinnössä, olen tehnyt tästä joitakin täydentäviä tarkistuksia. Toivon, että Euroopan parlamentti tukee niitä.
EU:n vastaus näihin epäkohtiin on minusta ollut tähän mennessä varsin riittämätön. Komission Kiinaa koskevasta asiakirjasta luin, että poliittista vuoropuhelua on käyty jo kymmenen kierrosta. Samalla komissio toteaa, että tekojen ja kansainvälisten normien välillä ammottaa yhä leveä kuilu. Eikö meidän sitten pitäisi todeta, että kriittinen vuoropuhelu on välineenä epäonnistunut? Ja eikö olisi paljon parempi kytkeä taloudelliset edut paljon nykyistä tiiviimmin ihmisoikeuksien kunnioittamiseen Kiinassa? Kriittisen vuoropuhelun tehtävänä ei voi olla omatuntomme tyynnyttäminen, jos otamme samaan aikaan huomioon ennen kaikkea omat taloudelliset etumme.
Arvoisa puhemies, tämä maksaa meille kenties jotakin, mutta se meidän on toki kestettävä, jos ihmisoikeudet todella ovat meille niin tärkeitä. EU:ssa ei voida ajatella kevättä, jos itse Kiinassa on vielä sydäntalvi.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, jäsen Belder.
Keskustelu keskeytetään tässä vaiheessa äänestysten alkamisen vuoksi.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille parlamentin yksittäisille jäsenille tärkeän aiheen, joka koskee neuvoston kyselytuntia. Kyselytunnista vastaava parlamentin toimisto ilmoitti minulle eilen, ettei neuvosto käsittelisi tänään Lähi-itää koskevaa kysymystäni, koska sen oli tarkoitus käsitellä esille ottamaani Euroopan ja Israelin välistä assosiaatiosopimusta koskevaa kysymystä eilisessä keskustelussa.
Neuvosto ei käsitellyt asiaa eilen, joten otin tänään toimistoon uudelleen yhteyttä kysymyksen palauttamiseksi kyselytunnille. Nyt minulle on ilmoitettu, ettei neuvosto käsittele kysymystäni tai kymmenen muun jäsenen kysymyksiä, koska se väittää, ettei sillä ole ollut aikaa valmistella vastauksiaan. Tämä ei ole mielestäni hyväksyttävää.
Eräs yksittäisten jäsenten vähäisistä oikeuksista on juuri mahdollisuus esittää suoraan kysymyksiä komissiolle ja neuvostolle täällä parlamentissa. Neuvosto osoittaa suhtautuvansa halveksien parlamentin jäseniin sen yrittäessä vain työntää sivuun tärkeitä kysymyksiä, joita yksittäiset jäsenet haluavat kenties esittää. Arvoisa puhemies, kehotan teitä esittämään mahdollisimman voimakkaan vastalauseen neuvostolle sen varmistamiseksi, että kysymykseni ja muiden jäsenten kysymykset otetaan kyselytunnille ja että niihin todella vastataan, ja tekemään selväksi, ettei tällä eikä millään muullakaan neuvostolla ole oikeutta kohdella parlamenttia näin halveksivasti.

Puhemies. -
Kyselytunti on merkitty esityslistaan alkavaksi klo 17.30 tänä iltapäivänä. Äänestysten loputtua yritän ottaa yhteyttä neuvostoon ja ilmoittaa teille kaikesta, mitä olen saanut selville. Huomautuksenne on selkeä, hyvin tehty ja esitetty. Välitän sen neuvostolle äänestysten jälkeen.

Nielson
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1 ja 9-15. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 3. Vaikka osa muista tarkistuksista - tarkistukset 2-8 - voitaisiin periaatteessa hyväksyä, tarkistusten 9-15 sanamuoto on paljon suotavampi.

McKenna (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, olen työskennellyt hyvin tiiviisti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kollegojeni kanssa ja uskon, että tämä kompromissitarkistuspaketti, josta äänestämme tänään, on paras tulos, mitä olisimme voineet toivoa rannikkoalueiden yhdennetyn hoidon alalla.
Kuten osa teistä varmaan on tietoisia, ehdotin viime vuonna ensimmäisessä käsittelyssä tämän suosituksen vahvistamista ja sellaisen näkemyksen sisällyttämistä siihen, joka johtaisi rannikkoalueiden yhdennettyä hoitoa koskevan oikeudellisen kehyksen täydentämiseen. Rannikkoalueidemme suojelu on elintärkeää, ja minusta tarvitaan nykyistä vahvempaa lainsäädäntöä suojelun varmistamiseksi.
Mietintö hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä parlamentin suurella enemmistöllä. Neuvosto ei kuitenkaan voinut tuossa vaiheessa hyväksyä oikeudellista kehystä koskevia tarkistuksiamme. Esittelijänä olin hyvin pettynyt siihen, että menetimme oikeudellista kehystä koskevat tarkistukset. Kuten sanoin, nämä kompromissitarkistukset ovat kuitenkin erittäin myönteinen askel oikeaan suuntaan ja selkeä signaali siitä, että olemme vakavissamme Euroopan rannikkoalueiden suojelemisessa.
Omasta aloitteestani esittelijänä katsoin tärkeäksi saavuttaa kompromissin neuvoston kanssa toisessa käsittelyssä, ja tämä paketti kertoo juuri siitä. Olen iloinen voidessani kertoa, että olemme saaneet aikaiseksi hyvän kompromissin suosituksen aikataulusta. Ensinnäkin toteaisin, että neuvosto voi hyväksyä ehdottamamme 45 kuukautta siksi määräajaksi, jonka kuluessa jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle kokemuksistaan suosituksen täytäntöönpanossa. Toiseksi neuvosto voi hyväksyä myös ehdotuksemme suosituksen tarkistuksen määräajaksi, joka olisi 55 kuukautta. Pohjimmiltaan saimme pidennettyä aikataulua yhdellä ylimääräisellä vuodella, mikä tarkoittaa, että rannikkoalueidemme suojelussa edetään pian lisää.
Haluaisin vilpittömästi kiittää neuvostoa sen osoittamasta ymmärryksestä tässä tärkeässä asiassa. Haluaisin niin ikään käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni ympäristöasioiden valiokunnan kollegojani, jotka tukivat kompromissipakettia, ja neuvostoa siitä, että se tunnusti kompromissin tärkeyden ja otti suosituksen pysyvien edustajien komitean Coreperin esityslistalle hyvin lyhyellä varoitusajalla. Haluan kiittää myös asiasta vastaavan komission työntekijöitä.

Nielson
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen rakentavasta työstään alusliikenteen turvallisuutta lisäävän direktiivin parissa. Kuten kollegani De Palacio eilen totesi, komissio vahvistaa tukevansa kaikkia jätettyjä tarkistuksia. Uskon, että neuvosto noudattaa parlamentin kantaa, jotta direktiivi voidaan hyväksyä mahdollisimman pian.

Nielson
Arvoisa puhemies, komissio voi hyväksyä sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevat tarkistukset 9, 11-19, 24, 27-37, 39, 40, 43, 44, 45, 50, 57, 65, 76 ja 77. Komissio tukee tarkistuksen 23 uutta 1 kohtaa ja 1 kohdan b alakohtaa, viimeistä alakohtaa kokonaisuudessaan sekä 1 kohdan b alakohdan kolmatta ja neljättä alakohtaa sekä 2 kohtaa periaatteessa. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 73 ensimmäisen osa. Tarkistusten 1, 3, 5, 6, 7 ja 10 ensimmäinen, kolmas ja neljäs virke voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan. Tarkistusten 10, 20, 21 ja 41 ensimmäinen virke voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan. Tarkistukset 42, 48, 49, 51-55, 66, 78 ja 92 voidaan periaatteessa hyväksyä.

Nielson
Vaarallisten aineiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoitusta koskevista tarkistuksista komissio hyväksyy kokonaisuudessaan tarkistukset 3, 4, 10 ja 17. Tarkistus 5 voidaan hyväksyä osittain, toisin sanoen sen ensimmäinen kohta. Tarkistukset 2, 6, 7, 8, 9 (tarkistuksen 9 ensimmäinen kohta hyväksytään kokonaisuudessaan),13 ja15 voidaan hyväksyä periaatteessa.

Nielson
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Wallström kertoi eilisessä keskustelussa, komissio ei voi hyväksyä niitä parlamentin tarkistuksia, jotka laajentaisivat ehdotetun direktiivin soveltamisalaa siten, että oktabromidifenyylieetteri (8-BDE) ja 10-BDE-yhdiste kiellettäisiin kokonaan ja välittömästi. Tämä koskee tarkistuksia 1, 2, 3, 7, 8, 9 ja 10. Syy komission kantaan on, että näiden aineiden riskianalyysi ei ole vielä valmis.
Komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistusta, jolla kiellettäisiin tulevaisuudessa kokonaan 10-BDE-yhdiste 1. tammikuuta 2006 alkaen, jos riskianalyyseissa todetaan, että aine antaa syytä huoleen. Kyse on tarkistuksesta 4. Olemme tätä mieltä siksi, että kielto pitäisi ottaa käyttöön paljon aiemmin, koska riskianalyysi tehdään vuoden 2002 kuluessa.

Blak (GUE/NGL)
. (DA) Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomiota englanninkielisen version virheeseen tarkistuksessa 3, jonka viimeisen sanan "status" pitäisi olla "place". Pyydän sen takia, että se korjataan englanninkieliseen alkuperäistekstiin.

Puhemies.
 Kiitos, jäsen Blak. Yksiköt tietävät tämän, ja jos tarkistus hyväksytään, asianmukaiset muutokset tehdään.
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä molemmat päätökset ja päätöslauselman.)

Esko Olavi Seppäsen laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0079/2002) vastuuvapaudesta Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) varainhoitovuoden 2000 talousarvion toteuttamisesta (C5-0043/2002 - 2001/2101(DEC)) 
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä päätöksen ja päätöslauselman.)
Kyösti Tapio Virrankosken laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0098/2002) vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 - Pääluokka I - Euroopan parlamentti (SEC(2001) 530 - C5-0238/2001 - 2001/2103(DEC)) 
Tarkistus 41:

Virrankoski (ELDR)
Arvoisa puhemies, haluaisin eilisen kuulemistilaisuuden takia esittää suullisen tarkistuksen mietinnön 41 kohdan loppuun, johon lisäisin muutaman sanan, joissa otetaan huomioon poliittisten ryhmien toimet vastauksena tilintarkastustuomioistuimen pari vuotta sitten esittämään kritiikkiin. Kohta kuuluisi nyt seuraavasti: "Ottaa huomioon budjettikohtaa 3701 koskevan puhemiehistön päätöksen, jonka se teki poliittisten ryhmien tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen antamien vastausten johdosta". Tämä on lisäykseni, joka näkyy myös äänestyslistassa.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, tässä on oma tarkistukseni 13 ja alkuperäinen 43 kohta, johon PSE-ryhmä haluaa tehdä suullisen tarkistuksen. 43 kohta suullisesti muutettuna on suunnilleen samansisältöinen kuin oma tarkistukseni 13. Näin ollen pyytäisin ja kysyisin, voiko PSE-ryhmä vetää pois suullisen tarkistuksensa, koska se saattaa kaatua, jos 12 parlamentin jäsentä sitä vastustaa, koska tarkistus 13 on suunnilleen sama kuin 43 kohta sosiaalidemokraattisen ryhmän suullisella tarkistuksella muutettuna.

Kuhne (PSE)
Arvoisa puhemies, ymmärrän hyvin esittelijän kysymyksen. Toisaalta on kyse ainoastaan varainhoitoasetuksen merkityksen erilaisesta juridisesta arvioinnista. Meidän tarkistuksemme on mielestämme tässä kohdin selkeämpi. Sillä, kumpi näistä tarkistuksista hyväksytään, ei ole tosin oikeastaan suurta merkitystä. Pyydänkin siksi, että äänestäisimme ensin liberaalien tarkistuksesta ja sen jälkeen meidän tarkistuksestamme. Uskomme suullisen tarkistuksen selventävän tarkistustamme. Hyväksymmepä kumman tahansa, asiasta ei synny mitään sotaa puolin eikä toisin.

Morgan (PSE)
Arvoisa puhemies, tämä liittyy tilanteeseemme neuvoston kanssa. Talousarvion valvontavaliokunta pyysi tietoja neuvostolta yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Aluksi neuvosto oli haluton toimittamaan tietoja, minkä vuoksi nykymuodossa oleva teksti lykkää neuvostolle myönnettävän vastuuvapauden antamista. Myöhään eilen illalla valtiovarainministerien neuvoston kokouksen jälkeen he kuitenkin suostuivat vastaamaan kysymyksiin tämän viikon perjantaihin mennessä.
Tilanteen muuttumisen vuoksi ja koska haluan välttää yhteentörmäystä neuvoston kanssa, jos se vain suinkin on mahdollista, haluaisin ehdottaa suullista tarkistusta tarkistukseen 4, jota ei ole toistaiseksi peruutettu. Tarkistus on lähes identtinen tarkistukseen 3 tehdyn suullisen tarkistuksen kanssa: "on kiitollinen vastauksista, jotka neuvosto on periaatteessa suostunut antamaan viikon sisällä kysymyksiin, jotka koskevat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan näkökohtia."
Sen vuoksi kehottaisin äänestämään ensin tarkistuksen 4 suullisesta tarkistuksesta, ja jos se raukeaa, niin seuraavaksi meidän on äänestettävä tarkistuksesta 3, ja haluan ilmoittaa, että jos näin käy, peruutan 3 kohdan e alakohdan. Olen pahoillani, jos tämä on hieman monimutkaista, mutta se johtuu muuttuneesta tilanteesta.

Theato (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lykkäsimme tästä mietinnöstä käytävän äänestyksen eilisestä täksi päiväksi, koska odotimme neuvoston virallista vastausta. PSE-ryhmän puheenjohtaja Barón Crespo perusteli asian maanantaina. Toimimme sen mukaisesti. Emme ole kuitenkaan vieläkään saaneet virallista vastausta. Valiokunnan puheenjohtajana minulla on konkreettisesti edessäni epävirallinen ja tänään vieläpä vain epävirallisena käännöksenä toimitettu neuvoston mahdollinen vastaus.
Jos ryhdymme nyt käsittelemään vastuuvapautta ja päätämme myöntää sen, jos päätämme evätä sen tai siirtää sitä, se ei ole minusta oikeudenmukaista neuvostoa eikä valiokuntaa kohtaan, joka ei ole voinut käsitellä koko asiaa. Minusta olisi järkevää odottaa rauhassa ja harkiten sekä keskustelemalla myös neuvoston kanssa tästä ongelmallisesta seuraavan vuoden, vuoden 2001, vastuuvapaudesta, jolloin ulko- ja turvallisuuspolitiikan sekä sisäpolitiikan talousarvion suuntaviivatkin on jo annettu. Pyydän siksi, että asiasta vastaava valiokunta käsittelisi näitä asioita selkeällä ja avoimella menettelyllä, jotta voimme tehdä sitten edelleen hyvin perustellun päätöksen. Pyydän siis esittelijäämme sekä myös PSE-ryhmää luopumaan tästä nopeasta, ehkäpä jopa liiankin nopeasta menettelystä.

Kuhne (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin vastustaa pyyntöä, koska jäsen Theaton perustelu oli mielestäni ristiriitainen. Hän nimittäin sanoi, että mietintö pitäisi palauttaa takaisin valiokuntaan, koska hän haluaisi myöntää neuvostolle vastuuvapauden pikaisesti. Parlamentissa kuitenkin tiedetään, että nimenomaan hänen ryhmänsä epäröi, pitäisikö sitä ylipäänsä tehdä. Esittelijä Morgan esitti samalla tarkistuksen, jonka avulla voitaisiin selkeästi vähentää tähän kysymykseen liittyviä paineita ja ongelmia ja jonka avulla ongelma voitaisiin ratkaista tyylikkäästi. Muistutan vielä siitä, että meidän on tehtävä monia muitakin toimielimiä koskevia päätöksiä, joten meidän ei mielestäni pitäisi ottaa näin ristiriitaisen perustelun nojalla sellaista riskiä, että menettäisimme mahdollisuuden ratkaista tämä ongelma tänään tyylikkäästi. Jäsen Theaton esiin tuomia kysymyksiä voimme käsitellä mielihyvin ensi vuonna.
Avilés Perea (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä katsoo, että esittelijä Morganin toimintatapa viime hetken muutoksineen ei ole asianmukainen, sillä kyse on tärkeästä mietinnöstä.
Koska neuvosto on sitoutunut vastaamaan perjantaina, olisi järkevintä palauttaa mietintö valiokuntaan, jotta voisimme neuvoston vastaukset saatuamme pohtia asiaa ja pyrkiä pääsemään sopuun ja jotta lopputulos olisi mietinnön merkitys huomioon ottaen asianmukainen.
Vetoan esittelijä Morganiin, jotta hän pyytäisi mietinnön palauttamista valiokuntaan. Olen jo yrittänyt suostutella häntä tähän. PPE-DE-ryhmä haluaa korostaa tätä ja vastustaa suullista tarkistusta.

Morgan (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, jos palautamme mietinnön valiokuntaan, en voi luvata, missä muodossa se tulee takaisin. Tämä saattaa aloittaa laajan perustuslaillisen kriisin neuvoston kanssa. Olemme juuri saaneet vastauksen neuvostolta yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevassa kysymyksessä. Meidän olisi pidettävä tätä merkittävänä asennemuutoksena neuvoston taholta, minkä vuoksi kehotan teitä äänestämään tänään ehdottamani kohdan puolesta.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron liitteestä 5. On määrätty, että vastuuvapauspäätöksissä parlamentti ilmaisee talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön pohjalta kantansa niin, että se joko torjuu tai hyväksyy vastuuvapauden. Jäsen Morganin käsiteltäväksi jättämässä mietinnössä pyrittiin saamaan aikaan tietynsuuntainen päätös. Parlamentin käsiteltäväksi ei voida nyt antaa sellaista päätöstä, jossa noudatetaan toisenlaista suuntaa. Hyvä jäsen Morgan, ymmärrän vastaväitteet varsin hyvin. Emme ole olleet tässä ryhmässä vastuuntuntoisia siinä, että tästä asiasta on käynnistynyt neuvoston kanssa kriisi, vaan olemme pikemminkin turvautuneet maltillisuuteen. Jotta tämä tapaus saataisiin säädyllisesti päätökseen, arvioimme nyt, että työjärjestyksen mukaisesti tämä mietintö tai ainakin sen neuvostoa koskeva osa on palautettava valiokuntaan ja että mietinnön loppuosasta voidaan toimittaa äänestys. Neuvoston vastuuvapautta koskeva mietinnön osa on kuitenkin palautettava valiokuntaan. Tämä on ainoa hyvänsuuntainen ja työjärjestyksen mukainen ratkaisu.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, jäsen Bourlanges käytti työjärjestyspuheenvuoron, vaikka itse asiassa hän puhui asian puolesta. Halusin sanoa, että olemme leikkineet tulella tässä asiassa, ja nyt olemme joutuneet tähän tilanteeseen. Minä siis kannatan voimakkaasti, että mietintö palautetaan valiokuntaan, ja pyydän teiltä, että menemme eteenpäin, koska meidän on vielä käytävä läpi tärkeitä äänestyksiä Lähi-idästä ja T?et?eniasta, ja ne on ehdottomasti toimitettava tänään.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, ryhmämme pyysi maanantaina, että äänestäisimme tästä päätöslauselmasta huomenna, koska olisimme voineet ottaa silloin huomioon Madridin kokouksen.
(Välihuutoja)
Kuunnelkaapa nyt ensin! Mehän vaihdamme täällä ajatuksia, ja jokainen ottaa toisen vakavasti. Puolustaessanne ihmisoikeuksia teidän on kyllä kuunneltava PPE-DE-ryhmän puheenjohtajaa!
(Suosionosoituksia oikealta)
Pyysimme, että äänestys toimitettaisiin huomenna, jotta olisimme voineet vielä reagoida Madridin kokoukseen. Meillä olisi ollut lisäksi enemmän aikaa sovitella näkemyksiämme, sillä ei ole kovinkaan järkevää äänestää eri tavalla Lähi-idän kysymyksestä. Meille esitettiin vastaväitteenä, että ei käy, Euroopan parlamentin on vielä lähetettävä vahva viesti Madridiin. Madridin kokous on Lähi-idän osalta lukkoon lyöty, ja vaikka päätöslauselma saisikin enemmistön kannatuksen, Euroopan parlamentin viesti ei voi enää vaikuttaa Madridin tuloksiin. Tämänpäiväistä äänestystä puoltavalla perustelullanne ei ole enää mitään merkitystä. Pyydän, että tämä edes pantaisiin merkille!
(Suosionosoituksia oikealta)
Sitten itse asiaan: olen erittäin pahoillani joutuessani ilmoittamaan teille, ettei ryhmämme voi yhtyä yhteiseen päätöslauselmaesitykseen. Olemme käyneet harvoin niin laajoja, pitkiä ja vakavia neuvotteluja, ja niissä keskusteltiin poliittisista, moraalisista ja historiallisista perusteista. Suhtaudumme erittäin kriittisesti Israelin pääministeri Sharonin politiikkaan. Päätöslauselmassa olisi kuitenkin pitänyt esimerkiksi kehottaa palestiinalaishallinnon presidenttiä Arafatia kääntymään palestiinalaisten puoleen arabian kielellä, jotta itsemurhaiskut saataisiin loppumaan!
(Suosionosoituksia ja välihuutoja)
Minähän vain kerron teille, mitä me keskustelimme; suhtaudumme perusteluihinne kyllä vakavasti, ja kun on kyse moraalisista ja poliittisista kysymyksistä, vaadimme samaa omalta ryhmältämme. Käännyn nyt komission, komission jäsen Nielsonin, puoleen - arvoisa komission jäsen, voisitteko ystävällisesti kuunnella: meillä on myös kysymyksiä, jotka liittyvät Euroopan unionin Palestiinan alueille myöntämien rahojen käyttöön. Koska niitä ei ole otettu päätöslauselmaan, mutta hyvin monia muita huomautuksia...
(Välihuutoja ja voimakkaita vastalauseita vasemmalta, suosionosoituksia oikealta)
Pelkkä huuto ei ole koskaan vakuuttanut minua, ja jos nämä ovat nyt Euroopan parlamentin vasemmiston uusia perusteluja, niillä ei ole mitään vaikutusta ryhmäämme.
(Suosionosoituksia oikealta)
Ryhmämme suuri enemmistö ei siis kaiken kaikkiaan hyväksy tätä mielestämme epätasapainoista päätöslauselmaa tällaisenaan. Jotkut kollegat ovat tosin sanoneet äänestävänsä omantunnon syistä päätöslauselman puolesta, ja me kunnioitamme heidän päätöstään. Toivotamme muuten onnea ja menestystä Yhdysvaltojen ulkoministeri Powellille, joka matkustaa nyt Palestiinaan. Toivomme, että hän ottaa huomioon paitsi Sharonin myös Arafatin näkemykset ja että tämä tapaaminen edistää Lähi-idän rauhanratkaisua. Ryhmämme toivottaa Yhdysvaltojen ulkoministerille onnea matkaan Lähi-idän rauhan puolesta!
Puhemies.
Kuuntelin tarkoin puheenvuoroanne. En kuullut missään sen vaiheessa, että olisitte tehnyt menettelyä koskevan esityksen. Moni kollega on ilmoittanut haluavansa käyttää puheenvuoron. Kehottaisin, ettei - jäsen Poetteringin puheenvuorosta huolimatta - parlamentti aloittaisi keskustelua uudelleen, koska se käytiin eilen. Näin ollen siirtykäämme äänestyksiin.

Puhemies.
Panin merkille, ettei jäsen Muscardini ole allekirjoittanut päätöslauselmaa, joten on poistettava kaikki viittaukset siitä, että hän olisi sen allekirjoittanut.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Yhteinen päätöslauselmaesitys (RC B5-188/2002)

Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Olemme jo vuosia seuranneet rannikkoalueiden jatkuvaa turmeltumista, ja ne ponnistelut, joihin jäsenvaltiot ovat myöntyneet tämän tilanteen hoitamiseksi, vaihtelevat hallitusten päättämien politiikkojen mukaan. Jotkin maat, kuten Ranska, eivät pidä aluesuunnittelua poliittisena painopisteenä. Rannikkoalueiden turmeltuminen on usein seurausta tällaisesta moitittavasta pysähtyneisyydestä.
Ongelmat, joita esiintyy yhtä aikaa maassa (väestöä, tieverkostoja, asumuksia koskevat ongelmat) ja merellä (hiilivetypäästöt, levien runsas lisääntyminen jne.) koskevat monia eri aloja, ja Euroopankin on toimittava tällä alalla erityisessä roolissa ja tehtävä aloitteita ja pantava vireille asioita.
Eri maantieteelliset alueet on tietenkin otettava huomioon. Yksikään rannikkoalue ei muistuta toista. Asianosaisia valtioita kannustetaan tekemään kansallinen arvio, laatimaan todellinen suojelustrategia, jota koordinoidaan paikallisesti ja suunnataan kansallisiin tarpeisiin, sekä soveltamaan sellaista yhteisön lainsäädäntöä, jolla on vaikutusta rannikkoalueisiin.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Souchet (NI)
. (FR) Nyt, kun Erikan uppoamisesta on kulunut 28 kuukautta, keskustelemme edelleen laivaliikenteen valvontatoimista, jotka ovat osa lainsäädäntöpakettia nimeltä "Erika II", jonka tarkoituksena on osaltaan estää samankaltaisia ympäristökatastrofeja tapahtumasta. Ja me emme ole menettelyn lopussa, koska aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jättämät uudet tarkistukset on vastikään hyväksytty täysistunnossa.
Suurin osa näistä tarkistuksista ei ole realistisia tai ne asettavat kyseenalaisiksi kansalliset organisointitavat, jotka ovat täysin tyydyttäviä. Näin menettelyjä pidennetään kohtuuttoman paljon, mikä hidastaa siten direktiiviehdotuksen sisältämien hyödyllisten ennalta ehkäisevien järjestelyjen täytäntöönpanoa, erityisesti automaattisten tunnistusjärjestelmien ja matkatietojen tallennusjärjestelmien (mustien laatikoiden) pakollista asentamista aluksiin. Näin ollen kun Euroopan parlamentti kieltäytyy hyväksymästä realistisia päivämääriä transpondereiden ja mustien laatikoiden asentamiselle, se hidastaa järjestelmän todellista perustamista. Ehdottamalla monimutkaista korvausprosessia merihädässä olevan aluksen vastaanottavaa satamaa varten ja ottamatta huomioon jo olemassa olevia tehokkaita kansallisia järjestelyjä Euroopan parlamentti ajautuu umpikujaan.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yritän puhua mahdollisimman vakavasti tämänpäiväisissä äänestysselityksissä. Ensimmäinen äänestysselitys koskee jäsen Florenzin mietintöä direktiivistä, joka koskee sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erillistä keräämistä. Äänestin tänään mietinnön puolesta, ja kannatin sitä silloinkin, kun äänestin siitä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Mielestäni on hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentti edistää mahdollisuutta paremman ympäristön luomiseen. Olisin erityisen mielissäni, jos eläkeläiset pääsisivät mukaan sähkö- ja elektroniikkaromun keräystoimintaan. He itse tuntisivat olonsa vähemmän "romuksi" kuin silloin, kun heitä ei kuunnella.

Corbey (PSE)
Alankomaiden työväenpuolueen jäsenet Euroopan parlamentissa haluavat todeta seuraavaa:
1. Alankomaiden työväenpuolueen jäsenet kannattavat lämpimästi sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevia direktiivejä. Näissä direktiiveissä ympäristötavoitteiden on oltava ensisijaisia. Tuemme siksi kaikkia niitä tarkistuksia, joiden avulla pyritään vahvistamaan ympäristötavoitetta.
2. Alankomaat on yksi niistä harvoista valtioista, joissa on jo kokemusta sähkölaiteromun keräämisestä. Tuottajia on kannustettava ekosuunnitteluun, mutta se on paljon enemmän kuin pelkkää kierrätystä. Tuottajilla on lisäksi oltava erillinen vastuu. Eri TV-merkkien, hiustenkuivaajien, sähköhammasharjojen tai sauvasekoittimien kierrätyskelpoisuudessa ei kuitenkaan ole juuri lainkaan eroja. Erillinen rahoitus ei siksi ole välttämättä yhteisiä ratkaisuja parempi. Yhteisillä järjestelmillä on päinvastoin suuria etuja: ne eivät ole yhtä byrokraattisia, ja ne ovat käytännöllisiä. Ei olekaan mitään syytä asettaa yhteisiä järjestelmiä poikkeusasemaan.
3. Lopuksi näkyvästä maksusta. Meidän mielestämme ympäristökustannukset on sisällytettävä tuotteen hintaan - läpinäkyvimmin tämä käy, jos osuus osoitetaan merkinnöin. Näkyvyys lisää sitä paitsi kuluttajien tietoisuutta. Tämä on suuri etu, sillä kuluttajien myötävaikutusta tarvitaan ympäristötavoitteiden toteuttamisessa. Näkyvä maksu on viimein tärkeä kilpailulainsäädännön yhteydessä.

Grossetête (PPE-DE)
Sähkö- ja elektroniikkalaiteromu (televisiot, kodinkoneet jne.) päätyy nykyään kaatopaikalle ilman minkäänlaista erityiskäsittelyä. Romua kertyy Euroopassa miltei kuusi miljoonaa tonnia vuodessa, toisin sanoen keskimäärin 16 kg asukasta kohti. Nämä tuotteet sisältävät kuitenkin ympäristöä vahingoittavia myrkyllisiä aineita (lyijyä, kadmiumia, elohopeaa jne.).
Näin ollen vaikuttaisi olevan tärkeää luoda sellainen lainsäädäntö, jonka avulla jätteidenkäsittely voidaan hoitaa aikaisempaa tehokkaammin ja jotta valmistajia voitaisiin kannustaa osallistumaan aktiivisesti keräysjärjestelmän toimintaan.
Tähän asti kuluttajat onkin pantu kantamaan vastuunsa niin, että heitä kehotetaan lajittelemaan jätteet, ja samoin paikalliset yhteisöt kantavat vastuunsa asentamalla käyttöön erityislaitteistoja. On myös loogista, että tuottajat osallistuvat tähän yhteiseen ponnisteluun. On välttämätöntä, että valmistajat osallistuvat tehokkaasti ja taloudellisesti tuotteittensa vastaanottojärjestelmän toimintaan.
Kierrätystavoitteiden on kuitenkin oltava realistisia, jotta ne voidaan täyttää. Tämän välineen ulkopuolelle on myös syytä jättää sellaiset tuotteet, joita on erityisen vaikea kierrättää, esimerkiksi hehkulamput.
Tämä teksti tarjoaa näkökannan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun syntymisen ehkäisemisestä sekä romun hyödyntämis- ja uudelleenkäyttöjärjestelmien kehittämisestä.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Teollisuusyritysten ja kaikkien muiden välillä on olemassa eturistiriita. Kuluttajien ja ympäristön edun mukaisia ovat kestävät tuotteet, joiden yksittäiset osat voidaan käyttää uudelleen tuotteen käyttöiän päätyttyä. Teollisuuden edun mukaisia ovat sitä vastoin kilpailukykyiset myyntihinnat ja mahdollisimman alhaiset kustannukset jälkikäteen. Teollisuuden edun mukaista on myös sysätä ongelmat muiden vastuulle, erityisesti viranomaisille, jotka sitten joutuvat järjestämään ratkaisun verorahoilla. Teollisuus on yrittänyt vesittää ehdotuksia omaksi edukseen. Minunkin luonani on oltu ja esitetty järkeviltä kuulostavia perusteluja. Kiihkoilevien ympäristöihmisten toiveet ovat näiden perustelujen mukaan pelkästään kalliita ja epäkäytännöllisiä, ja tavoitellut ympäristöedut saataisiin aikaan ilman pakkoakin. Ehkäpä tämä pitää joissakin tapauksissa paikkansa, mutta jos sen vuoksi myönnytään, annetaan tilaa kilpailijoille, joiden aikeet eivät ole yhtä hyvät ja jotka haluavat kantaa vähemmän vastuuta ja siten valloittaa markkinat ja laajentaa niitä alemmin hinnoin. Siksi on hyvä, että annetaan säännöksiä sellaisten yritysten "isännättömien" tuotteiden kierrätyksestä, joita ei enää ole olemassa, ja vanhasta romusta, jonka tuottajaa ei tiedetä tai joka on tuotettu ennen direktiivin voimaantuloa. Ei ole perusteltua tehdä poikkeusta pienten yritysten eikä varsinkaan sotilaskäyttöön tarkoitettujen laitteiden kohdalla. Saadakseen tahtonsa läpi kristillisdemokraattien ryhmä käyttää valitettavasti jälleen kerran hyväkseen sitä, että tarvitaan 314 ääntä.

Rübig (PPE-DE)
ÖVP-puolueen jäsenet kannattivat tarkistuksista 15 ja 41 käydyissä äänestyksissä pk-yrityksiä koskevaa poikkeusta ja yhteistä järjestelmää.
Käyttöönottovaiheesta odotetaan hyvin byrokraattista. Pk-yritysten pitäisi pystyä löytämään ja valitsemaan toimivat markkinat.

Fatuzzo (PPE-DE).
Toinen sähkö- ja elektroniikkalaitteisiin liittyvä direktiivi koskee tiettyjen hyvin vaarallisten aineiden, kuten lyijyn, elohopean, kadmiumin ja kuudenarvoisen kromin käytön kieltämistä sähkö- ja elektroniikkalaitteiden valmistuksessa. Omasta puolestani ja eläkeläispuolueen edustajana minä suhtaudun hyvin myönteisesti tähänkin direktiiviin, enkä ajattele nyt vain niitä kansalaisia, joille nämä vaaralliset aineet saattavat aiheuttaa vahinkoa, vaan myös ja ennen kaikkea niitä työntekijöitä, jotka työskentelevät näitä vaarallisia aineita sisältäviä sähkö- ja elektroniikkalaitteita valmistavissa yrityksissä. Mielestäni olisi hyvä, jos nykyistä harvemmat joutuisivat jäämään eläkkeelle sellaisten ammattisairauksien vuoksi, jotka johtuvat näiden vaarallisten aineiden käytöstä. Ja minä toivon, että pian hyväksyttäisiin jokin direktiivi, asetus tai suositus, jotta nämä työntekijät voisivat tehdä näissä vahingollisissa ympäristöissä kuusi työtuntia päivässä kahdeksan tunnin sijasta.

Titley (PSE)
Arvoisa puhemies, kannatan täysin muutoksia, jotta sähkölaitteiden valmistajat ja käyttäjät ottaisivat ympäristön entistä enemmän huomioon. Koska direktiivissä valmistajat pakotetaan osallistumaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun vastaanotto-ohjelmiin, direktiivistä tulee tiukka ja tehokas. Elektroniikkalaiteromun hävittämistä on tosin vielä käsiteltävä tehokkaasti, ja vastuun siirtäminen valmistajille saattaa hyvinkin osoittautua tehokkaaksi ratkaisuksi. Jotta voidaan kuitenkin varmistaa, että valmistajat noudattavat direktiiviä ja että sen täytäntöönpano onnistuu, on otettava huomioon tiettyjen valmistavaroiden omaleimaisuus. On vältettävä joutumasta tilanteeseen, jossa osa valmistajista joutuu ottamaan direktiivin pakottamana niskoilleen kohtuuttoman suuren taloudellisen taakan. Direktiivissä mainitaan aivan oikeutetusti rooli, jonka myös kuluttajien on otettava sähkölaiteromun hävittämisessä. Koska eräät jäsenvaltiot ovat todella laiskoja järjestämään niiden hävittämisen, on tärkeää, että uusista säännöistä on runsaasti tietoa tarjolla.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin selittää mielipidettäni Euroopan unionin virallisten kielten käytöstä Euroopan patenttivirastossa. Kannatan yksiselitteisesti yhteisön kaikkien virallisten kielten käyttöä kaikissa oloissa, erityisesti, koska lähitulevaisuuden suuntauksena voi olla tästä periaatteesta laistaminen sen varjolla, että laajentumisen myötä virallisten kielten määrä nousee 11:stä 27:ään tai enempäänkin.
Lisäksi olen sitä mieltä, että jos jokin Euroopan unionin kielistä tuntuu sopivimmalta työkieleksi, ei saa unohtaa sen yleismaailmallista ulottuvuutta. Tässä mielessä haluaisin muistuttaa, että portugali, ja sen ohella brasilianportugali ja galician kieli, on Euroopan unionin kolmanneksi suurin yleismaailmallinen kieli englannin ja espanjan jälkeen. Tämä pitää ottaa huomioon ajateltaessa patentteja ja mitä tahansa muita asioita.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin (PSE)
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit äänestimme tarkistusta 2 vastaan, joka koskee patenttien käännösten lukumäärän kasvattamista. Perustelumme on, että haluamme pitää patenttihakemusten kulut alhaisina ja siksi kannatamme yksi- tai kaksikielistä ratkaisua.
Tarkistuksissa 3 ja 9-17 ehdotetaan, että puhtaasti kansalliset tuomioistuimet toimisivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimina yhteisöpatenttiasioissa. Tämä olisi käsityksemme mukaan yhtenäisen yhteisöpatentin periaatteen vastaista. Käsityksemme mukaan artiklan 225a nojalla perustettavalla ensimmäisen asteen tuomioistuimella pitäisi olla alueellisia tai paikallisia osastoja. Siten varmistetaan paikallisen asiantuntemuksen saatavuuden jatkuvuus patenttialalla kaikissa jäsenvaltioissa. Se mahdollistaa myös sen, että osapuolet olisivat lähempänä tuomioistuimia.

Dehousse (PSE)
Parlamentin äänestys yhteisöpatenttia koskevasta neuvoston asetuksesta tuo myönteisen päätöksen puolitoista vuotta tehdyille ponnisteluille, joiden tarkoituksena on saavuttaa parlamentin kanta, johon tänään yhtyi suuri enemmistö.
Tämä enemmistö saa minut ajattelemaan, että ehdotetun asetuksen tavoitteena oli varmistaa tehokkuuden, pienempien taloudellisten kustannusten ja kielellisten erojen lähentäminen. Toimea ei voida laajentaa loputtomiin, ja parlamentin on hyvä käsittää tämä.
Tulevaisuudessa meiltä edellytetään toisenlaisia valintoja, jotka ovat entistä vaikeampia.

Fourtou (PPE-DE)
. (FR) Vaikka olenkin vakuuttunut yhteisöpatentin tarpeellisuudesta, äänestin jäsen Palacio Vallelersundin yhteisöpatenttia koskevaa mietintöä ja lopullista päätöslauselmaa vastaan, sillä minusta sen toteuttamisehdot eivät ole realistisia.
Tämän asetuksen kielijärjestelmää, kansallisten patenttivirastojen tehtäviä ja oikeusturvaa koskevat pääseikat eivät vastaa käyttäjien odotuksia. Tällaisessa tilanteessa yhteisöpatentti ei olisi kannattava, ja vaarana olisi, että ammattilaiset eivät hyödyntäisi sitä.

Manders (ELDR)
. (NL) Ryhmäni äänesti yhteisöpatenttia koskevaa mietintöä vastaan, koska ELDR-ryhmän ehdotukset hylättiin kolmessa perustavassa kohdassa:
Euroopan markkinoilla tarvitaan edullista ja yhtenäistä patenttijärjestelmää. Kielijärjestelmästä käyty keskustelu on tehnyt selväksi, että poliittinen hentomielisyys on valitettavasti ollut ratkaisevampaa kuin käytännön perustelut. Käännöskustannukset nostavat patentin kustannuksia kohtuuttomasti, mistä seuraa, että patentista tulee liian kallis Euroopan liike-elämälle, loppukäyttäjille. Siksi ryhmäni puheenjohtaja kannattaa rajoitettua kielijärjestelmää eikä voi hyväksyä viiden kielen "Alicante-järjestelmää" (tarkistukset 31, 32).
Lisäksi on hyvin tärkeää, että asetusta sovelletaan yhtenäisesti. Siksi ryhmäni on ehdottanut, että yhteisöpatenttiin liittyvät riidat kuuluisivat yhteisön immateriaalioikeustuomioistuimen toimivallan piiriin siten, että ylimpänä muutoksenhakutuomioistuimena on yhteisöjen tuomioistuin (tarkistukset 26, 29).
Lopuksi pidän liberaalikollegojen tavoin parempana perustaa yhteisön oma patenttijärjestelmä kuin liittyä Münchenin yleissopimukseen. Yhteisön patenttijärjestelmä kuuluu automaattisesti EU:n rakenteisiin. Se tarkoittaa Euroopan parlamentin demokraattista valvontaa ja viime kädessä yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa (tarkistukset 23, 24).

Mayol i Raynal (Verts/ALE)
. (FR) En äänestänyt yhteisöpatentin puolesta. Innokkaana Eurooppa-aatteen kannattajana olisin toivonut voivani äänestää yhteisöpatentin puolesta, mutta ehdotuksen sisältämä kielellinen syrjintä esti minua tekemästä niin. Kulttuuri- ja kielierojen kunnioittaminen on nykyään yksi yhteisön oikeuden perusperiaatteista. Todellisuudessa tätä periaatetta ei kuitenkaan noudateta tässä ehdotuksessa eikä yleisesti ottaen unionin toimielimissä. Itse asiassa tuo periaate edellyttää oikeudellista tasa-arvoa kaikkien kielten kohdalla. Tasa-arvon tekninen toteuttaminen on epäilemättä välttämätöntä, mutta toteuttamisen ei pidä olla ristiriidassa kyseisen periaatteen kanssa. Katalonialaisena en voi hyväksyä, että äidinkielelläni ei ole samoja oikeuksia kuin tällä hetkellä on virallisilla kielillä.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Patenttien olemassaolo estää kaikkien sellaisten keksintöjen soveltamisen, jotka joku muu näyttää tehneen jo aikaisemmin. Toisaalta on hyvä, että immateriaalioikeuksia suojellaan nopeilta voitontavoittelijoilta, jotka haluavat tehdä voittoa sillä, mikä on maksanut toisille vuosikausien ponnistukset. Toisaalta patentit johtavat siihen, että kolmannen maailman maat eivät saa itse tuottaa lääkkeitä trooppisten kansantautien torjumiseen ja että kaupan tulee geenimuunneltuja kasveja tai eläimiä, joista keksijöiden perilliset voivat periä jonkinlaista veroa. Teknologisesta ja taloudellisesta kehityksestä jälkeen jääneet valtiot voivat parhaiten kuroa kehityseron umpeen kieltäytymällä tunnustamasta patenttioikeuksien olemassaoloa. Kansallisten patenttijärjestelmien, maailmanpatenttiin pyrkimisen ja EU:n toimivaltaan kuulumattoman Euroopan patenttiviraston rinnalla on jo 40 vuotta puhuttu yhteisöpatentista, joka on Eurooppa-neuvostossa edelleen kiistanalainen. Ja lopulta tässä ehdotuksessa on kyse ainoastaan käytettävistä kielistä: englanti, ranska, saksa, espanja ja italia saavat etuoikeutetun aseman EU:n nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden muihin virallisiin kieliin verrattuna. Siis myös 22 miljoonaan hollanninkieliseen ja pian 40 miljoonaan puolalaiseen verrattuna. Tämä ehdotus on näin ollen kaikilta osin epäkypsä päätöksentekoa ajatellen, minkä vuoksi äänestän sitä vastaan.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vastustin tämänpäiväisessä äänestyksessä vastuuvapauden myöntämistä komissiolle varainhoitovuodeksi 2000. Ratkaisevia syitä päätökseeni olivat seuraavat: 11,6 miljardia euroa, siis 14 prosenttia yleisestä talousarviosta, on jäänyt käyttämättä. Se on minusta selvä merkki komission huonosta hallinnosta, ja se on myös yleinen suuntaus, sillä luvut ovat vain kasvaneet vuoden 1999 jälkeen. Määrärahoista ei ole käytetty asianmukaisesti 20:tä prosenttia - tämä on kaksinkertainen luku edellisvuoteen verrattuna. Tilintarkastustuomioistuin on siksi seitsemättä kertaa kieltäytynyt myöntämästä tarkastuslausumaa. Niin kutsutussa van Buitenenin tapausta koskevassa kertomuksessa komission tietoon on tullut uusia syytöksiä elokuusta 2000 lähtien, mutta niitä ei ole käsitelty eikä esitetty parlamentille. Leonardo-tukiohjelmaa koskeva mietintöni ei siksi edisty mihinkään suuntaan.
Asiasta vastaava komission jäsen Schreyer ei ollut eilisessä täysistunnon keskustelussa suostuvainen myöntämään minkäänlaisia puutteita komission toiminnassa, vaan syytti määrärahojen sääntöjenvastaisesta käytöstä pikemminkin jäsenvaltioita - ja sehän on meille jo liiankin tuttua. EY:n perustamissopimuksen mukaan vastuu on kuitenkin selkeästi komissiolla. Sisäisestä uudistuksesta vastaava komission jäsen Kinnock puhuu kyllä paljon uudistuksesta. Uudistusprosessissa ei ole toistaiseksi havaittu merkittävää edistystä. Tämän totesi myös tilintarkastustuomioistuin.
Vuoden 2000 talousarvio on nyt ensimmäinen talousarvio, josta Prodin johtama komissio on yksin vastuussa. Se ei voi enää vedota edeltäjiensä virheisiin. Äänestin siksi vastuuvapauspäätöstä vastaan, kuten aikaisempinakin vuosina.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, miten voisin olla äänestämättä Euroopan kehitysrahastoa koskevan vastuuvapauden myöntämisen puolesta? On hyvin ansiokasta, että Euroopan unioni käyttää rahaa, jotta ja mietinnössä on selitetty oikealla tavalla, miten rahoja käytetään kehitysmaiden väestöt saisivat konkreettista apua. Arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin kysyä teiltä, ettekö te ole ymmärtänyt, miten monet eläkeläiset haluaisivat nykyään mennä tekemään työtä ilmaiseksi kehitysmaihin ja tuntea itsensä vielä hyödyllisiksi auttaessaan ihmisiä, jotka pahaksi onnekseen asuvat kovin kaukana meidän maistamme paitsi maantieteellisesti myös elintason kannalta? Olen varma, että minun laillani te toivotte, että eläkeläisiä käytettäisiin paljon nykyistä enemmän konkreettisen avun tarjoamiseksi kehitysmaille.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä, jonka puolesta äänestin, käsitellään Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä. Puhuin asiasta erään kaivostyöläisen kanssa, joka on kotoisin Gornon kaupungista Bergamon alueelta, jossa minä olen asunut pitkään, ja hän kysyi minulta, mitä tarkoitukseni oli tulla tänään tekemään Strasbourgiin. Niinpä puhuin hänelle tästä jäsen Seppäsen talousarviomietinnöstä, ja hän kehotti minua tuomaan esille parlamentissa, että joka on aina täynnä jäseniä, kun minä annan äänestysselitykseni meidän on pyrittävä kiinnittämään aikaisempaa enemmän huomiota niihin ihmisiin, jotka aivan kuten tämä Gornon kaivostyöläinenkin, tekevät työtä kaivoksissa ja louhivat hiiltä, jotta he voisivat elää pidempään ja sairastua vähemmän sinä aikana, kun he käyvät työssä. Niinpä toivon, että EHTY:n talousarviossa ajateltaisiin myös tätä.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, ryhmämme pidättyi tänään äänestämästä vastuuvapauden myöntämisestä parlamentin talousarvion toteuttamisesta. Päätimme näin pääasiassa seuraavista syistä: olemme mietinnön ja tarkistusten laatijan kanssa samaa mieltä siitä, että toiminnan on oltava tai siitä on tehtävä selkeää, avointa ja asianmukaista, varsinkin kun on kyse parlamentin ryhmien asemasta ja vastuusta. Tätä ei voida mielestämme kuitenkaan toteuttaa yhdessä ainoassa vastuuvapauspäätöksessä, vaan siihen tarvitaan syvällisiä keskusteluja ja neuvotteluja. Sama pätee avustajien oikeusasemaan ja suojaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Virrankoski selitti meille, miten Euroopan kansalaisten rahoja on käytetty Euroopan parlamentin toimintaan. Äänestin hänen mietintönsä puolesta, mutta haluaisin muistuttaa, että yhtenä päivänä, kun annoin äänestysselitykseni, eräs varapuhemies sanoi minulle: "Jäsen Fatuzzo, te ette tiedä, paljonko jokainen sekunti teidän äänestysselityksestänne maksaa!" Hetkisen tunsin itseni hieman syylliseksi, mutta haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa, miten paljon Euroopan parlamentti säästää joka sekunti, kun minä en puhu, paljonko Euroopan parlamentti säästää, kun minä olen täsmällinen, kuten tälläkin hetkellä, ja annan äänestysselitykseni 60 sekunnissa!

Berthu (NI)
. (FR) Hyväksyimme Virrankosken mietinnön Euroopan parlamentin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000, sillä siinä on pyritty tekemään ehdotus poliittisten ryhmien kustannusten selvittämiseksi.
Avustajia koskevissa asioissa äänestimme esittelijän itsensä tekemän tarkistuksen puolesta, jossa yhdistetään meidän perinteinen kantamme kehottamalla, että Euroopan parlamentti hoitaa suoraan heitä koskevan hallinnon ja jättää siten jäsenille ainoastaan oikeuden heidän palkkaukseen ja irtisanomiseen sekä oikeuden valita korvaustaso (tietenkin käytettävissä olevien korvausten rajoissa). Tällä ratkaisulla vältyttäisiin monilta ongelmilta.
Parlamentin jäsenten korvausten osalta esitämme uudelleen vaatimuksen, että pääasiallisen edustajanpalkkion maksamisesta huolehtii edelleen maa, jossa jäsen on valittu, toisin kuin käynnissä olevat hankkeet, joiden halutaan katsoa kuuluvan yhteisön talousarvion piiriin. Tämä on periaatekysymys: jokaisen jäsenen on saatava korvauksensa siltä kansalta, jota hän edustaa.
Edustuskulukorvauksista olemme sitä mieltä, että ne olisi selkeämpää jakaa kahteen ryhmään: korvauksiin, jotka ovat todellisia kuluja, ja korvauksiin, jotka muodostavat läsnäolopäivien mukaan vaihteleviin kuluihin. Jäsenen palkkio muodostuisi tällöin kiinteästä osasta, jonka maksamisesta vastaa hänen kotimaansa ja josta maksetaan kotimaahan veroa, sekä vaihtelevasta osasta, joka kuuluisi Euroopan parlamentin talousarvion piiriin ja josta maksettaisiin yhteisön veroa.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Berthu (NI)
. (FR) Myönnettyään vastuuvapauden komissiolle ja itselleen yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 Euroopan parlamentti on juuri palauttanut valiokuntaan mietinnön, joka koskee neuvoston kertomusta. Nyt on katkaistu "herrasmiesten sopimuksen" perinne, jonka mukaan neuvosto sulki silmänsä parlamentin talousarviolta silloinkin, kun parlamentti muutti tekstejä federalistiseen suuntaan merkitsemällä budjettikohdan eurooppalaisten poliittisten puolueiden rahoittamiseksi ja vastineeksi parlamentti ei vilkaissutkaan neuvoston talousarviota, mikä vaikuttikin normaalimmalta käytännöltä, koska neuvosto on joka tapauksessa unionin korkein elin.
Nyt Euroopan parlamentti kumoaa tämän kompromissin karkeasti. Virallisesti esitetty syy on, että neuvosto ei ole toimittanut talousarvion valvontavaliokunnalle riittävän yksityiskohtaisia tietoja ulko- ja yhteiseen turvallisuuspolitiikkaan käytetyistä varoista. Tämä on kuitenkin vain pelkkä tekosyy. YUTP on neuvoston erioikeus.
Todellisuudessa Euroopan parlamentti on viime vuosina vahvistunut riittävästi voidakseen kuvitella, että sillä on unionissa ylin legitiimiys, minkä se tekee neuvostolle selväksi. Viimeksi mainitun on herättävä ja käsitettävä tämä asia nyt, kun unionin tulevaisuutta pohtiva valtuuskunta aloittaa työnsä.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ennen äänestysselityksiäni haluaisin onnitella teitä siitä, miten hoiditte Lähi-itää koskevan päätöslauselman äänestyksen. Tuloksesta kävi melko selkeästi ilmi, että parlamentin enemmistö halusi sen menevän läpi tänään, ja olisikin ollut todellinen katastrofi, jos se olisi tahallisesti hylätty. Olen hyvin tyytyväinen sen läpimenoon.
Ryhmämme äänesti aseteollisuutta koskevaa päätöslauselmaa vastaan, koska varojen ja resurssien suurempi käyttö aseteollisuuden tukemiseksi Euroopassa on ristiriidassa sen kanssa, millainen Euroopan unionin pitäisi olla. Emme kaipaa lisää aseita maailmaan, sen sijaan niitä on vähennettävä. On aivan selvää, että voitontavoittelu sanelee aseteollisuutta.
Olemme erityisen huolestuneita käytetystä uraanista, koska se on eräänlainen pienimuotoinen ydinase. On hyvin huolestuttavaa, että parlamentissa ja itse asiassa EU:n toimielimissä yleensä kiinnitetään hyvin vähän huomioita käytetyn uraanin hyödyntämiseen. Jos ajattelemme, mitä tapahtui Irakissa ja jopa Afganistanissa, näemme, että ihmiset kärsivät tämän aseen käytöstä vielä pitkään sotien jo loputtua. On kuitenkin helppo nähdä, että koko aseteollisuus kannustaa tällaisen politiikan harjoittamiseen. WEU:n parlamentaarinen edustajakokous haluaa ilmeisesti vaikuttaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevään valmistelukuntaan aseteollisuuden pönkittämisen takaamiseksi, jotta se voisi kilpailla esimerkiksi Yhdysvaltojen kanssa.
Ympäri maailman käynnissä olevien konfliktien pitäisi saada meidät tajuamaan, että aseiden tuotanto ja myynti on yksi suurimmista epävarmuutta aiheuttavista tekijöistä maailmassa. Meidän pitäisi tukea yhteisöjä ja sivistynyttä maailmaa panostamalla koulutukseen, terveyteen ja muihin tärkeisiin rahaa vaativiin aloihin sen sijasta, että resursseja tuhlataan aseteollisuuden pönkittämiseen. On todella traagista, että Euroopan unioni on menossa tähän suuntaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, miespuoliset vanhukset ja eläkeläiset taistelivat viime sodassa, ja heidän naisensa joutuivat kärsimään tämän seurauksista. He muistavat siis selvästi, miten kamalaa aikaa sota oli, ja sen vuoksi he eivät enää haluaisi nähdä sotilaita eikä aseistusta. He kuitenkin tietävät myös, miten tärkeää ja välttämätöntä on, että käytettävissä on puolustusaseita, ja he toivovat, että minun kauttani he välittävät viestin parlamentille unionilla olisi puolustusarmeija, johon kuuluu lentopuolustus ja meripuolustus ja joka on hyvin organisoitu ja miehitetty. Ja lisäksi tämän puolustusarmeijan on kyettävä paitsi Euroopassa myös alueilla, joissa on konflikteja ja sotia, painottamaan sitä tärkeää asiaa, että maailmassa on Euroopan unioni, jolla on oman sotakoneistonsa tarjoamat todelliset puolustusvalmiudet.

Titley (PSE).
Euroopan parlamentin työväenpuolue äänesti päätöslauselman puolesta siitä huolimatta, että se vastustaa päätöslauselman 8 kohtaa ja siihen tehtyjä tarkistuksia. Kannatamme Ison-Britannian hallituksen voimakasta sitoutumista Euroopan yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan ja Naton koskemattomuuden säilyttämiseen. Brokin päätöslauselma tarjoaa hyvän yleiskatsauksen yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskeviin kysymyksiin. Sen ansioita vähentää kuitenkin 8 kohta. Yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa ei ole ilman sopimusta Naton voimavarojen hyödyntämisestä. Sen vuoksi meidän olisi kritiikin sijasta kannatettava kaikkia ponnisteluja tämän vaikean ongelman ratkaisemiseksi. Kritisointi vain vähentää parlamentin uskottavuutta. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on aina toiminut neuvoston toiveiden mukaisesti. Myös neuvosto kannattaa Turkin kanssa tehtävää sopimusta, joka mahdollistaa yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan toteutumisen.

Hannan (PPE-DE).
Puhun sosiaalidemokraattisen puolueen puoluesihteerin ominaisuudessa kertoakseni kantamme puolustusta koskeviin kahteen päätöslauselmaan, joista parlamentti on juuri hetki sitten äänestänyt.
Parlamentissa on vallalla hyvin erilaisia käsityksiä Euroopan sotilaallisista tarpeista. Yksi asia kuitenkin on varmasti kiistaton: Euroopan puolustus olisi hoidettava pikemminkin strategisesti kuin poliittisesti. Tämä näkemys on kuitenkin ristiriidassa näissä päätöslauselmissa esitetyn kanssa. Yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka eivätkä etenkään nopean toiminnan joukot tuo Euroopan puolustuskapasiteettiin lisää sotilaita tai aseita. Se vain siirtää johdon pois Natosta jäsenvaltioiden pääkaupungeista EU:n uusiin poliittissotilaallisiin järjestelmiin. Parhaimmillaan tämä on järjetön ja kallis, päällekkäisyyksiä lisäävä operaatio, ja pahimmillaan se heikentää Eurooppaa ja katkaisee sen yhteydet sellaiseen Nato-kumppaniin, joka kykenee tarjoamaan meri- tai ilmasiltoja, kehittyneitä viestintäsatelliitteja ja täsmäaseita.
Jälleen kerran Euroopan puolustusministerit, myös Ison-Britannian, aikovat sivuuttaa omien kenraaliensa neuvot jatkaakseen yhteisiä eurooppalaisia hankkeita. Kenties paras esimerkki tällaisesta suhtautumisesta on Eurofighter-niminen lentokone, jota ollaan ottamassa käyttöön vuosikausia myöhässä ja joka on ylittänyt budjetin miljardeilla euroilla ja joka on itse asiassa jo nyt vanhentunut.
Se, mitä me todella tarvitsemme aikana, jolloin meidän on yhä enenevissä määrin toimittava ylikansallisesti, on sellainen lentokone, joka kykenee nousemaan huonokuntoisilta paikallisilta kentiltä ja jonka varaosien ei tarvitse olla teknisesti korkeatasoisia; sen on myös voitava toimia tankkauskoneena, ja tankkausvälin on oltava pitkä. Sen sijaan olemme nyt hankkimassa 1980-luvun alussa suunniteltua konetta, jolla olisi tarkoitus suojella Keski-Euroopan ilmatilaa venäläisten Mig-hävittäjien massiiviselta hyökkäykseltä. Kummallakaan päätöslauselmalla ei ole mitään tekemistä Euroopan turvallisuuden lisäämisen kanssa, vaan niissä pyritään vain lisäämään entisestään Euroopan integrointia, jota pidetään sinänsä tavoitteena. Tämä on siis kielteisen suhtautumisemme syy.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentti on vastikään jälleen kerran äänestänyt Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (PESD) koskevasta päätöslauselmasta, vaikka tämän nimisestä politiikasta ei puhuta perussopimuksissa. Parlamentti kuitenkin jatkaa uuvuttavaa työtä, jolla se yrittää saada tämän politiikan aikaan sen itsensä määräämillä ehdoilla, jotka tekevät politiikan toteuttamisesta miltei mahdotonta. Näin ollen parlamentin edessä ei tunneta sääliä sen kohtaamien vaikeuksien vuoksi.
Ensimmäinen este nousee esiin jo äänestämämme päätöslauselman johdanto-osan kappaleessa A. Siinä väitetään, että niin sanotun turvallisuus- ja puolustuspolitiikan pitää "antaa lisää uskottavuutta yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle", jonka pitää "palvella maailmanlaajuisia etuja sekä Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjassa määriteltyjä yleismaailmallisia arvoja". Sanallakaan ei mainita Euroopan ja sen jäsenvaltioiden eduista. Miten voidaan ajatella ihmisten olevan kiinnostuneita politiikasta, jossa vieläpä tuodaan julki, että se ei puolusta heidän etujaan?
Toiseksi, kuten kollegani Souchet erinomaisella tavalla ilmaisi eilisessä keskustelussa, emme voi luoda yhteistä politiikkaa sellaisten maiden kanssa, joiden näkemykset ovat erilaiset, jopa päinvastaiset kuin meidän. Meidän on siis luovuttava yhteisön toimielinten kankeista puitteista ja harjoitettava kiertelemättä "vaihtelevaa geometriaa".
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Pysyvän rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden varmistamiseksi on tarpeen ja ilmeisen mahdollista siirtyä sotilaallisten näkökohtien määrittelemästä turvallisuusohjelmasta sellaiseen siviiliturvallisuusjärjestelmään, joka suuntautuu konfliktien taloudellisiin, sosiaalisiin, ympäristöllisiin, etnisiin ja kulttuurisiin syihin, minkä lisäksi on ryhdyttävä ehkäiseviin toimiin Euroopassa ja koko maailmassa ennakoitavien ja äkillisten konfliktitilanteiden neutraloimiseksi ja käsittelemiseksi.
Tämä ei kuitenkaan ole Euroopan unionin nykyisessä turvallisuuspolitiikassa noudatettu malli, jonka sijasta omaksuttu kanta mukailee suuresti Yhdysvaltojen näkemystä. Se puolestaan käyttää terrorismin uhkaa ja sen torjuntaponnistuksia verukkeena yksipuoliselle politiikalle, jolla vahvistetaan sen valta-asemaa maailmassa. Tästä ovat esimerkkinä presidentti Bushin äskettäiset "pahan akselia" koskevat lausunnot, jotka vaikuttavat ennustavan uusia sotilaallisia toimia muissa maailmankolkissa.
Kuten sanotaan GUE/NGL-ryhmän esittämässä päätöslauselmassa, joka ei valitettavasti saanut kannatusta, on jo aika muuttaa nykytilanne perusteellisesti, erityisesti hajottamalla Nato ja Länsi-Euroopan unioni, vaatimalla ETYJin kehittämistä ja vahvistamista varustamalla se asianmukaisin aineellisin ja taloudellisin voimavaroin, mitä Euroopan parlamentin enemmistö ei mitä ilmeisimmin kannata.
Tämän takia äänestimme ulkoasioiden valiokunnan päätöslauselmaa vastaan.

Theorin (PSE)
. (SV) Pidän myönteisenä EU:n aktiivista osallistumista kriisinhallintaan ja yhteistyötä puolustusteollisuudessa. Joissakin yksittäisissä kohdissa en kuitenkaan ole esittelijän kanssa samaa mieltä. Mietinnössä on liian pitkälle menevää tekstiä YYTP:stä ja yhteistyöstä Naton kanssa. EU:lla ei ole samaa perustavoitetta kuin Natolla, ja siksi vastustan esimerkiksi Euroopan turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan laatimista tiiviissä yhteistyössä Naton kanssa.
Lisäksi vastustan Euroopan puolustusmateriaaliviraston perustamista. Käytännössä jo nyt tehdään yhteistyötä sotilaallisten välineiden ostamisessa, ja mielestäni Euroopan puolustusmateriaaliviraston luomisella ei saada mitään lisäarvoa.

Van Orden (PPE-DE)
Brittien konservatiivinen puolue äänesti Euroopan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevaa Brokin mietintöä vastaan seuraavista syistä.
Sen mielestä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan käsite on jo alun perin väärä, koska käsitteen taustalla on ristiriitainen ja virheellinen pyrkimys luoda Euroopan unioniin itsenäinen sotilaskapasiteetti, mikä on osa poliittista tavoitetta luoda yhtenäinen eurooppalainen valtio.
Naton pitäisi olla sotilaallinen turvallisuusjärjestö, jonka ei pidä ensimmäiseksi turvautua ainoastaan yhteiseen puolustukseen vaan myös joukkoon erilaisia sotilaallisten kriisien ratkaisuoperaatioita. Vain tällä tavoin transatlanttinen turvallisuusverkosto voidaan kunnolla varmistaa.
Washingtonissa sovittiin vuonna 1999 ja myöhemmin sopivista järjestelyistä, jotka koskivat Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan identiteettiä suhteessa Natoon. Järjestelyjen ansiosta kaikki Euroopan liittolaiset voivat vaikuttaa yhtenäisesti ja tehokkaasti liittoon ja toimia itsenäisesti sovitulla ja vaaditulla tavalla. Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka poikkeaa täysin tästä näkemyksestä. EU:n jäsenvaltioiden taholta ei myöskään ole esitetty minkäänlaista perusteellista ratkaisua puolustusmenojen lisäämiseksi tai niiden sotilaskapasiteetin vahvistamiseksi millään merkittävällä tavalla.
Mielestämme turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevien vaatimusten täyttämistä ei olisi syytä pitää "ehdottomana etusijana" puolustushankinnoissa. Sitä vastoin etusijalle olisi asetettava meidän omien aseellisten joukkojemme operationaalisen tehokkuuden maksimointi lukuisten nykyisten uhkien edessä.
Puolustushankinnat ja -määrärahat ovat pohjimmiltaan jäsenvaltioiden päätettävissä, eikä niitä pidä tuoda yhteisön vastuualueen piiriin.
Euroopan puolustusteollisuuden kehittämisen perusteena ei pitäisi olla pyrkimys "kilpailla Yhdysvaltain teollisuuden kanssa", vaan sen olisi lähdettävä tarpeesta tarjota omille aseellisille joukoillemme parhaat mahdolliset välineet sekä tarpeesta vastata kansallisen turvallisuuden ja teollisuuden vaatimuksiin. Tämä saattaa edellyttää yhteistyötä paitsi Yhdysvaltojen myös eurooppalaisten ja muiden maiden kumppanien kanssa.

Theorin (PSE)
. (SV) Pidän myönteisenä EU:n aktiivista osallistumista kriisinhallintaan ja yhteistyötä puolustusteollisuudessa. Joissakin yksittäisissä kohdissa en kuitenkaan ole esittelijän kanssa samaa mieltä. Mietinnössä on liian pitkälle menevää tekstiä YUTP:stä ja yhteistyöstä Naton kanssa. EU:lla ei ole samaa perustavoitetta kuin Natolla, ja siksi vastustan esimerkiksi Euroopan turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan laatimista tiiviissä yhteistyössä Naton kanssa.
Lisäksi vastustan Euroopan puolustusmateriaaliviraston perustamista. Käytännössä jo nyt tehdään yhteistyötä sotilaallisten välineiden ostamisessa, ja mielestäni Euroopan puolustusmateriaaliviraston luomisella ei saada mitään lisäarvoa.

Beysen (ELDR).
Arvoisa puhemies, kollega De Clercq ja minä äänestimme vastaan, koska meistä ei ollut sopivaa äänestää Lähi-idästä tänään. Lisäksi äänestimme vastaan esittääksemme protestimme siitä, että eurooppalaisten toimielinten toiminta on ollut niin laimeaa ulkopolitiikassa yleensä ja Lähi-idän kriisissä erityisesti. Tätä taustaa vasten osoittaa ylimielisyyttä arvostella Yhdysvaltain suhtautumista. Lopuksi pahoittelen sitä Euroopan parlamentin jäsenten enemmistön puolueellista näkemystä Lähi-idän tilanteesta, joka johtaa muun muassa siihen, että terrorismin vastaista taistelua ei voida jatkaa tarkoituksenmukaisesti.

Fatuzzo (PPE-DE).
Sekä eläkeläispuolueen edustajana että omien ajatuksieni esittäjänä mietin itsekseni tätä asiaa: miksi terrorismin vastaista taistelua käydään vasta nyt New Yorkin tuhojen jälkeen afganistanilaisia terroristeja vastaan ja miksei sitä voida käydä Lähi-idässä Israelissa, jossa palestiinalaiset "ihmispommit" aiheuttavat sata kertaa enemmän samanlaista tuhoa? Eläkeläispuolueen edustajana kysyin itseltäni seuraavaa: jos Arafatilla ei ole valtaa pysäyttää terroristeja, miksei hän irtisanoudu palestiinalaishallinnon presidentin tehtävistä? Ja lopuksi, miksi emme vauhdita Israelin ehdokkuutta tulla Euroopan unionin jäseneksi? Tämän vuoksi äänestin päätöslauselmaa vastaan.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan puhua Lähi-idän kysymyksestä, jotta voin sanoutua irti ryhmäni jättämästä päätöslauselmaesityksestä ja sen äänestyksessä hyväksymästä kannasta.
Koska olen johdonmukaisesti arvostellut Yhdysvaltoja sen yksipuolisesta suhtautumisesta, joka johti tilanteen pahenemiseen siksi, että Yhdysvalloista tuli osa ongelmaa sen sijasta, että se olisi ollut osa ratkaisua, olen pahoillani siitä, että PPE-DE-ryhmä on ottamassa samanlaisen kannan. PPE-DE-puolueen epäonnistunut ratkaisu tuomita yksipuolisesti Israelin puolustusvoimien jäsenten laittomuudet ja vaatia heidän syytteeseen asettamista on moraalisesti ja poliittisesti anteeksiantamatonta. Terrorismia esiintyy paitsi itsemurhaiskuissa myös silloin, kun turvallisuusjoukkojen jäsenet toimivat laittomasti. Meidän on suhtauduttava johdonmukaisesti terrorismiin.
Vaikka yhdynkin vaatimukseen siitä, että palestiinalaishallinnon on tehtävä kaikkensa terrorismin ehkäisemiseksi, on pohdittava, miten se voi toimia, kun sen poliittiset rakenteet sekä turvallisuus- ja siviilirakenteet on tuhottu jatkuvissa sotilasoperaatioissa, jotka ovat vaatineet monen sivullisen hengen? Miten Jasser Arafat voi käyttää valtaansa Ariel Sharonin häpäistessä häntä tällä tavoin? Kyvyttömyytemme kohdata poliittiset realiteetit rehellisesti ja objektiivisesti heikentää valmiuksiamme vaikuttaa tämän verisen ja julman sodan lopettamiseen.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Useita päiviä jatkuneiden EU:n ministerineuvoston kokemien nöyryytysten jälkeen, kaiken huippuna Espanjan ulkoasiainministerin Piquén ja J. Solanan äskettäinen vierailu Israelissa, Euroopan parlamentti ryhtyy puolustamaan Euroopan unionin kansainvälistä roolia ja hyväksyy joukon suoria, selviä, oikeudenmukaisia ja realistisia esityksiä, jotta Israelin harjoittama väkivalta Palestiinassa saataisiin loppumaan ja Palestiinan ongelmaan saataisiin konkreettinen pitkän aikavälin ratkaisu.
Ministerineuvoston on heti hyväksyttävä ja edistettävä niitä konkreettisia toimenpiteitä, jotka sisältyvät Euroopan parlamentin esitykseen, ja erityisesti seuraavia:
· Niiden YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1397, 1402 ja 1403 toteuttaminen, joissa kehotetaan Israelin armeijaa vetäytymään palestiinalaisalueilta, myös Ramallahista.
· Liikkumavapauden suominen ja kotiarestin poistaminen palestiinalaishallinnon presidentiltä Jasser Arafatilta.
· Sen arabiliiton ehdotuksen tukeminen, jossa edellytetään palestiinalaisvaltion itsenäisyyden julistamista ja samalla Israelin tunnustamista.
· Kansainvälisten YK:n suojeluksen alaisten rauhanturva- ja tarkkailijajoukkojen lähettäminen alueelle.
· Asesaarron asettaminen taistelujen osapuolille.
· EU:n ja Israelin välisen Euro-Välimeri-alueen assosiaatiosopimuksen keskeyttäminen.
· Vaatimus, jonka mukaan Israelin on taattava tiedotusvälineiden sekä EU:n diplomaatti- ja konsulaattiviranomaisten pääsy miehitetyille alueille, täysi tuki israelilaisille ja palestiinalaisille ja kansainvälisille järjestöille, jotka työskentelevät rauhan puolesta kaikilla mahdollisilla tasoilla, mukaan luettuina miehitetyillä alueilla palveluksesta kieltäytyneet israelilaiset reserviläiset.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentin keskustelu Lähi-idän tilanteesta ei ollut minusta kovin objektiivinen, eikä siinä oteta etäisyyttä kovin epävakaisiin tapahtumiin, mikä on vahingoksi Israelille. Minä siis kieltäydyin olemasta mukana päätöslauselmassa, jonka parlamentti saattoi päätökseen ja jossa on puolueellisuuden leima.
Israelin viime päivinä harjoittama toiminta on toki muuttunut kovaksi, mutta todellisuudessa toiminnalla reagoidaan erittäin kireään tilanteeseen, jonka takana on julma ja tuomittava terrorismi, ja koko ajan odotetaan, että palestiinalaishallinto tuomitsisi tämän terrorismin selkeästi ja lopullisesti.
Tämän äärimmäisen tilanteen kaukaisempi syy on, että Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 29. marraskuuta 1947 hyväksymää päätöslauselmaa 181 ei ole sovellettu kokonaisuudessaan, ja tuossa päätöslauselmassahan määrättiin kahden, juutalaisen ja palestiinalaisen, valtion luomisesta. Toista valtiota ei ole kuitenkaan luotu ensinnäkin arabivaltioiden Israelia kohtaan osoittaman hyökkäävän asenteen vuoksi ja toiseksi siitä syystä, että nämä samat valtiot ovat halunneet palestiinalaisten elävän harhakuvitelmissaan ja kantavan kaunaa.
Tämän vuoksi oikeudenmukaisen ja kestävän rauhan todellinen perusta on paluu päätöslauselmaan 181 niin, että kaksi valtiota elää rinnakkaiseloa, ja molemmat ovat turvallisia ja tunnustettuja. Lisäksi olisi suotavaa, että Jerusalemin pyhälle kaupungille annettaisiin kansainvälinen asema, joka edellyttäisi, että eri uskonnot kuuluisivat sen hallinnan piiriin.

Dehousse (PSE)
. (FR) Tämä päätöslauselmaluonnos on epätasapainoinen, eikä siinä sanota sitä, mitä kansalaiset haluavat kuulla.
Ensinnäkin halutaan kuulla, että kansat maksavat kalliin hinnan hallitustensa järjettömyyksistä, koska viimeisimmän kansannousun sai aikaan kenraali Sharonin puhtaasti vaaleihin liittyvä kävelyretki Jerusalemin Kalliomoskeijassa. Ihmiset haluavat paljastettavan yhä enemmän, että Jasser Arafat on todellinen petkuttaja, joka pelaa kaksinaamaista peliä, ja sotapäällikkö, joka rohkaisee terroristeja toimintaan, järjestää ja maksaa heidän toimintansa ja teeskentelee tuomitsevansa heidät.
Toiseksi olemme olleet kaksi kertaa hyvin lähellä rauhaa ensiksi Jitzhak Rabinin avulla, joka valitettavasti surmattiin Israelin oikeiston vihamielisen kampanjan jälkeen, sitten rauhaan pyrki Ehud Barak, jonka rauhantarjoukset Arafat torjui, minkä seuraukset ovat nyt nähtävissä.
Kolmanneksi halutaan kuulla, että rauhaa ei saavuteta itsemurha-terrorismilla eikä valtionterrorismilla, ja kun itsemurhaehdokkaita oli aikaisemmin 2025, nyt heitä on 200250 ellei enemmän, kuten tämänpäiväinen attentaatti todistaa.
Neljänneksi halutaan kuulla, että Israel, jonka olemassaolo on kansainvälisen oikeuden ansiota, ei voi käyttäytyä ikään kuin tuota oikeutta ei olisikaan tai ikään kuin turvallisuusneuvosto ei olisi päättänyt mitään.

Désir (PSE)
. (FR) En kannata sitä, että Israelin kanssa tehty assosiaatiosopimus jäädytetään. Eurooppa ei voi unohtaa historiaan liittyvää vastuutaan, ja sen on pidettävä kiinni moraalisesta velvollisuudestaan, joka sillä on Israelia kohtaan.
Tuomitsen Ariel Sharonin hallituksen politiikan samoin kuin itsemurhaiskut. Israelin ja Palestiinan konfliktia ei voida ratkaista sotilaallisesti. On palattava sille neuvottelujen ja rauhan tielle, jonka Jitzhak Rabin aloitti Jasser Arafatin kanssa.
Euroopan on tuotava äänensä kuuluviin ja pohdittava Lähi-idän tilannetta entistä enemmän. Me valitamme, että Yhdysvallat on ainoa, joka kykenee tähän, mikä johtuu siitä, että se on paikalla ja takaa Israelin turvallisuuden. Jos Eurooppa haluaa vaikuttaa asioihin niin, että rauhaa kannattava ajattelutapa saisi vallan, ja jos se haluaa, että paikalle voidaan lähettää Yhdistyneiden Kansakuntien alaiset rauhanturvajoukot, jotka voivat auttaa siinä, että turvallisuusneuvoston rauhankompromissia ja päätöslauselmia noudatetaan, sen ei pidä olla palestiinalaisten ja israelilaisten keskuudessa läsnä entistä vähemmän, vaan nykyistä enemmän. Päätös assosiaatiosopimuksen purkamisesta ei auta Eurooppaa millään tavoin hoitamaan sille kuuluvia tehtäviä ja tulemaan sellaiseksi kiistattomaksi neuvottelukumppaniksi, jollainen se haluaa olla.
Rauhan tie on kapea, ja kapea on myös Euroopan tuolla alueella kulkema tie.

Duhamel (PSE)
. (FR) Vaikka Eurooppa esittäisi asioita kuinka soperrellen tahansa, siitä on oltava jotakin hyötyä. Kokoontuessaan Strasbourgiin Euroopan parlamentti keskusteli ennennäkemättömän intensiivisesti saavuttaakseen tämän tavoitteen. Se äänesti päätöslauselmasta, jossa ei tyydytä vain esittämään hyviä ajatuksia ja jossa tuomitaan voimakkaasti häikäilemättömät itsemurhaiskut, vaaditaan aseidenvientikieltoa Israeliin tai Palestiinaan, vaaditaan Yhdistyneiden Kansakuntien johtamien kansainvälisten rauhanturvajoukkojen lähettämistä paikalle, Euroopan unionin ja Israelin välisen assosiaationeuvoston koolle kutsumista sekä harkitsemaan EU:n ja Israelin välisen Euro-Välimeri-assosiaatiosopimuksen jäähdyttämistä.
Eurooppa on heikko: sillä ei ole yhteistä ulkopolitiikkaa eikä sotakapasiteettia. Jos Eurooppa kuitenkin kehittyy, se alkaa ymmärtää, että sen on puhuttava yhtä ainoaa kieltä ja yritettävä vaikuttaa eri osapuoliin aloittamalla niistä ensimmäisestä, eli Yhdysvaltojen imperiumista.
On liian aikaista sanoa, pelaako Bush kaksinaamaista peliä vai toimiiko hän ristiriitaisesti. Todettakoon jo nyt, että hän otti lopulta etäisyyttä Sharoniin. Miksi näin? Hän on taipunut Euroopan, arabimaailman ja lehdistön enemmistön painostuksen edessä, kirjoitti Wall Street Journal 5. huhtikuuta. Ja Patrick Jarreau lisäsi Le Mondessa 9. huhtikuuta, että jokainen näistä kolmesta osapuolesta on oikeastaan ollut päättäväisessä roolissa.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Fiebiger, Kaufmann, Markov, Modrow ja Uca (GUE/NGL)
. (DE) Tänään hyväksytty parlamentin päätöslauselma on oikeansuuntainen. Se saa vankan kannatuksemme, sillä poliittiselle ratkaisulle ei ole mitään mielekkäitä vaihtoehtoja, emmekä voi enää hyväksyä Sharonin hallituksen tämänhetkistä sotaisaa vastausta palestiinalaisten kiihkoilijoiden ihmisoikeuksia loukkaaviin terrori-iskuihin. Israelin sotilaallisen toiminnan laajentuminen loukkaa kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia, kuten päätöslauselmassa selvästi todetaan. Se ei edistä terrorismin kukistamista - se kohdistuu palestiinalaissiviileihin ja tuhoaa Palestiinan infrastruktuurin.
Kannatamme vahvasti Euroopan parlamentin esittämää vaatimusta YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1397, 1402 ja 1403 välittömästä täytäntöönpanosta ja erityisesti Israelin armeijan välitöntä vetäytymistä palestiinalaisalueilta sekä Israelia vastaan itsemurhaiskuina tehtyjen terroritekojen tuomitsemista. Demokraattisesti valitun presidentti Arafatin sulkeminen kotiarestiin ei ole missään nimessä hyväksyttävää.
Pidämme ilman muuta myönteisenä, että Euroopan parlamentti kannattaa Palestiinan ja Israelin asettamista asevientikieltoon sekä kehottaa neuvostoa ja komissiota harkitsemaan Israelin ja Euroopan unionin välisen assosiaatiosopimuksen jäädyttämistä. Lisäksi on merkittävää, että Euroopan parlamentti vaatii tiedotusvälineiden vapaata pääsyä miehitetyille alueille ja antaa täyden tukensa israelilaisille, palestiinalaisille ja kansainvälisille järjestöille, jotka toimivat aktiivisesti Lähi-idän rauhan palauttamisen puolesta.
Päätöslauselman tavoin tuomitsemme jyrkästi Euroopassa sijaitsevissa synagogissa, juutalaisissa kouluissa ja hautausmailla tehdyt lukuisat antisemitistiset iskut.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Tämänpäiväinen äänestys Lähi-itää käsittelevästä päätöslauselmasta, jota kannatti suurin osa ryhmistä PPE-ryhmää lukuun ottamatta, oli merkittävä askel, jolla tuomittiin Israelin hallituksen ja pääministeri Ariel Sharonin yksipuolisesti julistama todellinen sota, jota käydään Palestiinan alueilla Palestiinan kansaa ja presidentti Arafatia vastaan ja joka on jo aiheuttanut satoja kuolemantapauksia, suunnattomasti haavoittuneita ja valtavasti humanitaarisia ongelmia ja aineellisia vahinkoja tuhoutuneiden talojen ja perusrakenteiden muodossa.
Kuten moni puhuja vahvisti eilisessä keskustelussa, myös Amerikan yhdysvaltojen hallintoviranomaisten toimintaa arvosteltiin jyrkästi, koska tällä maalla on vastuuta alueen tilanteen kehittymisestä.
Myös vahvistetut toimet olivat tärkeitä, erityisesti Israelin kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanon keskeyttämistä koskeva pyyntö, aseidenvientikielto ja mahdollisuus harkita Yhdistyneiden Kansakuntien suojissa toimivan väliintulo- ja tarkkailijaryhmän lähettämistä alueelle. Ryhmän tavoitteena on rauha, Israelin hyökkäysten loppuminen ja vetäytyminen miehitetyiltä alueilta, minkä lisäksi vaatimuksena on tiedotusvälineiden ja humanitaaristen järjestöjen vapaan pääsyn takaaminen alueelle ja israelilaisten reserviläisten taistelun tukeminen.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Päätöslauselmaesityksessä valitetaan perustellusti Palestiinan infrastruktuurin tuhoamista, vaaditaan aseidenvientikieltoa ja pidetään avoimena mahdollisuutta keskeyttää Israelin ja EU:n välinen assosiaatiosopimus. Äänestän esityksen puolesta tästä syystä ja myös siksi, että osa oikeistosta, joka ei edelleenkään ymmärrä ongelmaa, äänestää sitä vastaan. Oikeisto pitää Israelia vieläkin Euroopan ja Yhdysvaltain etuvartiona arabialueen keskellä, sotilaallisena tukikohtana lähellä suuria öljylähteitä ja strategisesti tärkeää Suezin kanavaa. Juuri tämä raivostuttaa ympärillä asuvia arabikansoja. Israel säilyy hengissä parhaiten avaamalla liikenneyhteydet ympäristöön, luovuttamalla israelilaisen asiantuntemuksen naapurimaiden käyttöön ja jopa liittymällä Arabiliiton jäseneksi. Israelin nykyinen hallitus käyttää iskujen pelkoa keinona saada läpi oma vähemmistökantansa. Se ei halua ensisijaisesti suojata Israelin kansalaisten turvallisuutta vaan ennen kaikkea estää palestiinalaisalueiden taloudellisen kasvun tuhoamalla rakennuksia, teitä, satamia ja lentoasemia. Tällaisella politiikalla - jota oikeisto on aina aggressiivisesti puolustanut - ei voi olla mitään muuta tavoitetta kuin Gazan ja Jordanin Länsirannan pysyvä kolonisoiminen sellaisten suoraan Yhdysvalloista lennätettyjen kovan linjan edustajien avulla, jotka asettuvat juutalaisiin siirtokuntiin. Israelin hallitus uhkaa näin oman valtionsa tulevaisuutta.

Ries (ELDR)
. (FR) Vladimir Putin vastaanotti tänään vieraakseen Gerhard Schröderin suurin juhlamenoin. Tarkoitus on keskustella Venäjän ja Saksan välisen talousyhteistyön lisäämisestä. T?et?eniassa 100 000 ihmistä on saanut surmansa, Grozny on revitty maan tasalle. Tämä on kansanmurha.
Nyt parlamentti vaatii kauppapakotteita Israelin valtiota vastaan! Ja samanaikaisesti unioni neuvottelee sopimuksista Syyrian ja Iranin kanssa, jotka ovat meille niin tärkeiden demokraattisten arvojen puolustajia, kuten kaikki tiedämme! Lopettakaa tuollainen tekopyhyys! Sanktioita, uhkailuja, tuomitsemisia ja vaatimuksia Israelia kohtaan. Suopeutta ja unohduksia palestiinalaisia kohtaan.
Missä viipyy selkeä tuomio sellaista opetusjärjestelmää kohtaan, joka ylistää marttyyrejä ja harjaannuttaa kokonaisen sukupolven vihaan ja surmaamiseen. Tuomitsemmeko me taloudellisen tuen, jota Irak tarjoaa etenkin itsemurhan tekijöille ja heidän perheilleen? Sanallakaan ei puhuta myöskään niistä sadoista aseista, jotka löydettiin Arafatin päämajasta. Suutummeko, kun Tsahal-armeija ampuu kohti ambulanssia, jossa ollut lapsi sanoo, että sinne oli kätketty räjähteitä sisältävä vyö? Lapsia seisoo Tanzim-liikkeen edustajien edessä, lapsia nojaa kivääreihin, nämä tarinat ovat tuttuja. En hyväksy Sharonin hallituksen politiikkaa, en ole sitä mieltä, että rauha löytyy näiden asteittain laajenevien sotatoimien päätteeksi, vaadin voimakastahtoisesti paluuta neuvottelupöydän ääreen...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Roure (PSE)
. (FR) Lähi-idän tapahtumat, nuo veriset tapahtumat, jotka haihduttavat toiveet rauhasta, koskettavat syvästi meitä kaikkia. Emme voi olla välinpitämättömiä Israelin lapsia pelottavien iskujen edessä, emmekä voi olla välinpitämättömiä Palestiinan kansan, tuon kielletyn ja nöyryytetyn kansan kärsimysten edessä.
Kun Jitzhak Rabin surmattiin, Benjamin Netanyahu perusti uusia siirtokuntia, ja toiveet rauhasta loittonivat. Kun toinen mahdollisuus rauhaan ilmaantui Camp Davidin ansiosta, meidän ei pidä unohtaa, että Barak suostui tuolloin suurempiin myönnytyksiin kuin koskaan, mutta Arafat ei tarttunut ojennettuun käteen.
Eurooppalaiset eivät voi katsella tätä murhenäytelmää sivusta, eivätkä hyväksyä Euroopan unionin valtuuskuntaa kohtaan osoitettua loukkaavaa kohtelua. On selvää, että tämä Israelin hallituksen asenne on käännekohta Israelin ja Euroopan unionin välisille suhteille. Me emme silti saa hylätä Israelin kansaa.
Tavoitteena tässä kompromissipäätöslauselman luonnoksessa, joka annettiin Euroopan parlamentin käsiteltäväksi täysistunnossa, on tutkia mahdollista EU:n ja Israelin välisen assosiaatiosopimuksen jäädyttämistä. Haluan painottaa, että esittämällä pakotteita Israelin kansalle me emme tavoita haluamaamme, toisin sanoen Ariel Sharonia.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Sacrédeus (PPE-DE)
. (SV) Olen äänestänyt kristillisdemokraattisen EPP-DE-ryhmän päätöslauselmaehdotuksen puolesta. Lopullisessa äänestyksessä äänestin sosialistien, liberaalien, vihreiden ja vasemmistososialistien yhteistä ehdotusta vastaan, joka hyväksyttiin 269 äänellä 208 ääntä vastaan, 22:n äänestäessä tyhjää. Päätöslauselman tekee poliittisesti heikoksi se, että se hyväksyttiin niin pienellä erolla.
Totuus on ainoa tie todelliseen rauhaan, sovintoon ja yhteiseloon. Hyväksytyssä päätöslauselmassa kritisoidaan Israelin valtiota 12 kertaa, palestiinalaisia ja palestiinalaishallintoa vain kolme kertaa. Kumpaakaan Yhdysvaltojen ja EU:n yhdessä terroristeiksi leimaamaa järjestöä Hamasia ja islamilaista jihadia ei mainita kertaakaan tai kritisoida päätöslauselmassa, eikä myöskään Yhdysvaltojen terroristiryhmiksi määrittelemiä Hisbollahia ja Al-Aqsa-prikaatia.
Sen sijaan Euroopan parlamentti uhkaa hyväksytyssä päätöslauselmassa sillä, että EU keskeyttää Israelin kanssa tekemänsä assosiaatiosopimukset (8 kohta). Päätöslauselmassa viitataan siihen, että "Israelin ja Libanonin rajalla tapahtuvista sissien ja israelilaisten välisistä yhteenotoista, joissa sissit ampuvat kranaatinheittimillä ja israelilaiset vastaavat hävittäjäpommittajien ja tykistön tulituksella, ja pelkää yhteenottojen leviävän koko alueelle" (2 kohta), ilman että päätöslauselmassa sanotaan, että Iranin ja Syyrian tukema Hisbollah hyökkää raketeilla Israelin kaupunkeihin. Päätöslauselmassa kannustetaan Israelin armeijan sotilaita karkaamaan.
EPP-DE-ryhmän päätöslauselmaehdotus oli tärkeä yritys tehdä Euroopan parlamentista ja EU:sta huomattavasti nykyistä merkittävämpi sekä Israelille että palestiinalaisille ottamalla kummankin osapuolen levottomuus ja kärsimys vakavasti, eikä pääasiassa vain toisen osapuolen.

Souchet (NI)
. (FR) Hyväksymällä samanaikaisesti sekä epätasapainoisen että vastuuttoman päätöslauselman Israelin ja Palestiinan välisestä tilanteesta Euroopan parlamentti joutuu jälleen kerran huonoon valoon ja esittämään todisteita mikäli tarpeen kyvyttömyydestään keskustella vakavasti, maltillisesti ja tehokkaasti arkaluonteisista kansainvälisistä kysymyksistä.
Keskustelu, jonka parlamentti omisti eilen Lähi-idän tapahtumille, on pantu merkille komission jäsen Patteninkin taholta koska tämänhetkisiä tapahtumia ei selvitetty kaikista näkökulmista, kannanottojen välillä oli selkeä epätasapaino, ja koska siinä ei otettu kantaa huoliin pitkällä aikavälillä. Eurooppalaiset eivät voi valittaa, että heillä ei ole todellisuudessa painoarvoa asiassa, että heillä ei ole minkäänlaista asemaa Lähi-idän kysymyksen diplomaattisten ratkaisujen etsinnässä ja että heidän edustajansa torjutaan, kun he ainakin Euroopan parlamentissa tekevät kaikkensa omaksuakseen puolueellisen aseman sallimalla yksinomaan kiihkon ja tunteellisuuden ohjata itseään. Kuvittelevatko ihmiset todellakin, että Israelin kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen jäädyttämisen suositteleminen vahvistaa eurooppalaisten panosta todellisessa rauhanmahdollisuuden tutkimuksessa? Pitääkö meidän sulkea myötämielisesti silmämme siltä, miten aseistetut partisaanit käyttävät omiin tarkoituksiinsa Betlehemissä sijaitsevaa Jeesuksen syntymäkirkkoa, vai osoittaa, että tuollaiset hillitsemättömät toimet edellyttävät ajankohtaisuudessaan pyhien paikkojen kansanvälisiä suojelutoimia?
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Palasin Palestiinasta sekavissa vihan ja kauhun täyttämissä tunnelmissa niiden julmuuksien vuoksi, joita Israelin armeija on harjoittanut alueilla, jotka on julistettu sotilasturvallisuusalueiksi. Ulkonaliikkumiskielto on ollut voimassa viikon, haavoittuneille kieltäydytään antamasta hoitoa, on vesi- ja sähkökatkoksia, ihmisiä on nöyryytetty lukuisia kertoja jne. Panttivangiksi otettua kansaa kohdellaan yhä julmemmin kyse on Jeninin ja Nablusin verilöylyistä ja se elää eristettynä sen jälkeen, kun Tsahal kieltäytyi antamasta todistajille, toimittajille tai kansainvälisyyden kannattajille lupaa saapua paikalle.
Meidän on toimittava nopeasti. Tiedämme, että alueen kansan keskuuteen ei saada rauhaa ilman, että palestiinalaisille tehdään oikeutta ja ilman, että tunnustetaan heidän oikeutensa valtioon, jonka pääkaupunki on Itä-Jerusalem. Tämä saavutetaan niin, että joukot vetäytyvät vallatuilta alueilta kokonaan, siirtokunnat puretaan ja että pakolaiset saavat oikeuden palata alueelle. Palestiinan kansaa suojelevien turvajoukkojen pitäisi voida ryhtyä toimiin, jotta osapuolet saataisiin noudattamaan välittömästi YK:n päätöslauselmia.
Tällainen sanoma lähetettiin Palestiinan kansan tueksi kaikkialta maailmassa järjestetyistä lukuisista mielenosoituksista, joihin osallistuimme.
Äänestin ehdotetun päätöslauselman puolesta, koska sen tavoitteena on rikkoa hiljaisuus, johon Eurooppakin on syyllinen, niin, että vaaditaan erityisesti EU:n ja Israelin välisen assosiaatiosopimuksen jäädyttämistä.

Zimeray (PSE)
. (FR) Tämä päätöslauselma ei ole oikeudenmukainen eikä hyödyllinen. Silti Eurooppa voisi antaa asialle päättäväisen panoksen, ja sillä on keinot toimiakseen uskottavasti. Tämän vuoksi sen pitäisi pysyttäytyä roolissaan, jolla se tukee palestiinalaisalueiden ja tulevaisuudessa Palestiinan valtion todellista kehitystä asettamalla apunsa ehdottomaksi ehdoksi sen, että perusoikeuksia kunnioitetaan.
Ei ole kiellettyä toimia nuhteettomasti. Vaatii meiltä paljon ylpeyttä, että pystymme asettamaan pakotteita Israelia, sen kansaa, sen siviiliarmeijaa ja sen demokraattista elinvoimaa vastaan. Ja jos yhteisvastuulla on jokin merkitys, en ole varma, antavatko meidän kaukainen historiamme tai lähimenneisyytemme meille todellakin oikeuden näiden tuomioiden esittämiseen. Kun vastaavanlaiset vaikeudet koettelivat meitä itseämme, emme reagoineet tilanteeseen sen paremmin. Antavatko muka Genovan karabinieerien Italia tai Göteborgin poliisien Ruotsi opetuksia Israelille toimista, joilla yleistä järjestystä pidetään yllä? Vai onko se Ranska, jonka sotilaat olivat leiriytyneet Srebrenican liepeille verilöylyjen aikana? Vai saako juutalaisvaltio oppitunteja avoimuudesta kenties Espanjalta, joka kukisti baskiterroristit, kuten tiedetään, vai Yhdistyneeltä kuningaskunnalta, joka sensuroi Falklandinsaarten sodan?
Sen sijaan että kiiruhdamme painostamaan Israelia uudelleen?
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, viime sunnuntaina olin vieraana TRP-puolueen (Transnational Radical Party) kongressissa Genevessä. Kuuntelin siellä hyvin tarkkaavaisesti erään toisen minun tavoin kongressin vieraan, T?et?enian hallituksen ulkoministeri Ilyas Akhmadovin, puhetta. Olin jo tietoinen siitä murhenäytelmästä, josta T?et?enian kansa joutuu kärsimään ja jonka vuoksi tuhannet ihmiset ovat saaneet surmansa, mutta ulkoministerin puhe vakuutti minut entistä enemmän siitä, miten tärkeää on muistaa kaikkia niitä kansoja, jotka eivät pysty saavuttamaan itsenäisyyttä itsemääräämisen avulla ja jotka joutuvat hyvin vakavien väkivaltaisuuksien uhriksi. Niinpä onnittelen Euroopan parlamenttia siitä, että se äänesti tämän päätöslauselman puolesta.

Marchiani (UEN)
. (FR) Sillä uhalla, että näissä riveissä vallitseva hieno yksimielisyys murtuu joka on muuten minun silmissäni melko keinotekoinen tämä keskustelu antaa minulle syyn esittää kaksi huomautusta.
Aivan ensimmäiseksi totean, että jälleen kerran yleisesti ottaen Euroopan unioni ja erityisesti parlamentti sekaantuvat asioihin, jotka eivät niitä koske.
Kunnes nimittäin toisin osoitetaan, Venäjän federaatio ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio. Millä oikeudella me näin ollen rohkenemme puuttua suvereenin valtion sisäisiin asioihin? Tilanne T?et?eniassa on toki dramaattinen, mutta sota on aina ikävä asia vielä suuremmalla syyllä silloin, kun kapinalliset ovat panneet sen alkuun jonkin valtion legitiimiä auktoriteettia vastaan!
Sanoivatpa humanitaaristen toimien kannattajat mitä tahansa, Venäjän joukkojen T?et?enian alueella on syytä muistuttaa, että T?et?enia kuuluu olennaisesti Venäjän federaatioon suorittamien sotatoimien takana on säännönmukainen armeija, jonka demokraattisesti valittu presidentti on asettanut ja jonka tehtäviin kuuluu yksinkertaisesti järjestyksen ylläpitäminen. Ellei parlamentti halua ryhtyä moraalinvartijaksi, joka antaa opetuksia koko maailmalle, sillä ei ole pienintäkään toimivaltaa arvostella venäläisjoukkojen käytöstä T?et?eniassa. Minä sanon ja toistan, että parlamenttimme puuttuu tänään tuomittavalla tavalla toisen maan asioihin!
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen "terrorismin" vastaisen taistelun nimissä venäläisjoukot ovat voimistaneet hyökkäyksiään t?et?eeniväestöä vastaan. Näin koko kansaa huolestutetaan ja kriminalisoidaan ilman, että EU on ilmaissut suuttumustaan.
Venäjän valtava merkitys maailman poliittisella kentällä, hiilivety- ja kaasuesiintymät Kaukasiassa ja alueella kulkevat lukuisat öljyjohdot ovat ehkä syynä siihen, miksi suuret mahdit vaikenevat Venäjän T?et?eniassa harjoittamasta politiikasta.
Venäjän hallitus on tarjonnut Yhdysvaltojen sotajoukoille mahdollisuutta lähettää joukkojaan Keski-Aasiaan. Samoin Yhdysvaltain armeijalla on Georgiassa 200 sotaneuvonantajaansa presidentti Putinin suostumuksella.
Euroopan parlamentin velvollisuutena on vaatia Venäjän viranomaisia lopettamaan välittömästi "puhdistustoimet". Alueella on julistettava tulitauko. Venäjän hallituksen on aloitettava viipymättä ja ilman ennakkoehtoja neuvottelut presidentti Maskhadovin edustajan kanssa. Euroopan unionin pitää ilmoittaa Venäjälle, että T?et?enian sota on ristiriidassa sen kanssa, että halutaan rakentaa monikansainen, avoin ja demokraattinen yhteisö. Tämän vuoksi äänestin kaikkien sellaisten asioiden puolesta, joissa suuntaus oli tällainen.

Puhemies. -
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 14.03 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Graça Mouran laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnöstä (?5-0076/2002) komission tiedonannosta EU:n Kiinan-strategiasta: vuoden 1998 tiedonannon täytäntöönpano ja toimet EU:n Kiinan-politiikan tehostamiseksi tulevaisuudessa [COM(2001)265 - C5 - 0098/2001 - 2001/2045(COS)].

Vanhecke, Frank (NI).
Arvoisa puhemies, kollega Graça Mouran mietintö on perusteellinen esitys monelta alalta ja ehdottomasti lukemisen arvoinen. Sen aiheita ovat inhimillisten perusoikeuksien tilanne kommunistisessa diktatuurissa, joka Kiina vieläkin on, Tiibetin kulttuurin väkivaltainen tuhoaminen, kidutukset ja laajat kuolemanrangaistukset, joita määrätään myös poliittisille toisinajattelijoille. Onhan tässä sentään erittäin suuri ero verrattuna Amerikan yhdysvaltojen tilanteeseen, johon eräs puhuja kuitenkin tänä aamuna vertasi Kiinaa. Muita esimerkkejä ovat vapaan Taiwanin raaka uhkaaminen, sananvapauden täydellinen puuttuminen ja niin edespäin.
Kun tässä mietinnössä on tällainen luettelo, on uskallettava kysyä, mikä on oikeastaan Kiinan kommunistisen diktatuurin kanssa ihmisoikeuksista monta monituista vuotta käydyn kansainvälisen ja tiiviin vuoropuhelun konkreettinen, käsin kosketeltava tulos. Mitä tosiasiallista parannusta tällä alalla on oikeastaan kuluneina vuosina tapahtunut? Tämän kysymyksen esittäminen on ikävä kyllä jo siihen vastaamista. Minun onkin edelleen mahdotonta hyväksyä sitä, että tämä diktatuuri voi luottaa siihen, että Euroopan unioni, mutta oikeastaan myös melkein koko kansainvälinen yhteisö osoittaa niin paljon kärsivällisyyttä ja auttaa niin paljon, että Kiina saa jopa järjestää vuoden 2008 olympialaiset. Muistan esimerkiksi, että Etelä-Afrikan tasavalta sai muutamia vuosia aikaisemmin osakseen aika paljon vähemmän ymmärtämystä. Protesti jää pelkiksi sanoiksi, jotka eivät koskaan muutu teoiksi. Totean, että kun Itävallassa ja Italiassa tuli molemmissa äskettäin täysin demokraattisella tavalla valtaan hallitus, joka ei ollut tiettyjen eurooppalaisten mielipidevaikuttajien mieleen, esimerkiksi omassa maassani otettiin tehokkaasti käyttöön useita boikottitoimia. Samat maailmanparantajat vaikenevat kuitenkin silloin, kun on kyse Kiinasta, tai tyytyvät pelkkiin sanoihin, mitä pahoittelen.

Inglewood (PPE-DE).
Haluaisin aloittaa kertomalla myönteisestä suhtautumisestani jäsen Graça Mouran mietintöön. En ole ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan jäsen vaan yksi varapuheenjohtajista suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavassa valtuuskunnassa, joten olen hyvin kiinnostunut Kiinan tapahtumista. Minun näkökulmastani merkittävin Kiinassa viime vuosina tapahtunut edistys on Kiinan kulkeminen kohti maailman kauppajärjestelmää. Tämä on tärkeää paitsi siksi, että näin Kiinasta tulee osa maailman eri kansojen muodostamaa yhteisöä, myös siksi, että Kiina pääsee mukaan uuteen muuttuvaan päätöksentekojärjestelmään maailmassa, jossa valtiot ovat yhä enemmän riippuvaisia toisistaan.
Haluaisin tehdä kaksi huomiota edellä mainitusta. Ensinnäkin jotta Kiinan jäsenyys Maailman kauppajärjestössä onnistuisi, laillisen varmuuden ja tasapuolisuuden kannalta on välttämätöntä sopeutua Kiinan liike-elämän ja yhtiöiden välisiin kauppasuhteisiin ulkoapäin. Jos ja kun suhteisiin tulee ongelmia, kuten toisinaan vääjäämättä tapahtuu, ensisijainen vaatimus on, että on olemassa kunnolliset oikeudelliset menettelyt, jotta ristiriitojen konkreettiset syyt voidaan käsitellä tasapuolisesti ja oikeudenmukaisesti. Tiedän, että tämän toteutumiseksi on ryhdytty toimiin, joita kannatan ja tuen voimakkaasti, sillä ilman niitä WTO:n jäsenyys ei voi onnistua.
Toiseksi kansainvälisten suhteiden kehittymisessä on tätä nykyä tyypillistä, että sisä- ja ulkopolitiikan perinteinen rajanveto on murenemassa. Riippumatta siitä, onko ihmisoikeuskysymyksiä käsitelty aiemmin kenties puhtaasti sisäpolitiikkaan kuuluvana asiana, yhä useammin näin ei nykyisin tehdä. Perinteisen kansainvälisen lain asemasta riippumatta nämä kysymykset ovat tärkeitä Kiinan ulkopuolisille ihmisille. He aikovat ottaa ja ottavatkin ihmisoikeudet huomioon menettelytapojen suunnittelussa, olipa kyse sitten politiikasta tai kauppapolitiikasta.
Sama pätee Euroopan unionissa. Se, miten näitä elämään liittyviä näkökohtia käsitellään Kiinan sisällä, vaikuttaa nyt ja tulevaisuudessa tapaan, jolla Kiinan ja molempien ulkomaiden sekä ulkomaisten yritysten väliset suhteet kehittyvät.

Carrilho (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Kiinan välisten suhteiden merkitystä ei voida painottaa liikaa. Kuten tiedetään, ne ovat kehittyneet viime vuosina merkittävästi, erityisesti poliittisen vuoropuhelun, kaupallisten suhteiden sekä tieteellisen ja teknisen yhteistyön tasolla. Kyse on nyt näiden suhteiden voimistamisesta ja laajentamisesta muille molempia osapuolia hyödyttäville alueille. Parlamentin kannatuksen ansaitsevassa komission tiedonannossa esitetään strategiset puitteet tälle prosessille ja tehdään konkreettisia toimia koskevia ehdotuksia. Tämän linjan mukaisesti toivomme myös, että kollegamme Vasco Graça Mouran erinomaisen mietinnön sisältö otetaan huomioon.
Ajan rajallisuuden takia korostan ainoastaan kolmea näkökohtaa: Kiinan äskettäisen WTO-jäsenyyden helpottaman kaupankäynnin, teollisuuden ja tekniikan alan yhteistyön lisäksi on vauhditettava Euroopan ja Kiinan välistä kulttuurista vuoropuhelua. Esimerkiksi yliopistotasoisen vaihdon kehittäminen on helposti ulottuvillamme, erityisesti laajentamalla Tempus-ohjelman soveltamisalaa. Toiseksi haluaisin mainita, että sen lisäksi, että Macao ja Hongkong ovat etuoikeutettuja kansainvälisiä kohtauspaikkoja talous- ja raha-asioissa, niistä voi muodostua voimakkaan kulttuurivaihdon keskuksia. Näiden kahden autonomisen alueen menestyminen hyödyttää Kiinaa, mutta kiinnostaa myös Eurooppaa. Sitä paitsi se voi olla hyvä esimerkki siitä, mitä on mahdollista saavuttaa, kun kansainvälisissä suhteissa pyritään rauhanomaiseen vuorovaikutukseen.
Lopuksi ihmisoikeuskysymys on edelleen suunnattomana huolenaiheena aina, kun pyrimme syventämään yhteistyötä Kiinan kanssa. Toivomme esittelijän tavoin Kiinalta vielä joitakin merkittäviä myönteisiä merkkejä, jotta vuoden 2008 olympialaiset voisivat olla täysin myönteinen tapahtuma Kiinan kansainvälisen imagon kannalta.

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat ja arvoisa komission jäsen, ryhmäni on esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että EU:n ja Kiinan välisten suhteiden tiivistäminen on selvästi molempien osapuolten etujen mukaista. EU voi auttaa Kiinan kaltaista maata - jossa on 1250 miljoonaa asukasta ja maailman seitsemänneksi suurin bruttokansantuote - löytämään paikkansa kansainvälisessä yhteisössä poliittisten, taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuurisuhteiden alalla. Tavattoman tärkeää oli Kiinan liittyminen Maailman kauppajärjestöön viime marraskuussa Dohassa. Kiina ei nyt enää voi pyrkiä poliittisiin tavoitteisiin taloudellisten pakotteiden avulla, niin kuin ennen. Sellaiset taloudelliset pakotteet, joita käytettiin vuonna 1997 EU:n puheenjohtajavaltio Alankomaita vastaan, koska se laati YK:n päätöslauselman Kiinan ihmisoikeustilanteesta, ovat siis tulevaisuudessa mahdottomia. Kiinan on noudatettava Maailman kauppajärjestön sääntöjen kirjainta ja henkeä. Euroopan ja Kiinan parlamenttien välisistä suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana haluan korostaa, että Euroopan parlamentilla voi olla tässä rooli, jota ei pidä väheksyä. Erilaisten hallitus- ja virkamiestasolla järjestettävien huippukokousten lisäksi Euroopan parlamentin ja Kiinan kansankongressin välinen avoin ja läpinäkyvä poliittinen vuoropuhelu voi edistää demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen kehittymistä eteenpäin Kiinassa.
Kiinan ihmisoikeustilanne huononi viime vuonna selvästi. Tarkoitan poliittisten teloitusten lisääntymistä, Falun Gong -liikkeen kieltämistä ja tiibetiläisen Karmapa Laman äskettäistä pakoa Intiaan. Kiinan on noudatettava ehdoitta YK:n yleissopimusta kansalaisoikeuksista ja poliittisista oikeuksista, jonka se on sentään itse allekirjoittanut. On otettava todellisia askeleita, jotta sopimus pantaisiin täytäntöön myös tosiasiallisesti.
Euroopan parlamentti rummuttaa tulevaisuudessakin Kiinan demokratisoinnin ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta, ja parlamentti kiinnittää edelleen huomiota myös Taiwanin ja Tiibetin ongelmiin. Saavutimme kaksi viikkoa sitten Brysselissä huomionarvoisen tuloksen Tiibetin autonomisen alueen parlamentin valtuuskunnan kanssa käydyssä vuoropuhelussa. Tässä yhteydessä suostuttiin siihen, että Punainen risti saa käydä Tiibetin vankiloissa ja työleireillä. Iloitsemme tästä ja toivomme, että näin myös käy. Kiina-valtuuskunta vierailee kesäkuussa Kiinassa ja Tiibetissä. Euroopan parlamentti voi tällä tavoin kantaa kortensa kekoon tiivistääkseen entisestään suhteita Kiinaan, sillä meillä on toisiltamme varmasti vielä paljon opittavaa.

Messner (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella esittelijä Garça Mouraa ja käsitellä seuraavaksi ainoastaan Tiibetiä koskevaa mietinnön osaa. Tiibetin joka kolkka on ollut minulle tuttu jo yli 20 vuoden ajan, ja pitää ottaa huomioon, että Tiibet on maailman suurin ylänkö, suurin piirtein yhtä suuri kuin koko Eurooppa Gibraltarilta Uralille. Tiibetiläisillä oli ja on vielä osittain oma kulttuurinsa, uskontonsa ja elintapansa, ja neuvoston on jo syytä nimittää asiasta vastaava EU:n erityisedustaja, ja koko Tiibetille pitää vahvistaa autonominen asema. Kaikkea ei ole nimittäin vielä menetetty, sillä vanha kulttuuri elää vielä nykyisen Tiibetin reunalla, Khamin ja Amdon maakunnissa, jotka eivät enää kuulu Tiibetin autonomiseen alueeseen.
Pekingin keskushallitusta ja Dharamsalan pakolaishallitusta on kannustettava aloittamaan neuvottelut. Kukaan ei enää halua vanhaa munkkivaltiota takaisin. Kiinan autonomisena alueena Tiibet pystyy kuitenkin puolustamaan kulttuuriaan, jos siellä vain pystytään takaamaan ihmisoikeudet.
Lopuksi vielä asia, joka on minulle erityisen tärkeä: tällaisina maailmanlaajuisen terrorismin aikoina maasta paenneita tiibetiläisiä sen enempää kuin Tiibetissä asuvia tiibetiläisiäkään ei saisi leimata terroristeiksi - he ovat puolustaneet oikeuksiaan 50 vuotta rauhanomaisin keinoin ryhtymättä minkäänlaisiin terroritekoihin - heitä pitäisi kunnioittaa heidän rauhanomaisen asenteensa vuoksi.
Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Graça Mouraa hyvin tasapainoisesta mietinnöstä. Hän otti esille monia lisäpohdintaa ansaitsevia kysymyksiä.
Olen samaa mieltä hänen huomautuksestaan, että vaikka ihmisoikeuksista käytävästä vuoropuhelusta voisi todellakin olla hyötyä, valitettavasti se ei ole toistaiseksi tuonut konkreettisia tuloksia. Ihmisoikeuksia rikotaan Kiinassa edelleen, poliittista toimintaa tukahdutetaan, ja Amnesty Internationalin mukaan valtio suoritti viime vuonna teloituksia enemmän kuin kaikissa muissa maissa yhteensä.
Minäkin tuomitsen Taiwanin kysymyksessä presidentti Jiang Zeminin uhkailut sotilaallisten voimien käytöstä. Edistystä tuovat ainoastaan molemminpuolisen kunnioituksen hengessä käytävät rauhanomaiset neuvottelut. EU:n jäsenvaltioiden osoittama pelkuruus niiden kieltäytyessä myöntämästä viisumia Taiwanin presidentti Chen Shui-bianille hänen Euroopan-vierailuaan varten on itsekästä ja vahingollista.
Muista kysymyksistä puhuakseni EU:n on syytä tarkistaa vuonna 1989 annetun aseidenvientikiellon soveltamistapaa etenkin, kun jäsenvaltiot saavat tulkita sääntöjä itse. Irlanti esimerkiksi voi viedä sotilastarvikkeita Kiinaan, kunhan niitä ei myydä suoraan armeijalle. Loppukäyttäjiä ei itse paikalla tarkisteta sen varmistamiseksi, etteivät tavarat pääty armeijan tai turvallisuuspalvelun käsiin sellaisiin tarkoituksiin, jotka EU tuomitsisi ankarasti. Yhdistynyt kuningaskunta jatkaa tuottoisaa kauppaansa brittivalmisteisilla sotilastarvikkeilla.
Hongkongia käsittelevänä esittelijänä minua huolestuttavat monet kysymykset, joiden esiin ottaminen tässä yhteydessä ei kuitenkaan ole mielestäni ajankohtaista. Toivon, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta tekee lähitulevaisuudessa - mahdollisesti syksyllä - aloitteen, jolloin meillä olisi nykyistä paljon kattavampi mietintö niiden lukuisten huolenaiheiden käsittelemistä varten, joita parlamentilla ja itselläni esittelijänä on Hongkongin kysymyksestä.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, kollega Graça Mouran mietintö on joka tapauksessa oikeanlainen mietintö, sillä siinä käsitellään poliittisen strategian asioita, eivätkä siihen vaikuta ajankohtaiset asiat eikä rutiini.
Jos tarkastelemme Kiinaa viimeisen vuosikymmenen aikana, voimme todeta valtavia eroja. Kymmenen vuotta sitten esillä olivat Tiananmenin aukion tapahtumat, tänään voimme havaita, että jonkinlainen ratkaisu on löytynyt myös Macaon ja Hongkongin ongelmiin, Taiwanin tilanne on parantunut, Kiina on liittynyt Maailman kauppajärjestöön ja järjestää vuoden 2008 olympialaiset Kreikan Ateenan jälkeen. Mitä tämä osoittaa? Sen, että on tapahtunut myönteistä kehitystä.
Merkitseekö tämä sitä, ettei mitään kielteistä ole havaittavissa? On paljonkin. Ihmisoikeuksissa Kiinalla ei mene ollenkaan hyvin, kuten ei myöskään ihmisten vapauksissa. Kuitenkin siitä hetkestä lähtien, kun tarkastelemme poliittista strategiaa, meidän on tarkasteltava asioita oikeista näkökulmasta. Ja näkökulman on oltava demokraattinen Kiina, vakauden keskus moniarvoisessa ja rauhanomaisessa maailmassa. Ja suhteessa siihen meidän on pyrittävä löytämään oma poliittinen strategiamme. Millään syytöksellä tai epätasapainoisella suhteella ei saada aikaan politiikkoja, ja nimenomaan poliittisen strategian logiikka on sitä, ettei sitä rajoiteta päivittäiseen rutiiniin vaan että sillä on kauaskantoiset päämäärät.
Maltillisuus, tavoitteiden vakaus ja tehokkuus ovat näissä tapauksissa yhteistoiminnan kuluneita fraaseja. Kiina on tehnyt kanssamme yhteistyötä terrorismin torjunnassa, ja tämä on ollut myönteinen käänne sen kehityksessä. Suhteemme paranevat koko ajan, ja toivonkin, että saamme tulevaisuudessa aikaan paljon enemmän parannuksia.
Jos joku nykyään tapaa kiinalaisia edustajia, hän voi todeta, että kyseessä on uusi sukupolvi, nuoria 30-, 40-, korkeintaan 50-vuotiaita, joilla on hyvä koulutustaso ja hyvä kansainvälisen todellisuuden tuntemus, ja tämä on erittäin myönteistä. Kiina itse on formalisoinut suhteensa kehitykseen ja on nimittänyt muutosta "markkinakommunismiksi" Se ei tarkoita täysin "markkinapolitiikkaa" taloudellisten eikä myöskään yhteiskunnallisten suhteiden osalta, ja niinpä se on jatkuvien muutosten alainen, ja uskon, että meidän on tuettava sitä painostamalla korjaamaan kielteisiä puolia. Ja niitä on runsaasti! Meidän ei kuitenkaan pidä ruveta painostamaan ihmisiä.
Uskon, että Kiina on astunut oikealle tielle, sillä niin hyvässä kuin pahassakin se kuuluu niihin onnekkaisiin maihin ja kansoihin, joilla on perintönään pitkäaikainen historia ja suuri kulttuuri- ja sivistyspääoma. Ja jokaisen yhteiskunnan oman yhtenäisyytensä vuoksi vaalimien ideologisten ja poliittisten arvojen muokkaamisessa Kiinan historialla ja kulttuurilla on hyvin suuri painoarvo, ja sikäli kuin tunnen näitä Kungfutseen, ihmisarvoihin ja niin edelleen liittyviä kulttuurielementtejä, yritämme palata Kiinan yhteiskunnallisiin arvoihin. Tämä on hyvä asia, koska se on paitsi tasapainon niin myös ihmisyyden perusta.
Näillä puheilla toivon, että kun huomenna äänestämme Graça Mouran mietinnöstä, annamme muutamien parannusten jälkeen oikeanlaisen poliittisen merkin Euroopan unionin Kiinan-strategiasta.

Malmström (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, olemme parlamentissa puhuneet Kiinasta monta kertaa, ja on erinomaista, että nyt on olemassa kattava ja kokonaisvaltainen raportti, joka koskee EU:n yhteistyöstrategiaa tällä alalla. Haluan onnitella esittelijä Graça Mouraa erittäin hyvästä mietinnöstä. Se on todella hyvää työtä.
Kiina on erittäin suuri maa, jonka merkitys maailmassa kasvaa koko ajan. Kiinalla on edessään taloudellisia, sosiaalisia ja poliittisia mullistuksia, joiden seuraukset ovat ennakolta arvaamattomia. WTO:n jäsenyyden yhteydessä, jota liberaalit ovat tukeneet, EU:lle ja Kiinalle tulee monia tilaisuuksia syventää yhteistyötä. Kiinan kanssa on käytävä laajaa taloudellista, sosiaalista, kulttuurista ja poliittista keskustelua. WTO:n jäsenyys tuo mukanaan vaatimuksia piraattikopioinnin, ympäristöasioiden, ammattiyhdistysten osalta, ja me ehkä voimme olla niissä avuksi.
Arvoisalle puhemiehelle ei liene yllätys, että liberaaliryhmä on kuitenkin erittäin huolissaan ihmisoikeuksista. Haluamme todellakin vedota komissioon, jotta se painostaisi Kiinaa enemmän näissä asioissa. Asiantuntijat kaikkialla maailmassa ovat samaa mieltä siitä, että ihmisoikeustilanne on kokonaisuudessaan huononemassa. Näyttää aivan siltä kuin Kiina, täsmälleen samalla tavalla kuin Venäjä T?et?enian kohdalla, käyttäisi terrorismin vastaista taistelua tekosyynä hyökätä vähemmistöjen kimppuun. Mahdollisuus harjoittaa uskontoa vapaasti on Kiinassa voimakkaasti rajoitettu. Katoliset kertovat järjestelmällisistä vainoista, ja moskeijoita poltetaan. Tiibetissä sorretaan voimakkaasti Tiibetin kansaa, erityisesti munkkeja.
Olemme lisäksi huolissamme demokratiataistelijoiden, ammattiyhdistysaktiivien ja toisinajattelijoiden kidutuksista ja vainoista, eikä pyrkimyksiä rajoittaa ilmaisuvapautta Internetissä voida tietenkään hyväksyä. Falun Gongin kannattajien päivittäiset pidätykset, kidutukset ja järjestelmällinen vainoaminen ovat myös erittäin huolestuttavia asioita. Vaikka Kiinan hallitus tuntuukin päättäneen nujertaa tämän liikkeen, ei se tule onnistumaan, ja siksi tästä asiasta on pystyttävä aloittamaan vuoropuhelu.
Kiinassa teloitetaan myös enemmän kansalaisia kuin muissa maissa yhteensä, ja meidän on painostettava tässä asiassa, jotta saisimme aikaan kiellon. Näiden kysymysten on oltava etusijalla yhteistyösuhteissa Kiinan kanssa. Toivoimme, että Kiinalle ei olisi myönnetty vuoden 2008 olympialaisia, mutta sille myönnettiin, jolloin sitä voidaan käyttää painostusvälineenä.
Arvoisa puhemies, olen seissyt tällä puhujakorokkeella monta kertaa ja puhunut Kiinan ihmisoikeuksista, ja Kiinan lähetystöstä on tullut monta soittoa. Tämä jatkuu. Niin kauan kuin tässä parlamentissa on liberaaleja, olemme aina kiinnostuneita Kiinan ihmisoikeuksista.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voin sanoa liberaaleille, että he eivät joudu käymään taistelua yksin. Kiina on valinnut Maailman kauppajärjestön. Se tarkoittaa, että Kiina on tietoisesti valinnut avoimuuden eikä pelkästään kaupan alalla. Kiinassa tapahtuu tämän vuoksi suunnattomia muutoksia, jotka kouraisevat yhteiskuntaa syvältä. Me käymme vuoropuhelua tämän jättiläismäisen maan kanssa emmekä saa perustaa vuoropuhelua pelkästään taloudellisille eduille, vaan äänestäjämme, arvomme, demokratiaan ja ihmisoikeuksiin perustuvat asenteemme pakottavat meidän luomaan sille myös eettisen pohjan, ja tämä on hyvä tehdä heti selväksi Kiinan viranomaisille.
Täällä kerrottiin katolisiin ja muslimeihin kohdistuvasta massiivisesta sorrosta. Haluan tässä yhteydessä vielä - tuntematta itse tätä suuntausta sen lähemmin - varoittaa siitä massiivisesta sorrosta, joka kohdistuu Falun Gongia harjoittaviin. Rauhallisia ihmisiä heitetään tuhansittain tyrmään, mistä meille asti on kantautunut verta hyytäviä kertomuksia ja todistuksia. Ihmisoikeudet ja kansalaisoikeudet ovat vielä selvästi heikko kohta, demokratia juurtuu Kiinan yhteiskuntaan hitaasti ja etsii omaa tietään. Eivätkä Kiinan viranomaiset saa reagoida tähän massiivisella sorrolla.
Haluan viitata myös siihen lisääntyvään huoleen, jota me parlamentissa jatkuvasti tunnemme Tiibetistä ja muista tämän jättiläismäisen valtion alueista, jotka pyytävät jonkinasteista autonomiaa ja jotka haluavat kulkea kulttuurissa omaa tietään. On rikollista vastata tähän silkalla sorrolla, ja minusta kaikkien niiden, jotka ovat lähitulevaisuudessa tekemisissä Kiinan viranomaisten kanssa, pitää tehdä heille selväksi, että meille ja meidän yhteisöillemme ei ole kysymys vain rahasta.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en ole aivan yhtä varma kuin edellinen puhuja siitä, seuraako Kiinassa WTO-jäsenyydestä automaattisesti poliittisia muutoksia, mutta palaan tähän kohta. Minusta on hyvä, että Kiinan kansantasavalta liittyi WTO:hon. Se ei ollut sille helppoa, sillä jäsenyys edellyttää Kiinalta suuria sisäisiä rakenneuudistusprosesseja, mutta Kiinan etua ajatellen nämä rakenneuudistusprosessit on mielestäni nyt ehdottomasti aloitettava. Minäkin uskon, että se on hyvä lähtökohta entistä paremmille kauppasuhteille.
Kehottaisin komissiota tarkkailemaan valppaasti, täyttääkö Kiina velvollisuutensa, joihin se lupautui liittyessään WTO:n jäseneksi. Kiina lupasi esimerkiksi avata vakuutusmarkkinansa, mutta sen toiminta ei ole ollut viime vuosina kovinkaan lupaavaa. Lupauksia on kyllä tehty, mutta niitä on yritetty mitätöidä. Siinä mielessä toivon, että Kiina myös tunnustaa seuraukset - ja olisi mielenkiintoista kuulla komission jäsenen kanta siitä, miten komissio aikoo tarkkailla asiaa.
Poliittisen vuoropuhelun kohdalla kaikki kollegani huomauttivatkin jo ihmisoikeuskysymyksestä. Kyse on yleismaailmallisista ihmisoikeuksista; emme halua pakottaa Kiinaa noudattamaan mitään eurooppalaisia ihmisoikeuksia, vaan vaadimme maailmanlaajuisesti tunnustettuja ihmisoikeuksia, joihin kuuluvat myös vähemmistöjen oikeudet, olkoonpa ne sitten uskonnollisia tai kulttuurisia. Kollegani puhuivat jo Tiibetistä. Haluaisin mainita erään toisen esimerkin, nimittäin Kiinan epäviralliseen katoliseen kirkkoon kohdistuvan vainon - sen on harjoitettava toimintaansa salaa, koska hallitus ei hyväksy katolista kirkkoa, joka tuntee kuuluvansa Vatikaanin yhteyteen. Tällaista ei voi hyväksyä.
Mitä tulee Taiwanin tilanteeseen, toivon Kiinan kansantasavallan ryhtyvän poliittiseen vuoropuheluun ehdoitta. Jälleenyhdentyminen voi onnistua ainoastaan tällaisen poliittisen vuoropuhelun avulla, mutta vain sillä ehdolla, että se tapahtuu oikeusvaltion demokratiaa ja ihmisoikeuksia kunnioittamalla. Parlamentin pitäisi edistää näiden kahden valtion välistä yhteydenpitoa. Meidän pitäisi ylläpitää yhteyksiä myös Kiinan kansantasavallan ja Taiwanin parlamentin jäseniin.
Arvoisa komission jäsen, toivon komission avaavan pian Taipein toimiston, jotta komissiokin voi tukea näiden kahden valtion välistä poliittista vuoropuhelua Pekingissä ja Taipeissa sijaitsevien edustustojensa avulla.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, minusta esittelijä on tuonut käsiteltäväksi erinomaisen mietinnön, joka kaikessa laajuudessaan osoittaa, miten tärkeitä suhteet Kiinaan ovat, ja myös sen, miten tärkeää on käydä Kiinan kanssa hyvää vuoropuhelua. Lisäksi olen sitä mieltä, että jäsen Plooij-van Gorsel, Kiina-valtuuskunnan puheenjohtaja, esitti aiheesta hyvin järkeviä huomautuksia. Meidän on kuitenkin varottava välttelemästä totuutta suhteissamme Kiinaan. Edellinen puhuja ja muutkin ovat jo viitanneet tähän: jos Kiinan keisarilla ei ole vaatteita, meidän on myös sanottava se. Sitäkin saattaa sattua. Tarkoitan esimerkiksi, aivan niin kuin jotkut kollegatkin, Taiwaniin liittyvää tilannetta ja sitä tapaa, jolla me Euroopan unionissa - tarkoitan erityisesti ulkoasiainministereitämme - suhtaudumme tilanteeseen, sillä me toimimme tosiasiassa tekopyhästi.
Tarkastellaanpa vain Taiwanin asemaa kansainvälisissä järjestöissä, esimerkiksi Maailman kauppajärjestössä, josta nyt on puhe. Tilanne on naurettava. Taiwanin, joka on demokraattinen valtio, pitäisi toki voida olla mukana järjestössä. Eihän Taiwan sentään ole 1960- tai 1970-luvun PLO. Se on valtio, johon pidämme yllä hyviä suhteita, johon pidämme yllä myös hyviä poliittisia suhteita, joka on käynyt läpi valtavan demokraattisen kehityksen ja jota kohdellaan kuin paariaa. Arvoisa puhemies, näin ei voi jatkua.
Miten on mahdollista, että Chen-Shui-bianin kaltainen virkaansa valittu johtaja ei voinut ottaa vapauspalkintoaan täällä vastaan? Täällä oli hänen aviopuolisonsa, se oli hyvin vaikuttavaa, mutta se mies, josta oli kyse, ei ollut paikalla. Kiinan johtaja taas on juuri nyt kunniakkaalla Euroopan unionin kierroksella. Minusta on mukavaa, että hän tekee kierroksensa, sillä näin voimme puhua hänen kanssaan siitä, mitä Taiwanissa tapahtuu, ja myös niistä myönteisistä asioista, joita Kiinassa tapahtuu, mutta tilanne pysyy silti tekopyhänä. Sillä sanoakseni asian selvemmin: Kiina ei läpäise yhtäkään demokratian testiä. Hongkong on tästä kuvaavin esimerkki: siellä pidettiin äskettäin uuden hallituksen päämiehen (chief executive) "vaalit", ja ne järjestettiin täysin epädemokraattisesti. Jos Hongkong on esimerkki siitä, miten Taiwaninkin pian Kiinan osana kävisi, se ei ole kovin hyvä esimerkki.
Sitten on tietysti vielä sikäläinen ihmisoikeustilanne, ja tässä yhteydessä on mainittava esimerkkinä ainakin kuolemanrangaistus. Euroopan parlamentti ei tietenkään missään tapauksessa voi hyväksyä kuolemanrangaistusta muutenkaan, mutta Kiina on valitettavasti maailman teloitustilastojen ykkönen. Siellä teloitettiin vuoden 2001 huhtikuun ja heinäkuun välisenä aikana yli 1700 ihmistä, mikä on enemmän kuin muussa maailmassa viimeisinä kolmena vuotena yhteensä. Epäiltyjen kiduttaminen ja pahoinpitely on sekin jokapäiväistä.
Arvoisa puhemies, minusta on hyvä lisätä myös nämä kriittiset reunahuomautukset mietintöön, vaikka se onkin jo valtava.
Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä puolestani en tervehdi komission jäsen Nielsonia. En ymmärrä, miksi hän on täällä, ei minusta vaikuta siltä, että Kiinan kysymykset kuuluvat hänen toimivaltaansa. Minusta komission jäsen Nielson hoitaa liian usein asioita, jotka eivät hänelle kuulu uskon teidän ymmärtävän minua niinpä en käsitä, mitä sanottavaa hänellä on meille tästä asiasta.
Hyvät kollegat, haluaisin sanoa tämän mietinnön kohdalla, että kaksi tuntia sitten äänestimme Israelia kohtaan hyvin kriittisestä asiakirjasta, joka sisälsi vastakkaisia kannanottoja. Minä äänestin tuota asiakirjaa vastaan, ja olen pannut merkille, että parlamentti kykenee kyllä korottamaan ääntään, kun se niin haluaa. Arvoisa puhemies, kaksi tuntia tämän jälkeen meille esitetään Kiinaa koskeva asiakirja. Tuossa maassa on 1,2 miljardia asukasta, ja se sortaa miljoonia ihmisiä, etnisiä ja kulttuurivähemmistöjä sekä tavallisia kansalaisia, jotka rakastavat vapautta ja demokratiaa, ja tämän tilanteen edessä parlamentti ei kykene tekemään muuta kuin tämä asia on 10 kohdassa tuomaan ihmisoikeuskysymyksen varovasti esiin todettuaan, miten myönteisesti se ajattelee Kiinasta ja sen kehityksestä, mikä koskee tietenkin sen ja Euroopan unionin välistä kauppaa.
Me emme suostu tällaiseen. Me radikaalijäsenet torjumme tällaisen lähestymistavan, torjumme Euroopan parlamentin mustavalkoisen ajattelutavan, jonka mukaan ollaan niin sanotusti vahvoja tai halutaan toimia voimakkain ottein heikkoihin nähden, kuten nyt Israelin kohdalla, jota vastaan on hyökätty julmalla terrorismilla, joka tänäkin aamuna eikä kukaan ole maininnut asiasta surmasi ainakin kahdeksan tietenkin viatonta ihmistä israelilaisessa linja-autossa. Ja sitten saman päivän aikana parlamentti antaa kiittävän arvosanan ja vapaat kädet Kiinan diktatuurihallinnolle, joka sortaa satoja miljoonia ihmisiä. Me emme tällaista hyväksy.
Mielestämme Euroopasta tulee mahtava vasta sitten, kun se osaa puhua yhteen ääneen ihmisoikeuksista, yksilön oikeuksista ja vähemmistöjen oikeuksista, ja näin ollen emme äänestä sellaisen tekstin puolesta, joka on määritelty tekopyhäksi, ja tähän kantaan minä yhdyn. Tekstissä on joitakin kohtia, kuten Taiwania käsittelevä kohta, josta olemme samaa mieltä, mutta hylkäämme tämän tekstin kokonaisuutena. Mielestämme parlamentin ja Euroopan unionin viestin tuolle maalle pitäisi olla jotakin aivan muuta.

Nielson
Komissio tukee jäsen Graça Mouran mietintöä, joka koskee komission tiedonantoa EU:n Kiinan-strategiasta.
Olen hyvin iloinen huomatessani, että parlamentti ja komissio ovat tehneet yleisesti ottaen samanlaisia päätelmiä EU:n ja Kiinan välillä kolmena viime vuotena vallinneista suhteista sekä siitä, miten suhteita pitäisi tulevaisuudessa kehittää. EU ja Kiina ovat eräissä tärkeissä kysymyksissä vallitsevista useista mielipide-eroista huolimatta päässeet laajaan yhteisymmärrykseen aloilla, joilla suhteiden kehittämisestä on molemmille hyötyä. Vahvana osoituksena tästä ovat vuosina 2000 ja 2001 järjestettyjen vuosittaisten huippukokousten onnistuminen sekä komission jäsen Pattenin tuore valtiovierailu Kiinaan, mistä kerron jäljempänä.
Komission jäsen Patten sai Kiinassa EU:n edustajana erinomaisen vastaanoton kaikkialla, ja hän kävi tiiviitä neuvotteluja presidentti Jiang Zeminin, apulaispääministeri Qian Qichenin, viiden vanhemman ministerin ja muiden päättäjien kanssa. Kaikki hänen keskustelukumppaninsa puhuivat rehellisesti ja avoimesti EU:n ja Kiinan välisistä suhteista. Patten sai vierailunsa aikana muutamia voimakkaita viestejä: Kiina tunnustaa EU:n kasvavan roolin maailmassa, arvostaa EU:n ja Kiinan välisten suhteiden nopeaa kehitystä viime aikoina sekä osoittaa aitoa halua ja sitoutumista jatkaa EU:n ja Kiinan välisten suhteiden ja yhteistyön kehittämistä kaikilla tasoilla.
Patten ilmaisi vierailullaan viestin siitä, että kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat sitoutuneet EU:n Kiinan-politiikkaan ja että sen lisäksi, että kauppaa ja investointeja koskeva yhteistyö oli ollut vaikuttavaa, niin myös muissa kahdenvälisissä ja ylikansallisissa kysymyksissä, kuten maahanmuuttoa, ympäristöä, tiedettä ja teknologiaa koskevissa kysymyksissä, on edetty hyvin voimakkaasti. Alueellisia ja kansainvälisiä ongelmia, kuten Korean niemimaan kysymystä, Aasian ja Euroopan huippukokousta ASEMia, Afganistania sekä kansainvälistä terrorismia koskevasta vuoropuhelusta on ollut yhä enemmän hyötyä molemmille osapuolille.
Palaan nyt mietintöön todetakseni, että siinä korostetaan aivan oikeutetusti syyskuun 11. päivän tapahtumien ja kansainvälisen terrorismin vastaisen taistelun käynnistämisen merkitystä sekä Kiinan liittymistä WTO:hon. Näiden tapahtumien perusteella voidaan jossakin määrin määritellä EU:n ja Kiinan välisten suhteiden rajat kansainvälisesti lähitulevaisuudessa. Komissio hyväksyy parlamentin tavoin etenkin Kiinan tuen kansainvälisen terrorismin torjuntaan sekä Kiinan pyrkimykset avustaa Afganistanin jälleenrakentamisessa.
Kiinaa onnitellaan mietinnössä sen liittymisestä WTO:hon ja ilmaistaan tuki Kiinan jatkamille talous- ja sosiaaliuudistuksille. Olemme tästä samaa mieltä. Kiina joutui käymään vaikeita neuvotteluja 15 vuoden ajan ennen kuin se pääsi WTO:n jäseneksi. Se kulki pitkän matkan tuona ajanjaksona. Kiina, joka on ollut melko eristynyt, sulkeutunut keskusjohtoinen talous, jonka ovi on ollut vain hieman raollaan, on nyt toivoaksemme poistamassa monia vapaan kaupan jäljellä olevia suuria esteitä. Sen vuoksi se liittyi WTO:hon, mutta nyt meidän on taattava, että Kiina pitää täysin kiinni sitoumuksistaan.
Olemme tyytyväisiä myös siihen, että Kiinan liittyminen WTO:hon tulee nopeuttamaan uudistuksia, mutta olemme tietoisia, että vaaditut uudistukset tuovat mukanaan suuria haasteita työttömyyden, kaupunkeihin muuton ja muiden syiden vuoksi. Teemme kaikkemme auttaaksemme Kiinaa tässä vaikeassa siirtymävaiheessa.
Kiinan ihmisoikeustilanne on tietyiltä osin - etenkin sosiaalisten ja taloudellisten oikeuksien kohdalla - parantunut viime vuosina. Olemme kuitenkin hyvin huolissamme yleisestä ihmisoikeustilanteesta. Pidämme edelleen kiinni ihmisoikeuksia koskevasta vuoropuhelusta. Vaikka olemme tietoisia siitä, että edistyminen on pitkäaikainen prosessi, uskomme siitä huolimatta, että poliittisten oikeuksien ja kansalaisoikeuksien parantaminen on tarpeen Kiinassa myös lyhyellä aikavälillä. Komission jäsen Chris Patten puhui Kiinan-vierailullaan yksityiskohtaisesti ihmisoikeuskysymyksistä etenkin ulkoministeri Tangin kanssa.
Mietinnössä kiinnitetään Kiinan hallituksen huomio siihen, että on tärkeää kunnioittaa ja suojella Tiibetin uskonnollista ja kulttuurillista perintöä ja Tiibetin kansan identiteettiä. Parlamentissa viime kuussa vierailleen Tiibetin autonomisen alueen kansankongressin valtuuskunnan johtaja, puheenjohtaja Re Di, jonka osa teistä tapasi ja johon osa teistä myös viittasi tänään, antoi vakuudet siitä, että Kiinan hallitus kiinnittää suurta huomiota vähemmistöjen suojeluun ja niiden uskonnolliseen vapauteen. Kiinnitämme suurta huomiota näihin kysymyksiin ja saatoimme tyytyväisinä panna merkille nämä vakuuttelut, mutta olemme luonnollisesti jatkossakin valppaita Tiibetin kysymyksessä ja vaadimme edelleen suoraa vuoropuhelua Beijingin ja Dalai Laman välille. Komission jäsen Patten keskusteli myös näistä kysymyksistä ulkoministeri Tangin ja varapääministeri Qian Qichenin kanssa.
Kiinan kanssa harjoitettavaa yhteistyötä koskevassa asiassa otan vapauden kertoa jäsen Dell'Alballe, että yhteistyömme arvo rahassa mitattuna on noin 50 miljoonaa euroa vuodessa. Aloitimme perinteisistä kohteista rahoittaen eri toimia hyvin laaja-alaisesti. Nyt olemme varsin tärkeässä vaiheessa, sillä saimme komission hyväksymään tämän vuoden 1. maaliskuuta strategia-asiakirjan, joka tuo yhteistyömme Kiinan kanssa samalle tasolle kuin yleinen kehitysyhteistyöpolitiikkamme ja joka on kehitysyhteistyöstä vastaavan komission jäsenen vastuulla.
Kiinan kanssa harjoitettavan yhteistyömme tulevia painopistealueita ovat sosiaalisen ja taloudellisen uudistusprosessin tukeminen, kestävä kehitys ja ympäristö sekä hyvän hallinnon, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion edistäminen. Olemme nostaneet nämä kysymykset esiin arvioidessamme, mitä tarvitaan, jotta voimme hyödyntää köyhyyden torjumisen yleisiä perusperiaatteitamme Kiinan tilanteeseen soveltuvalla tavalla.
Täällä esittämieni eri näkökohtien ohella on joukko muita kysymyksiä, joihin kiinnitämme suurta huomiota: näitä ovat suhteet Hongkongiin, Macaoon ja Taiwaniin sekä kansainväliset kysymykset, kuten ilmaston lämpeneminen ja laiton siirtolaisuus, joiden kommentoimiseen tänään minulla ei valitettavasti ole tarpeeksi aikaa.
Olen kuitenkin iloinen mietinnössä annetusta vahvistuksesta, että vakaa, vauras ja avoin Kiina, joka kunnioittaa demokratiaa, ihmisoikeuksia, vapaan markkinatalouden ja oikeusvaltion periaatteita, on vahvasti EU:n etujen mukaista ja että EU:n on noudatettava politiikkaa, joka auttaa Kiinaa sen pyrkimyksissä tähän suuntaan. Tähän me juuri kovasti pyrimmekin lisääntyvien, yli rajojen ulottuvien vuoropuheluidemme ja yhteistyön avulla.
Lopuksi haluaisin toistaa huomautukseni siitä, että aika, joka Kiinalta kuluu eri tavoitteidemme täyttämiseen, vaihtelee noiden tavoitteiden mukaan. Eräs kiinalainen sananlasku kiteyttää osuvasti tämän, ja se kuuluu seuraavasti: "Ei laihokaan vetämällä kasva."

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Fatuzzon laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0071/2002) komission tiedonannosta turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukemisesta kokonaisvaltaisella lähestymistavalla [KOM(2001) 362 - C5-0012/2002 - 2002/2017(COS)].

Fatuzzo (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi antaa tunnustusta komissiolle, jota edustaa komission jäsen Anna Diamantopoulou, ja hänelle haluan sanoa olevani pahoillani, että hän joutuu kääntymään pystyäkseen kuuntelemaan minua. Jos minulla olisi aikaa, siirtyisin hänen eteensä niin, että voisin nähdä hänet samalla, kun puhun, koska minusta on ikävää, että hän joutuu vääntelehtimään eri suuntiin.
Tämän jälkeen haluan korostaa, että tässä mietinnössä nostetaan esiin Euroopan vanhusten ongelmat ja heidän merkityksensä. Euroopassa ja pian laajentuneessa Euroopassa on vanhuksia varmasti noin 100120 miljoonaa, näin ollen tämä mietintö koskee lukuisia Euroopan unionin kansalaisia. Korostan tätä asiaa, koska kun vanhukset ja eläkeläiset eivät enää tee työtä, hallitusten ja erityisesti talousarviosta vastaavien ministerien mielestä nämä ihmiset eivät ole enää olemassa, ja he ovat sitä mieltä, että mitä vähemmän näitä kansalaisia on, sen parempi, ja näitä kansalaisia pidetään rasitteena julkiselle taloudelle, vaikka kaikki olemmekin sitä mieltä, että vanhuksena oleminen merkitsee, että ihminen on tehnyt työtä koko elämänsä ajan, että hän on joutunut sietämään kaikenlaista koko elämänsä ajan ja että hän on rakentanut kaiken sen, mitä ympärillämme on. Olisi siis hyvä, että vanhusten elämä olisi nuorten elämää hienompaa.
Minun on sanottava, että työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa kaikkien ryhmien kanssa pidetyissä tapaamisissa ja keskusteluissa tavoitteista oltiin ehdottoman yksimielisiä. Me kaikki haluamme, että mikäli mahdollista, Eurooppa auttaisi eläkeläisiä voimaan paremmin. Ja ennen kaikkea tämä on hyvin tärkeä seikka. Tavasta toteuttaa tämä voi olla eri näkemyksiä, mutta tämä on demokratiaa, ja juuri näin on toimittava näin tärkeissä asioissa.
Haluan puhua täällä nyt erityisesti eräästä tuskallisesta seikasta. Jos mahdollista, on parempi puhua ensin kipeästä ja sitten ilahduttavasta asiasta, ja niinpä sanonkin heti, että minä itse paheksun Barcelonan Eurooppa-neuvoston esittämää ilmoitusta, kun se täysin yllättäen kukaan ei odottanut tällaista ilmaisi toiveensa siitä, että koko Euroopan kansalaisten keskimääräistä työssäkäynti-ikää nostettaisiin viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä.
Yhdessä oppositioryhmän ja erityisesti mutta ei ainoastaan sosialistipuolueen esittelijän, jäsen Cercasin kanssa sovimme tarkistuksesta, jolla torjutaan tämä ilman Euroopan parlamentin kuulemista tehty päätös. Minun on kuitenkin myös sanottava, että minä vastustan tätä asiaa täysin, ja koska edessäni oleva ryhmä esitti kaksi tarkistusta, joissa tämä päätös torjutaan, minä en itse voi olla äänestämättä tarkistusten puolesta, koska olen sitä mieltä, että kansalaisella on oltava mahdollisuus tehdä työtä pidempään kahdessa tapauksessa. Toisin sanoen sen jälkeen, kun ihminen on maksanut riittävästi maksuja voidakseen saada eläkettä ja sen jälkeen, kun hän on tehnyt elämässään riittävän monta vuotta työtä, hän voi edelleen tehdä työtä, mutta vain kahdella ehdolla: ensimmäinen ehto on, että tämä työ on vapaaehtoista niin, että ihmisen ei ole pakko tehdä työtä 45, 50 tai 60 vuotta elämästään ja tämän asian komissio mainitsee kertomuksessaan ja toiseksi minun itseni esittämällä ehdolla, että nuoria ei ole työttömänä. Niin kauan kuin joku nuori on työttömänä, minusta niiden vanhusten, jotka ovat jo tehneet työtä ja saavat eläkettä, pitää jättää työt nuorten tehtäväksi.
Ja koska minulle varattu aika on nyt loppu, haluaisin varata itselleni mahdollisuuden sanoa vielä muutaman asian tästä mietinnöstä antamani äänestysselityksen aikana.

Puhemies. -
Kiitos, esittelijä Fatuzzo. Teillä on todella loistava ilmaisukyky äänestysselityksissänne!

Kuckelkorn (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijä mainitsi, ettei parlamentille toimitettavan lausunnon laatiminen ollut aivan helppoa. Se sisältää erilaisia näkemyksiä, ja haluaisin ottaa esiin kaksi menettelyä koskevaa tärkeää kohtaa. Minusta tässä on vaarana, että ainoastaan virkamiehet ja niin kutsutut asiantuntijat soveltavat avointa koordinointimenettelyä ilman julkista keskustelua. Tämä on niin tärkeä aihe, ettei sitä saisi jättää jonkin suljetun piirin hoidettavaksi - onhan kyse kauaskantoisesta tulevien suuntaviivojen määräämisestä.
Meidät Euroopan parlamentin jäsenet on siksi kansalaisten etujen ajajina otettava mukaan tämän aiheen käsittelyyn. Toistan tässä yhteydessä vaatimuksen, että tarvitsemme avointa koordinointimenetelmää koskevan toimielintenvälisen sopimuksen.
Vetoan lopuksi vielä kerran komissioon ja jäsenvaltioihin: meidän on saatava aikaan konkreettisia edistysaskelia eurooppalaisia ihmisiä huolestuttavissa ongelmissa. Tämä koskee esimerkiksi eläkkeitä. Asetusta 1408/71 on muutettava pikaisesti sosiaaliturvajärjestelmien koordinoimiseksi. Tarvitsemme yksinkertaisia työeläkkeiden siirrettävyyttä koskevia sääntöjä. Tarvitsemme työeläkkeiden verotusta koskevia ratkaisuja, eikä tätä kaikkea voida toteuttaa avoimella koordinoinnilla, vaan Euroopan kansalaisten etua ajavan Euroopan parlamentin on saatava osallistua asioiden käsittelyyn.
Sanders-ten Holte (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää lämpimästi esittelijä Fatuzzoa esillä olevasta mietinnöstä. On hyvin tärkeää, että kukin voi eläkkeeseen oikeuttavan iän saavuttaessaan luottaa siihen, että eläkejärjestelmä on järkevä ja tasapainoinen, asuipa sitten Suomessa tai Portugalissa. Tämä pätee naisiin, ja se pätee myös miehiin. Aion puhua teille erityisesti ensin mainitusta ryhmästä. Aion ottaa esiin kolme kohtaa, jotka koskevat erityisesti naisia.
Ensinnäkin eläkejärjestelmien on ehkäistävä tehokkaasti köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä. Monissa nykyisissä järjestelmissä sattuu vielä liian usein, että varsinkin iäkkäät, yksinäiset naiset jäävät selvästi köyhyysrajan alapuolelle. Koska he ovat valinneet perheelle omistautumisen eivätkä ole luoneet uraa työelämässä, heille ei useinkaan kerry juuri lainkaan omia eläkeoikeuksia. Kehotankin jäsenvaltioita painokkaasti uudistamaan järjestelmiään niin, että niille naisille, mutta myös miehille, jotka eivät käy työssä perhesyistä, voi kertyä omia eläkeoikeuksia. Osa-aikatyökin, jota samoin tekevät lähinnä naiset, aiheuttaa ongelmia eläkeoikeuksien kertymiseen, ja tässäkin ylimääräisten oikeuksien kertymisen pitäisi olla mahdollista.
Toinen kohta: tiedonannossaan komissio viittaa siihen, että eläkejärjestelmien taloudellisen kestävyyden kannalta on olennaista, että kokonaistyöllisyysaste kasvaa. Esittelijä Fatuzzokin viittasi äsken tähän. Laekenissa esitettiin, että naisten työllisyysasteen olisi oltava vuoteen 2010 mennessä 60 prosenttia. Ihailtava tavoite, mutta uskallan epäillä, ovatko naiset valmiita maksamaan tästä syystä suurempia eläketurvamaksuja niin kutsuttujen vakuutusmatemaattisten tekijöiden vuoksi, niin kuin joissakin valtioissa on tapana. Naisilla on tilastollisesti ottaen pidempi elinajanodote, mutta tämän seikan ei tarvitse johtaa syrjintään. Sukupuolten välisen solidaarisuuden periaatteen on tuotava tähän oikeudenmukaisuutta. Kehotan jäsenvaltioita kiinnittämään asiaan huomiota.
Kolmas kohta: komissio ehdottaa avoimen koordinointimenettelyn käyttöä kansallisten strategioiden tukena, ja tässä tarvitaan sukupuolikohtaisia tietoja ja indikaattoreita. Tätäkin on ajateltava.
Lopuksi: ikääntyvän Euroopan tulevaisuuden kannalta on erittäin tärkeää, että olemassa on turvallisia, riittäviä ja taloudellisesti kestäviä eläkejärjestelmiä, joiden avulla varmistetaan, että eläkkeellä olevat miehet ja naiset voivat elää ihmisarvoista ja itsenäistä elämää ja osallistua yhteiskunnalliseen elämään ja kulttuurielämään täysipainoisesti.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon meidän kaikkien tietävän, että turvatut ja kestävät eläkkeet ovat aikamme suurimpia budjettipoliittisia, yhteiskuntapoliittisia ja siten myös inhimillisiä haasteita, mikä johtuu väestörakenteen muutoksesta, toisin sanoen siitä tosiasiasta, että lähivuosina noin kolmannes väestöstä on eläkeiässä, ja kohoavasta elinajanodotteesta, mikä on hyvä asia.
Me Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet kannatamme komission päätavoitteita, joiden mukaan tekisimme kaikkemme riittävän eläketason saavuttamiseksi, julkisten ja yksityisten eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyyden varmistamiseksi ja eläkejärjestelmien uudistamiseksi, jotta ne voisivat tarjota tulevaisuudessakin turvan muuttuneista kehysehdoista huolimatta.
Puhumme aina paljon liikkuvuudesta, joustavuudesta ja sisämarkkinoista. Tällä hetkelläkin on sanottava selvästi: liikkuvuus, joustavuus ja toimivat sisämarkkinat edellyttävät sosiaaliturvaa, ihmisten suojelua, jos heidän kerran pitää liikkua. Puolueemmekin kannattaa siksi selkeästi kolmen osa-alueen mallin rakentamista, nimittäin valtion vastuuta, yritysten vastuuta työnantajien ja työntekijöiden yksimielisyyden hengessä ja yksityistä henkilökohtaista eläkejärjestelmää. Kaikkien eläkejärjestelmän osa-alueiden on tarkoitus olla yhteydessä keskenään. Taakkaa ei voi jättää yhden osa-alueen harteille.
Tässä yhteydessä on kuitenkin myös muistutettava, että meillä on tällä hetkellä eri asioissa erilaiset toimivaltuudet. Jäsenvaltiot ovat vastuussa järjestelmistä, eri osa-alueiden välisestä suhteesta, verolainsäädännöstä sekä työ- ja sosiaalilainsäädännöstä. Yhteisö on vastuussa sisämarkkinoista, liikkuvuudesta ja rajat ylittävästä työnteosta. Kannatamme siksi koordinoinnin lisäämistä, mutta Euroopan parlamentin politiikka on otettava siinä huomioon - sitä ei saa tehdä ikään kuin meidän ohitsemme. Kannatamme koordinointia, mutta poliittisesti vastuussa olevien ja kansalaisten edustajien pitää saada osallistua siihen yhteispäätösmenettelyllä.
Olemme vastuussa työeläkkeistä rajojen yli. Tämä on tärkeä kohta rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa. Barcelonan päätösasiakirjassa esitetään vaatimus, että toistakin osa-aluetta säänneltäisiin Euroopan tasolla. Euroopan parlamentti ilmaisi kantansa heinäkuussa 2001 yli 460 äänellä. Odotamme edelleen neuvoston yhteistä kantaa. Tämä on mennyt niin pitkälle, että asiasta vastaava komission jäsen sanoi eilen Financial Times -lehden haastattelussa vetävänsä komission ehdotuksen takaisin, vaikka vaadimme Eurooppaan sääntelyä huolimatta Barcelonan kokouksen synnyttämästä ajallisesta paineesta. Vaadimme asiasta vastaavia ja vastuussa olevia tekemään sen, mistä he ovat ottaneet vastuun, ja määrittämään itselleen aikarajan - siis vihdoinkin toimimaan, sillä uusista mietinnöistä ja päätöslauselmista ei ole mitään hyötyä, jos toiminta ei pysy poliittisten tavoitteiden tasalla.
Neuvosto, toimi!
Van Lancker (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat. Arvoisa puhemies, ensimmäinen pyyntöni on osoitettu teille. Ensimmäinen huomautukseni itse asiassa on, että tämä mietintö tulee käsiteltäväksi vähintään kuukauden, ehkäpä useita kuukausia liian myöhään. Mietinnön olisi pitänyt voida olla mukana Barcelonan huippukokouksessa, jossa keskusteltiin eläkkeistä. Arvoisa puhemies, parlamentilla on jo nyt niin vaatimaton osa avoimessa koordinointimenettelyssä, että puhemiehistön on kiireesti keksittävä menetelmiä, joiden avulla parlamentti voi reagoida paljon nopeammin. Muuten meiltä menee yksinkertaisesti kaikki uskottavuus tässä keskustelussa. Arvoisa puhemies, toivon, että voitte nyt välittää tämän tiedon puhemiehistölle ja että löydätte myös ratkaisun tähän ongelmaan.
Tämän tultua sanotuksi haluan kiittää esittelijä Carlo Fatuzzoa siitä, että hän on tässä mietinnössä vienyt parlamentin linjan johdonmukaisesti läpi ja vienyt johdonmukaisesti läpi ne näkemykset, jotka esitimme kollega Cercas Alonson mietinnössä, sillä tämä on ryhmälleni hyvin tärkeää. Vuosien vaikeneminen on viimeinkin murrettu eläkkeiden kaltaisessa tärkeässä asiassa. Arvoisa puhemies, vaikeneminen on toki hyvin suhteellinen käsite, sillä Ecofin-neuvosto on puuhannut eläkkeiden parissa jo pitkään, mutta vakaussopimuksen näkökulmasta, laajojen taloudellisten suuntaviivojen näkökulmasta ja siten pelkästään eläkkeiden rahoituksen kestävyyden näkökulmasta. Onkin komission, sosiaalisen suojelun komitean ja Belgian puheenjohtajakaudella myös meidän oman ministerimme, Frank Vandenbroucken, ansiota, että asia on vihdoinkin otettu esityslistalle myös sosiaaliselta kannalta. Ilmaistakseni tämän selvin sanoin: jos aiomme turvata eurooppalaisen sosiaalisen mallimme, jos aiomme turvata solidaarisuuden eläkeasioissa sukupolvien välillä ja eri sukupolvissa, jos aiomme tehdä eläkkeistä osan köyhyydentorjuntastrategiaa ja toimeentulon takaamista, asia on otettava selkeästi mukaan johonkin sosiaaliseen toimintaohjelmaan. Arvoisa puhemies, tämä asia kuulunee tosiaankin pääasiallisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta se ei tarkoita, että emme voisi saada aikaan eurooppalaista yhteisymmärrystä eläkejärjestelmän sosiaalisista tavoitteista. Minusta tämä mietintö on sitä ajatellen erityisen tärkeä.
Olemme ryhmässämme sitä mieltä, että tavoitteet ovat nyt vielä epämääräisiä ja yleisiä, mutta juuri siksi tarvitsemme tämänkaltaisia mietintöjä, jotta voimme tulevina vuosina varmistaa, että avoimesta koordinointimenettelystä tulee nykyistä konkreettisempi. Siksi olenkin erityisen huolestunut ja erityisen hämmästynyt toisaalta GUE/NGL-ryhmän ja toisaalta EVP-ryhmän asenteesta; nehän haluavat nimenomaan nyt vähentää kaasua ja palata useissa näkemyksissämme aikaisemmalle tasolle. Avoimen koordinointimenettelyn lisäksi näin halutaan tehdä myös eläkejärjestelmän sosiaalisten tavoitteiden kohdalla. Arvoisa puhemies, minä en kyllä käsitä enää mitään. Jos kannatamme eläkkeiden toisen pilarin oikeuksia, en ymmärrä, miksi emme kannattaisi lakisääteisiä eläkejärjestelmiä. Tämä on muuten vielä yksi huolenaiheeni. Arvoisa puhemies, olen saanut sellaisen vaikutelman, että neuvostossakin on viime aikoina esiintynyt jonkin verran pidättyvyyttä. Ruotsin ja Belgian puheenjohtajakausina osoitettiin suurta innostusta, mutta olen saanut sen vaikutelman, että neuvosto on Espanjan puheenjohtajakaudella vähän perääntymässä. Niille valtioille, joiden eläkesuunnitelmat eivät ole valmiina, myönnetään myös ilmeisesti tosiaankin lykkäystä, eikä jatketa työtä niiden indikaattorien parissa, jotka voivat tehdä tästä avoimesta koordinointimenettelystä entistä konkreettisemman. Lisäksi Barcelona kuuluu olleen pelkästään aktivointihuippukokous.
Arvoisa puhemies, viimeinen sana, siitä ei ole mitään epäselvyyttä. Minunkin ryhmäni on vakuuttunut siitä, että entistä useampien ihmisten pitäisi päästä töihin, jotta saisimme eläkejärjestelmistä tulevaisuudessa taloudellisesti kestäviä. Puhukaamme kuitenkin selkeästi myös sosiaalisista tavoitteista, sanokaamme selvästi, että kyse ei ole lakisääteisen eläkeiän nostamisesta, vaan sellaisten kannustavien toimenpiteiden käyttöönotosta, jotka kannustavat ihmisiä jäämään työmarkkinoille, ja päättäväisestä taistelusta kaikenlaista työmarkkinoilla esiintyvää ikäsyrjintää vastaan. Arvoisa puhemies, toivon, että pystymme äänestyksessä tekemään selväksi, että meidän on tehtävä tämä. Toivonkin, että EVP-ryhmä ei rupea leikkimään mitään avoimen koordinointimenettelyn asiassa vaan äänestää yhdessä meidän kanssamme Carlo Fatuzzon mietinnön puolesta.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, aloitan onnittelemalla jäsen Fatuzzoa hänen mietinnöstään, jonka aiheen tiedän olevan lähellä hänen sydäntään. Haluan mainita kaksi asiaa, ja ne ovat oikeastaan samat kaksi asiaa, joista jäsen Kuckelkorn puhui, ja ne liittyvät toisaalta eläkkeiden avoimeen koordinointiin ja toisaalta täydentävien eläkkeiden sisämarkkinoihin.
Avoin koordinointi, jossa jäsenvaltiot määrittelevät tulevan eläkepolitiikan yhteiset tavoitteet ja suuntaviivat, analysoivat kehitystä ja vaihtavat kokemuksia, on monella tavalla hyvää yhteistyötä. On erityisen hienoa, että tulevaisuuden eläkkeistä keskusteltaessa ei puhuta enää pelkästään kansantaloudesta ja siitä, miten kalliiksi eläkeläisten suuri määrä tulee tulevina vuosikymmeninä. On hyvä, että jäsenvaltiot puhuvat yhdessä siitä, miten eläkeläisille voidaan tulevaisuudessa varmistaa hyvät ja turvalliset ehdot. Minun pitää kuitenkin nostaa esille avoimeen koordinointiin liittyvä ongelma, nimittäin demokratiavaje. Aluksi niin kutsutut "korkean tason" edustajat, jotka ovat jäsenvaltioiden hallitusten lähettämiä virkamiehiä, muotoilevat niitä tavoitteita ja suuntaviivoja, joita jäsenvaltiot sopivat tulevaisuuden eläkkeisiin. Jäsenvaltioiden ministerit vahvistavat sitten sopimukset, ja silloin pitää olettaa, että ministereillä on kansan myöntämä toimivalta. Pitää tyytyä "olettamaan", sillä asiasta ei käydä kansallista keskustelua. Kun EU:ssa hyväksytään lainsäädäntöä, niin jäsenvaltioiden kansallisissa parlamenteissa käydään julkinen keskustelu. Eturyhmien kuulemiseksi on olemassa järjestelmä, niin että poliitikoilla on asiatietoa päätöksentekonsa tukena. Meillä täällä Euroopan parlamentissa on julkiset keskustelut, niin että yhteiskunta voi kuunnella ja ymmärtää, millaisia argumentteja päätöstemme takana on, ja eturyhmät voivat sitten tuoda kantansa esille keskustelussa. Tällainen päätöksenteon tuki ja julkinen keskustelu puuttuvat täysin, kun maat tekevät yhteistyötä avoimen koordinoinnin puitteissa. Jos tällä yhteistyöllä tarkoitetaan täyttä totta ja todella toivotaan, että se heijastuu toteutettuun politiikkaan, niin ovet pitää avata tavoitteista ja suuntaviivoista päätettäessä. Kansalliset parlamentit pitää vetää mukaan paljon nykyistä aktiivisemmin, ja paikalliset viranomaiset ja etujärjestöt pitää saada mukaan. Myös Euroopan parlamentilla voi olla positiivinen roolia tässä yhteistyössä, sillä parlamentissahan kaikki kulttuurit kootaan yhteen ja asiat nähdään kokonaisuutena. Ei voida tarpeeksi korostaa sitä, että avoimen koordinaation demokratisoimiseksi on tehtävä työtä, ja haluan kovasti kehottaa neuvostoa ottamaan tämän asian käsiteltäväksi. Yhteistyö tulevien eläkkeiden kohdalla ei pelkästään vaadi avoimuutta, se koskettaa meitä kaikkia syvästi, ja uskon, että nykyistä suuremmalla avoimuudella voidaan poistaa suuri osa niistä peloista, joita eläkeuudistus herättää.
Toiseksi haluan lyhyesti pyytää neuvostoa ja komissiota nopeuttamaan täydentäviä eläkkeitä koskevan direktiivin hyväksymistä. Meidän pitää tietenkin tehdä oikeat valinnat. Meidän pitää välttää tiukkoja sääntöjä, jotka jarruttavat nykyisiä järjestelmiä. Mutta tämän muistaen on tärkeää saada asiat liikkeelle, yhteisillä säännöillä voimme keventää työntekijöiden elämää yrityksissä, jotka toimivat maiden rajojen yli, ja edistää kilpailua ja tehokkuutta eläkkeentarjoajien piirissä.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijäämme. Me kaikki tiedämme, että kyse on aiheesta, johon hänellä on vahvat tunnesiteet, ja nyt hänellä on ainakin viisi minuuttia puheaikaa siihen.
Yhdyn suureksi osaksi siihen, mitä tässä keskustelussa on jo sanottu. Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä tarkastellessamme huomaamme, että ongelma koskee erityisesti naisia. Eläkekysymys on hyvin sukupuolisidonnainen asia. Erot ovat usein hyvin suuria etenkin työeläkkeiden ja jopa valtioneläkeoikeuksien kohdalla, sillä naisia itse asiassa rangaistaan kotiin jäämisestä, osa-aikaisesta työnteosta tai joustavasta työstä. Uusien työmallien yleistyessä on selvää, että meidän on varmistettava sekä miesten että naisten eläkkeidensaanti erilaisissa työskentelyoloissa. Ehkä sitten, kun miehetkin ryhtyvät työskentelemään joustavasti, eläkkeiden pitäminen ajan tasalla eri työmuotojen kanssa onkin mielestämme yhtäkkiä nykyistä mielekkäämpää. Tämä on ehkä hieman kyynisesti sanottu, mutta se on totta.
Kuten jäsen Van Lancker sanoi, kysymys liittyy hyvin vahvasti myös köyhyyteen. Jo nyt aivan liian monessa maassa elää eläkeläisiä liian pienen peruseläkkeen varassa, jolloin he eivät voi osallistua täysipainoisesti yhteiskuntaan, ja usein eläke ei riitä tyydyttämään edes heidän perustarpeitaan. Kohtuullinen valtioneläke on siis elinehto, ja sen rahoittaminen on poliittinen valinta. Ryhmäni katsoo, etteivät eläkekustannukset välttämättä horjuta talouksia tai yhteiskuntaa, jos menoja koskevat päätökset tehdään huolella. Esimerkit ihmisistä, jotka toimivat sääntöjen mukaan ja investoivat joko omiin yrityksiinsä - kuten Enronin tapauksessa ennen meitä tai Equitable Lifen tapauksessa omassa maassani - tai sijoittavat yksityisiin eläkerahastoihin, osoittavat, ettei markkinoihin ole enää luottamista sen enempää kuin toisinaan hallituksiinkaan. Myös avoimen koordinaation demokratiavajeesta alkaa olla yhä enemmän näyttöä. Tätä ongelmaa meidän on luonnollisesti käsiteltävä erittäin pian.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, eläkejärjestelmien kehittymistä koskevan keskustelun taustalla on uusi väestötieteellinen tilanne Euroopassa, ja tämä todellinen haaste syntyy eläkeikää lähestyvien ihmisten määrän jatkuvasta kasvusta, joka liittyy eliniän pitenemiseen.
Tässä tilanteessa komissio ja neuvosto ovat usein vieneet eteenpäin tätä eläkejärjestelmien uudistusta vakaussopimuksen noudattamisen ja vajeiden torjunnan nimissä. Jos jäsenvaltioiden eläkkeitä koskevia toimivaltuuksia ei kyseenalaisteta, meille ehdotetaan sen sijasta avointa koordinointimenettelyä, eli turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukemista kokonaisvaltaisella lähestymistavalla, joka on jäsen Fatuzzon mietinnön aiheena. Nyt täytyy vain saada tietää, mikä on tämän yhteistyön merkitys, ja millä keinoin turvattujen ja kestävien eläkkeiden tavoite saavutetaan? Kysymykset eläkkeeseen oikeuttavasta iästä, oikeuksien turvaamisesta, korvauksista, eli lyhyesti sanottuna eläke-ehdoista ovat vaikeita kysymyksiä varsinkin, kun ne nousevat esiin koko työuran ja ihmiselämän loppuvaiheessa ja kun ne takaavat sukupolvien välisen myönteisen ja yhteisvastuullisen suhteen.
On hyvä, että Fatuzzon mietinnössä tunnustetaan, että eläkekeskustelun ei pidä rajoittua ainoastaan rahoittamisongelmiin, vaan että oikeudet on turvattava. On myös hyvä asia, että siinä ehdotetaan avoimen koordinointimenettelyn lujittamista demokraattisen tahdon avulla ottamalla työhön mukaan kansalaisjärjestöt, ehdokasvaltiot ja Euroopan parlamentti sellaisten tehokkaiden indikaattoreiden ja seurantamekanismien kehittämiseksi, joiden tavoitteena on uudistusten ja nykyaikaistamisen arviointi. Mietinnössä tuetaan kuitenkin komission laajoja suuntaviivoja yleisestä eläkejärjestelmästä, vaikka mietinnössä ollaankin maltillisempia, kun siinä kehotetaan suosimaan kollektiivisten eläkerahastoja pikemmin kuin henkilökohtaisia eläke- tai säästöjärjestelmiä.
En tiedä, selventääkö tämä jäsen Van Lanckerin kysymystä, mutta asiasisällöltään mietintö heijastaa komission tahtoa pyrkiä kohti lisäeläkerahastojen laajentamista ja olla kajoamatta julkisiin menoihin vakaussopimuksen noudattamisen mukaisesti. Meidän kaikkien mielessämme on kuitenkin Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokous, jossa esiteltiin tavoite eläkeiän pidentämisestä viidellä vuodella unionin maissa vuoteen 2010 mennessä.
Tarkasteltavaksi on tietenkin herännyt kysymys rahoittamisesta. Tulonjakoon perustuvan järjestelmän kehittämistä ei voida suunnitella uudessa väestöllisessä kontekstissa ilman rahastojen lisäämistä. Tällainen olisi vastuutonta. Uusia varoja on siis löydettävä. Meidän mielestämme kahta suuntaviivaa olisi syytä tutkia tarkemmin, eli työllisyyden ja laadukkaiden työpaikkojen kehittämis- ja toteuttamisponnisteluja uusia veronmaksajia varten ja samanaikaisesti tutkittaisiin pääomatulojen samantasoista verotusta kuin palkkatulojenkin kohdalla, mikä on ryhmäni esittämän tarkistuksen aiheena.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella kollega Fatuzzoa työstä, johon hän varmasti välittänyt sen intohimon ja tarkkaavaisuuden, jolla hän on vuosia seurannut tätä aihetta.
Hänen mietinnössään on varmasti myönteisiä kohtia. Mielestäni erityisen suurta arvostusta ansaitsee esimerkiksi se merkitys, jolla työmarkkinoiden ja sosiaaliturvan välistä yhteyttä korostetaan. Niin kauan kuin Euroopassa vallitsevat jäykät työmarkkinat, niin kauan kuin työllisyysaste erityisesti nuorten ja aktiiviseen väestöön kuuluvien vanhusten keskuudessa pysyy ennallaan tämänhetkisellä alhaisella tasolla korporatiivisten ja protektionististen politiikkojen takia, ja niin kauan kuin työmarkkinoilla vallitsee tällainen tapa käsitellä asioita, nykyisille ja tuleville vanhuksille on vaikea tai mahdoton turvata yhtäältä ihmisarvoisia ja toisaalta kestäviä oloja keskipitkällä ja pitkällä tähtäimellä.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että eräitä kohtia on syytä painottaa. Eläkekysymys ei ole helppo asia käsitellä, eikä se ole sellainen kysymys, jota voitaisiin käsitellä kustannuksitta. Pelissä on nyt oikeutetut ja varsin tarkat edut. On etuja, joita suojellaan, ja etuja, joita ei suojella. Yhtäältä on vahvoja poliittisiakin painostusryhmiä, joiden se nyt vielä puuttuisi, jos niitä ei olisi takana ovat äänestävät eläkeläiset, jotka eivät kuulu ammattiliittoon, ja toisaalta täysin voimaton painostusryhmä, koska se ei äänestä eikä kuulu ammattiliittoon, ja se muodostuu kaikkein nuorimmista sukupolvista. Olen sitä mieltä, että kun puhutaan etuusjärjestelmästä näin asia on samalla puhutaan myös sukupuolten välisten etujen välisistä ristiriidoista. Ja tässä vaiheessa tappiolle jäävät huonosti edustetut kaikkein nuorimmat sukupolvet, jotka haluaisivat sen sijaan löytää erilaisia mielipiteitä parlamentista ja uskoakseni myös tästä mietinnöstä.
Työmarkkinoiden uudistus ja etuusjärjestelmien uudistukset ovat sellaisia uudistuksia, joilla vältetään näiden sukupolvien välisiä ristiriitoja räjähtämästä käsiin. Tarvittaviin uudistuksiin sisältyy vain vähän suuntauksia, joita pitää noudattaa. Ensimmäinen on varmasti se, että eläkkeen saannin ikärajaa on nostettava. Tiedämme, minkälaisia iäkkäiden ihmisten väestölliset suuntaukset, keskimääräinen elinikä ja elintaso ovat, joten emme voi enää noudattaa etuusjärjestelmien kohdalla sellaisia kriteerejä, jotka olivat hyviä ehkä 30 tai 40 vuotta sitten.
Arvoisa puhemies, lopputulos on se, että vanhat korporatiiviset etuoikeudet on poistettava ja tilaa on avattava yhä enemmän pääomittamiseen perustuville järjestelmille, mikä koskee etuusjärjestelmien ensimmäistä tai toista osaa, jotta julkisilla sosiaalimenoilla katettaisiin vain vähimmäistason eläke. Kaikki muu on annettava pääomittamiseen perustuvien järjestelmien tehtäväksi.

Hermange (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää jäsen Fatuzzoa hänen mietinnöstään, joka on totuttuun tapaan esitelty suurella innokkuudella ja joka sijoittuu väestötieteelliseen kehykseen, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri muuten korosti ikääntymisen toisessa maailmankokouksessa, joka on parhaillaan käynnissä Madridissa. Tuossa tilaisuudessa hän muistuttikin meille, että vuonna 2040 yli 60-vuotiaita ihmisiä on maailmassa enemmän kuin alle 15-vuotiaita. Eurooppalaisen väestötieteellisen kehityksen näkymät ovat tätäkin merkityksellisemmät, koska Eurostatin mukaan 40 prosenttia Euroopan väestöstä on 65-vuotiaita. Näin ollen ennen kaikkea väestön ikääntymisen mikä on merkki kiistattomista edistysaskeleista terveydenhoito- ja sosiaalialalla vaikutukset eläkejärjestelmien tasapainoon ovat huolestuttavia, koska nykyinen suhde, jonka mukaan on neljä työntekijää yhtä eläkeläistä kohden, on vuonna 2030 vain kaksi työntekijää eläkeläistä kohti.
Tämän vuoksi on hyvin myönteistä, että Euroopassa aletaan käydä keskustelua komission esittämästä tiedonannosta, jonka tavoitteena on tukea turvattuja ja kestäviä eläkkeitä joihin liittyvät etenkin julkiset järjestelmät kuuluvat kansalliseen toimivaltaan koskevia kansallisia strategioita kokonaisvaltaisella lähestymistavalla.
On itse asiassa syytä panna merkille, että lukuisat Euroopan unionin maat ovat alkaneet ryhtyä rohkeisiin toimenpiteisiin tehdäkseen eläkejärjestelmistään kestäviä. Tämä ei koske Ranskan hallitusta, joka ei ole toteuttanut välttämättömiä ja kiireellisiä uudistuksia, ja kansallinen keskustelu, jota joudumme Ranskassa käymään, on tästä todiste.
Haluaisin tässä yhteydessä ilmaista, että erityisesti viittaamalla jäsen Fatuzzon mietintöön jos julkisten eläkkeiden organisoinnin ja rahoittamisen pitää kuulua edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan, Göteborgin Eurooppa-neuvoston aiheesta ehdottama avoin koordinointimenettely on luonteeltaan sellainen, että se varmastikin rohkaisee tekemään kansallisia uudistuksia ja tuo niihin ulkomaisten kokemusten vaikutuksia.
Arvoisa komission jäsen, tässä mielessä odotamme malttamattomina ensimmäisten kansallisten suunnitelmien esittelyä syksyllä, ja korostamme samalla, että esitämme uudelleen vaatimuksen, että Euroopan parlamentti saisi osallistua tiiviimmin tähän menettelyyn. Yhtä lailla tämänkin näkökulman ansiosta toisin kuin muiden olen iloinen, että 15.16. maaliskuuta 2002 pidetyssä Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokouksessa sitouduttiin yhtäältä lisäämään niitä ponnisteluja, joiden tarkoituksena on tarjota iäkkäille työntekijöille aikaisempaa enemmän mahdollisuuksia pysyä työmarkkinoilla esimerkiksi joustavien asteittaisten eläkemallien avulla ja niin, että taataan todellinen mahdollisuus elinikäiseen koulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen, ja toisaalta sitouduttiin nostamaan asteittain noin viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä todellista keskimääräistä ikää, jona Euroopan unionin alueella asuva ihminen lopettaa ammatillisen toimintansa. Minusta onkin sopiva ajatus, että tämänhetkisessä tilanteessa voidaan tarjota vapaan valinnan mahdollisuus, joka suunnataan palkansaajien henkilökohtaisiin elämäntaipaleisiin ja erilaisiin elämäntilanteisiin, jotka voivat joskus katkaista eläkkeen saannin, mikä saattaa aiheuttaa ihmisille arvaamattoman suuria vaikeuksia.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luulenpa, että jäsen Fatuzzolla on tänään suuri päivä erityisesti eläkeläisten edustajana.
Tämänpäiväisen mietinnön päätarkoituksena oli todellakin niiden tapojen tarkastelu, joilla voimme tukea kansallisia eläkejärjestelmiä kolmen perustavoitteen avulla: turvataan eläkejärjestelmien mahdollisuudet täyttää pitkällä aikavälillä sosiaaliset tavoitteensa ja pidetään yllä niiden taloudellista kestävyyttä sekä kykyä vastata muuttuviin sosiaalisiin tarpeisiin. Selkeämmin ilmaistuna niitä pyritään soveltamaan, mutta ei niin, että myönnettävä sosiaaliturva ja tarjottavien palvelujen laatu vähenisi. Niinpä oman poliittisen ryhmämme käsityksen mukaan valtion kollektiiviset eläkejärjestelmät ovat edelleen etusijalla suhteessa pelkästään yksityisiin järjestelmiin ja ovat edelleen osatekijä varallisuuden uudelleenjaossa. Siksi koko yhteiskunnan rahoitus säilyy tarpeellisena. Luulenpa siis, että kansanpuolueen ehdottamat tarkistukset kumoavat tämän perustan sekä tasapainon, joka on saavutettu työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa. Tosiaankin kaikki solidaarisuuden logiikka kumoutuu esitettäessä, että vain terveydenhuolto ja sosiaaliturva pitäisi rahoittaa valtion budjetista, kun taas työntekijöiden eläkkeet pitäisi turvata ainoastaan työntekijöiden ja työnantajien eläkemaksuilla. Myös jäsenvaltioille annettu kehotus sisällyttää strategioihinsa ne myönteiset tulokset, joita eläkemaksujen aiheuttaman eläketaakan vähentämisellä olisi työvoimakustannuksiin, kuten lisäeläkekassoihin maksettavien eläkemaksujen korottaminen, tarkoittaa käytännössä koko eläketaakan siirtämistä työntekijöille. Päinvastoin uudistusprosessin tavoitteena olisi oltava tukia maksavien piirin laajentaminen ja vaihtoehtoisten rahoitusmuotojen tutkiminen.
Uudistusyrityksen onnistumisen perusedellytys onkin ehdotus uudistuksen demokraattiseksi laillistamiseksi paitsi antamalla Euroopan parlamentille aktiivisempi rooli lausuntojen teossa kansallisen strategian mietinnöistä ja tuloksia mittaavien indikaattorien valinnasta mutta myös laajentamalla yhteiskunnallista vuoropuhelua, johon osallistuisivat eläkeläisten, hallituksen ulkopuolisten järjestöjen ja naisjärjestöjen edustajat. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että tarkistus 17 on poistettava.

Flautre (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, pahoittelen, että meidän kantamme julkistetaan vasta Barcelonan kokouksen jälkeen, mikä näin ollen rajoittaa huomisen äänestyksemme merkitystä.
Barcelonassa neuvosto asetti tavoitteekseen nostaa eläkkeelle jäämisikää viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä ilman, että parlamentti tai sosiaalisen suojelun komitea saattoivat tehdä minkäänlaisia päätelmiä asiasta, mutta ennen kaikkea se ei ottanut huomioon tällaiset näkymät ehdottomasti tyrmäävien kansalaisten ja työmarkkinaosapuolten toiveita.
Unionin, jolla ei ole toimivaltaa tehdä sosiaalista suojelua koskevia päätöksiä, mutta joka harjoittaa tätä toimivaltaa eläkerahastojen yhteismarkkinoiden perustamisen nimissä, pitäisi toimia vahvemmassa asemassa laajentamalla julkista keskustelua eläkkeiden tulevaisuudesta.
Millä tavoin? Panemalla ensinnäkin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan tavoin merkille, että edessä on ennen kaikkea sosiaalinen haaste, johon liittyy talousnäkökohtia, eikä päinvastoin. Toiseksi tätä haastetta ei voida ottaa vastaan, jos emme myönnä, että väestötieteellinen tilanne ei ole niin ratkaiseva kriteeri kuin työllisyysaste. Me tiesimme jo, että eläkerahastot eivät muuttaneet mitään niiden olennaisten valintojen kohdalla, joita yhteiskunnan on tehtävä: mikä tämä kysymys ja tämä valinta on? Minkä osan kokonaisvaltaisia rikkauksia haluamme varata eläkkeisiin?
Vasta eilen puolustimme jakojärjestelmää, koska juuri sukupolvien välisen kollektiivisen yhteisvastuullisuuden järjestelmän avulla voidaan saada aikaan sosiaalisia suhteita. Meidän pitäisi olla nykyään täysin suojattuja pääomittamiselta ottaen huomioon Enronin tapaus ja niiden brittiläisten vakuutusyhtiöiden tilanne, jotka hartaasti pyytävät asiakkaitaan käyttämään jakojärjestelmään perustuvia eläkepalveluja.
Lukuisille yrityksille työllisyys on muuttuva tekijä, jonka perusteella kuluja sovitetaan. Kaikkein iäkkäimmät työntekijät, jotka ovat myös kaikkein parhaiten palkattuja, kärsivät usein yrityksen poissulkemispolitiikan ikävistä seurauksista. Näin ollen emme voi tällaisessa tilanteessa teeskennellä olevamme hämmästyneitä, että varhaiseläkkeelle jääneet saavat itse asiassa osakseen tukea niiltä, joita työttömyys ja köyhyys uhkaavat.
Tarvittaisiin aivan toisenlainen pyrkimys sellaisille nykyaikaisille muutoksille, jotka soveltuvat työn kehittymiseen ja elinaikaan, jotta voitaisiin perustaa konkreettinen oikeus siirtyä eläkkeelle asteittain.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, yksi keskeisistä kysymyksistä koko sosiaaliturvajärjestelmää koskevassa lähestymistavassa on varmistaa, että uuden avoimen koordinointimenettelyn avulla voidaan taata oikeus sellaisiin eläkkeisiin, että eläkeläiset voivat elää ihmisarvoista ja itsenäistä elämää ja ettei sen avulla painosteta uudistamaan järjestelmää tavalla, joka johtaa sen yksityistämiseen, vaikka osittaiseenkin, erityisesti eläkerahastoihin.
Kuten esittelijä Fatuzzo mainitsee, on totta, että on tärkeää varmistaa oikeus asianmukaisiin eläkkeisiin rahoitusongelmasta huolimatta ja että on vältettävä sitä, että työntekijöiden ja eläkeläisten olisi otettava vastuu mahdollisista eläkejärjestelmän häiriöistä, sillä oikeudenmukaisen järjestelmän säilyttämisessä kyse on enemmänkin jakamista kuin väestönkehitystä koskevasta ongelmasta. Siksi on varmistettava julkinen ja yleinen sosiaaliturvajärjestelmä, jonka avulla kyetään torjumaan köyhyyttä, ja on taattava kaikille eläkeläisille tyydyttävä elintaso, kuten ehdotimme esittämissämme ehdotuksissa.
Ei voida hyväksyä, että vakaussopimukseen kirjatun talousarvion vakauttamisen varjolla pyritään asettamaan sellaisia sääntöjä ja suosituksia, jotka käytännössä kyseenalaistavat oikeuden sellaisiin eläkkeisiin, jotka takaavat ihmisarvoisen ja itsenäisen elämän sekä oikeuden osallistua yhteiskunnalliseen ja kulttuurielämään. Siksi on laajennettava tukia maksavien piiriä ja tutkittava lakisääteisten eläkevakuutusjärjestelmien vaihtoehtoisia rahoitusmuotoja muuttamalla esimerkiksi laajat sosiaaliturvamaksut pääomatuloiksi, minkä lisäksi jotkin lainsäädäntöaloitteet, erityisesti työeläkelaitosten toimintaa ja valvontaa koskeva direktiivi, on tarkistettava perusteellisesti.
Yhtä huolestuttava on Eurooppa-neuvoston Barcelonan huippukokouksen päätelmien ehdotus nostaa asteittain eläkeikää Euroopan unionissa keskimäärin viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä. Me vastustamme omalta osaltamme kaikkia jäsenvaltioiden yrityksiä pitää Eurooppa-neuvoston päätelmiä lähtökohtana laillisen eläkeiän nostamiselle tai sosiaaliturvamaksukauden pidentämiselle täyden eläkeoikeuden hankkimiseksi. Toivomme siis, että mietinnön parantamiseksi esittämämme ehdotukset hyväksytään.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan yhtyä kollegoideni jäsen Fatuzzolle osoittamiin onnitteluihin hänen mietinnöstään. Kun hän tuli ensimmäistä kertaa parlamenttiin pitämään neitsytpuheensa, hän puhui eläkkeensaajien oikeuksista ja meidän jokaisen velvollisuudesta heitä kohtaan tulevaisuudessa. Tuolloin monet jäsenet ivasivat häntä tai naureskelivat hänelle hänen sanojensa takia. Voin kuitenkin vain sanoa jäsen Fatuzzolle, että "veni, vidi, vici". Eläkkeitä, tulevia eläkemaksuja ja eläkkeiden turvaamisen välttämättömyyttä koskeva kysymys on osittain taloudellinen, väittävätpä muut sitten mitä tahansa. Ennen kaikkea olemme tietenkin sosiaalisesti velvollisia pitämään huolta yhteiskuntamme vähäosaisimmista. Ellemme kehitä asianmukaista rahoitusmallia ja luo perustaa yleisen eläkkeen turvaamiseksi kaikille, järjestelmä on tuomittu epäonnistumaan väestötieteellisten ja muiden esiin mahdollisesti nousevien prioriteettien takia.
Jokaisen meistä on mielestäni otettava osaa tähän keskusteluun ja tähän argumentointiin siltä pohjalta, että taataan mahdollisimman hyvät työllisyyden mahdollisuudet, mahdollisimman hyvät sosiaalisen suojelun mahdollisuudet ja mahdollisimman hyvät mahdollisuudet suunnitella tulevaisuuden eläketarpeita. Monet jäsenet ovat puhuneet parhaasta tavasta hoitaa tämä. Kiinnittäisin jäsenten huomion kotimaani Irlannin tapaukseen, sillä olemme viime vuosina panneet sivuun prosentin maan bruttokansantuotteesta tulevien julkisten eläkkeiden varmistamiseksi vuoteen 2025 asti ja siitä eteenpäin. Meillä Irlannissa ei ole samanlaista väestöongelmaa kuin muissa maissa, mutta olemme jo tehneet päätöksen, vaikka voisimme käyttää tuon rahan tuolloin myös muihin kohteisiin, kuten infrastruktuuriin jne. Olemme kuitenkin jo lupauksemme tehneet. Tämä on yksi tarkastelua vaativista näkökohdista: on tehtävä tiukkoja pitkäjänteisiä poliittisia valintoja lyhytjänteisten sijasta ottamalla huomioon rahoituksen käyttötapa.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomioni on, että olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, kun hän sanoo, että eläkejärjestelmässä pitäisi yksilöllistää eläke-, sosiaaliturva- ja verojärjestelmät. Meidän olisi kuitenkin vastustettava koko unionissa yhdenmukaistettua ja tasapäistä järjestelmää.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa onnittelemalla kollega Carlo Fatuzzoa hänen erinomaisesta mietinnöstään ja ennen kaikkea siitä, että hän on nähnyt vaivaa sisällyttääkseen mietintöönsä lukuisat esitetyt tarkistukset.
Mielestäni on totta, että perinteinen kuva vanhuudesta on vanhentunut ja aikansa elänyt. Kuva 60 tai 65 vuotta täyttäneestä henkilöstä ei enää tuo mieleen sairaalloista henkilöä, jonka fyysinen ja henkinen suorituskyky on alentunut jyrkästi. Eliniän piteneminen - keskimääräinen elinikä on nykyisin selvästi yli 65 vuotta - on kulttuurinen, sosiaalinen, terveydellinen ja taloudellinen saavutus. Saavutuksesta voi kuitenkin tulla ongelma, ellemme pysty ymmärtämään sen perimmäistä merkitystä ja sopeutumaan siihen sekä hyödyntämään sen myönteisiä mahdollisuuksia.
Ikääntymistä on luonnehdittu tämän vuosisadan alun kauaskantoisimmaksi yhteiskunnalliseksi ilmiöksi. Aktiiviväestön ja 65 vuotta täyttäneiden henkilöiden välinen suhde - kuten jäsen Hermange sanoi täällä - on nykyisin noin 4:1 monissa unionin jäsenvaltioissa, mutta vuonna 2050 suhde on 2:1. Tämänkaltaisia muutoksia on pakko tarkastella, jotta niiden kielteiset vaikutukset voitaisiin minimoida. Tämä kulttuurinen, sosiaalinen, terveydellinen ja taloudellinen saavutus edellyttää, että myös ikääntyneet voivat viettää laadukasta elämää tässä elämänvaiheessa ja että yhteiskunta hyödyntää heidän kokemustaan ja viisauttaan. Tästä syystä on tärkeää varmistaa julkiset eläkkeet ja tarjota ikääntyneille heidän niin halutessaan mahdollisuus työntekoon edistämällä joustavaa työelämää ja tasa-arvopolitiikkoja, jotka ovat erittäin tärkeitä tällä alalla.
Naiset ovat työskennelleet tai työskentelevät yhä usein osa-aikaisesti, ja he ovat siirtyneet myöhään työelämään ja olleet poissa työelämästä pitkiä aikoja tietyssä elämänvaiheessa, kuten kasvattaessaan lapsiaan. Avoin koordinointimenetelmä on mielestäni asianmukainen menetelmä, sillä sen avulla voidaan lähentää valtioiden sosiaalilainsäädäntöä ja torjua köyhyyttä tässä elämänvaiheessa sekä edistää liikkuvuutta tunnustamalla eläkkeiden siirrettävyys, kuten Barcelonan Eurooppa-neuvostossa äskettäin osuvasti todettiin. Sen avulla voidaan myös hyödyntää niiden ihmisten valmiuksia, jotka siirtyvät eläkkeelle - tosin eivät välttämättä ensisijaisesti - yhteiskunnallisiin, vapaaehtoisiin ja muihin tehtäviin. Lisäksi sen avulla voidaan ennen kaikkea kannustaa ihmisiä osallistumaan aktiiviseen työelämään, ja samalla - toistan - on edistettävä tasa-arvopolitiikkaa.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, parlamentissa keskustellaan tänään koko maailmaa huolestuttavasta aiheesta. Madridissa on parhaillaan meneillään ikääntymistä käsittelevä Yhdistyneiden Kansakuntien toinen maailmankokous. Onnittelen siis jäsen Fatuzzoa tästä mietinnöstä, jossa korostetaan, että tulevaan eläkejärjestelmien kestävyysongelmaan on kiireesti löydettävä ratkaisu.
Euroopan unioni joutuu seuraavien vuosikymmenten aikana kohtaaman väestön ikääntymisestä aiheutuvan suuren haasteen, joka liittyy syntyvyyden laskuun ja elinajanodotuksen nousuun. Väestön ikääntyminen ja työikäisten määrän väheneminen edellyttää innovatiivisten ja toimivien politiikkojen laatimista ja täytäntöönpanoa. Euroopan unionin jäsenvaltioiden on välttämätöntä uudistaa eläkejärjestelmänsä nopeutetussa tahdissa. Tämä merkitsee muutoksia työn järjestelyssä, uusien ja parempien työpaikkojen luomista erityisesti iäkkäämpiä varten, väestö- ja syntyvyyspolitiikkojen sekä muuttopolitiikkojen uudelleenmuotoilua.
Näiden uudistusten viivästymisestä aiheutuu, kuten esittelijä sanoo, vakavia seurauksia eurooppalaiselle sosiaalimallille sekä Euroopan unionin talouskasvulle ja taloudelliselle vakaudelle. Tässä suhteessa yksi merkittävimmistä toimista on edistää aktiiviseen ikääntymiseen kannustavia politiikkoja, eli kansalaisten on voitava valita, siirtyvätkö he eläkkeelle vai jatkavatko he työntekoa osa-aikaisesti tai täysipäiväisesti.
Sitä varten on rohkaistava myöhemmällä iällä tapahtuvaa eläkkeelle jäämistä, edistettävä elinikäistä oppimista ja parannettava terveydenhuoltojärjestelmiä. Kuten tiedetään, sosiaaliturvajärjestelmää säätelevä lainsäädäntö kuuluu yksinomaan jäsenvaltioiden toimivaltaan, mikä selittää huomattavat erot niiden välillä. Tämän asian merkitys ja sen taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset edellyttävät kuitenkin kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja strategioita. Siksi juuri Euroopan unionin on kannustettava korostetusti kansallisia strategioita avoimen koordinaatiomenettelyn avulla sopimalla tavoitteista ja yhteisistä työmenetelmistä ja edistettävä kokemusten sekä hyvien käytäntöjen vaihtoa yhdessä tapahtunutta edistystä koskevan jatkuvan ja johdonmukaisen arvioinnin kanssa.
Eräs painotettava näkökohta on jäsenvaltioissa köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjinnästä kärsivien ikääntyneiden huomattava määrä. Eläkejärjestelmien avulla on poistettava nämä ongelmat ja ylläpidettävä eläkeikäisille sopivia elämänmuotoja. Lopuksi minun on mainittava, että nykyiset eläkejärjestelmät ovat erityisen epäedullisia naisille, ja jäsenvaltioiden pitäisikin ottaa ensisijaiseksi tavoitteeksi sukupuolten välinen tasa-arvo sekä edistää sellaista eurooppalaista lainsäädäntöä, joka takaisi tehokkaasti, ettei eläkejärjestelmissä harjoiteta sukupuolista syrjintää.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ei ole epäilystäkään siitä, että tänään keskustelemamme aihe on keskeisimpiä suuria haasteita, jotka Euroopan unioni kohtaa sosiaalisen mallinsa nykyaikaistamisessa ja Lissabonin tavoitteiden täyttämisessä. Vastuumme eurooppalaisella ja kansallisella tasolla näiden tavoitteiden täyttämisessä ja eläkejärjestelmien uudistamisessa on myös suuri.
Arvoisa komission edustaja, parlamenttimme työllisyys- ja sosiaalivaliokunta tukee yritystänne osoittaa uudistuksen merkitys yhteiskunnallisten ja taloudellisten näkökantojen avulla sekä aloitteita eläkepolitiikkojen koordinaatiosta yhteisillä tavoitteilla, työmenetelmillä, edistyksen seuraamisella ja arvioinnilla. Väitämme, että näiden politiikkojen on myös oltava yhdenmukaisia ja toisiaan täydentäviä työllisyyttä, sosiaalista syrjäytymistä ja köyhyyttä koskevien koordinaatiopolitiikkojen kanssa.
Koska nämä politiikat ovat laaja-alaisia ja ne ovat merkittäviä Euroopan nykyisyydelle ja tulevaisuudelle, niiden on oltava luonteeltaan demokraattisia ja niiden on vahvistettava työmarkkinaosapuolten lisäksi myös yhteiskunnallisten ja alueellisten tahojen sekä naisjärjestöjen osallistumista, koska nämä sosiaaliset uudistukset koskevat erityisesti naisia, ja tämän avoimen koordinointimenetelmän on joka tapauksessa taattava Euroopan parlamentin täysi mukaantulo. Mutta tämä ei pelkästään riitä. Koko yhteiskunnan on tuettava tarpeellisia uudistuksia, jotta ne olisivat kestäviä. Julkista mielipidettä ei ole valmisteltu eikä informoitu. Mielestäni on tarpeen järjestää tiedotuskampanjoita Euroopan komission sekä kansallisten hallitusten ja työmarkkinaosapuolten välisellä yhteistyöllä. Tällä on erityisesti merkitystä jäsenvaltioille, jotka eivät piittaa tai eivät uskalla ryhtyä sopiviin uudistuksiin, mutta myös ehdokasvaltioiden valmistelulle.
Haluan kiittää esittelijäämme Fatuzzoa vakavasta ja perinpohjaisesta työstä, jolle annamme tukemme.

Lulling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa pikemminkin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalle kuin antaumuksellisesti toimineelle esittelijällemme Fatuzzolle, jonka Italian eläkeläisten puolue on lähettänyt parlamenttiin, että vähempi olisi ollut enemmän! Tämä johtuu muun muassa yli 200 tarkistuksesta, joita esittelijä joutui selvittelemään ja joiden vuoksi jouduttiin laatimaan lopulta kohtuuttoman pitkä päätöslauselma, jossa on sekä oleellisia että epäoleellisia seikkoja sekä valitettavasti myös joitakin ristiriitoja ja toistoja.
Tämä on siitä huolimatta tärkeä mietintö, koska emmehän halua jäädä turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevan eurooppalaisen vuoropuhelun ulkopuolelle, emme varsinkaan niiden vaikutusten vuoksi, joita epävarmoilla eläkejärjestelmillä voi olla paitsi eläkeläisten elintasoon myös euron arvoon. Jos euro on heikko, joudumme kaikki kärsimään siitä. Ajallisista syistä voin käsitellä tässä valitettavasti ainoastaan joitakin perusperiaatteita, nimittäin: vaikka kansalliset päätöksentekijät ovat vastedeskin vastuussa eläkejärjestelmistä, EU:n tehtävänä on kuitenkin kehottaa heitä aloittamaan ajoissa osittain myöhässä olevat uudistukset, joita tehdään järjestelmien kestävyyden varmistamiseksi pitkällä aikavälillä, jotta he voivat taata riittävät ja turvalliset eläkkeet.
Myönteisenä on siksi pidettävä myös sitä, että komissio pyrkii tukemaan ja edistämään näitä uudistusprosesseja avoimen koordinointimenettelyn vuoksi tehtävän jäsenvaltioiden tiivistetyn yhteistyön avulla. Voimme hyväksyä kolme turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevaa laaja-alaista periaatetta, jotka vahvistettiin Göteborgissa. Jäsenvaltioiden voidaan siksi odottaa pyrkivän yksimielisyyteen, josta voi olla hyötyä niiden yhteisten ongelmien ratkaisemisessa. Tiedämme, että jäsenvaltiot ovat käynnistäneet eläkejärjestelmien uudistuksia liian hitaasti, koska ne arastelevat poliittista tyytymättömyyttä herättäviä päätöksiä. Siksi toivomme, että sitomaton avoin koordinointimenettely voi auttaa asettamaan yhteisiä tavoitteita ja muuntamaan ne ripeästi kansallisiksi toimintastrategioiksi.
Naisena - olen tosin tällä hetkellä valitettavasti parlamentin vanhin naisjäsen, kun olin vielä vuonna 1965 selvästi nuorin - pidän tietenkin myönteisenä komission tiedonantoon sisältyvää kehotusta arvioida eläkejärjestelmiä uudelleen, jotta niitä voidaan uudenaikaistaa, ja tämän yhteydessä on ensisijaisesti poistettava yhä esiintyvä sukupuoleen perustuva syrjintä kaikilta kolmelta osa-alueelta. 1970-luvulla miesten ja naisten yhtäläisestä kohtelusta annettujen direktiivien perusteella tämän olisi muuten pitänyt toteutua jo aikoja sitten. Jäsenvaltioiden on tietenkin varmistettava, että omia eläkeoikeuksia voisi kertyä myös naisille ja koti-isille, jotka eivät käy töissä perhesyistä, sekä perheyrityksissä apuna työskenteleville. Haluaisin korostaa perheyrityksissä apuna työskentelevien asemaa. Laadin aiheesta vuonna 1995 mietinnön, johon komissio ei ole vieläkään reagoinut.
Arvoisa puhemies, saisinko parlamentin vanhimpana naisjäsenenä sanoa vielä jotakin, nimittäin niille, jotka tänään vastustivat sitä, että kasvaneen elinajanodotteemme vuoksi pitäisi tietenkin saada halutessaan työskennelläkin pitempään. Tähän haluaisin sanoa, että teidän pitäisi ehkä ottaa minut esimerkiksi siitä, että työhön panostaminen on erinomainen keino ehkäistä ennenaikaista ikääntymistä.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, tämä äsken käytetty puheenvuoro oli itse asiassa erinomainen silta minun puheenvuorooni. Rouva Lulling edustaa täällä vanhempia naiskollegoja ja minä taas olen PPE-DE-ryhmän nuorin naisjäsen. Minä voin yhtyä täysin siihen, mitä Lulling äskeisessä puheenvuorossaan totesi. Tämä osoittaa, kuinka sukupolvien välillä ei ole kuilua ainakaan Euroopan parlamentissa.
Jos Euroopan unionin yhteyteen perustettaisiin senioriasiamiehen toimi, olisi mietinnön esittelijä, kollegamme Fatuzzo, todennäköisin ehdokas tähän tehtävään. Olen varma, että ainakin Suomen nuoriso kannattaisi hänen valitsemistaan. Tapa, jolla kollega Fatuzzo omistautuu työlleen, on vertaansa vailla.
Mutta leikinlasku sikseen, Fatuzzo on keskittynyt työssään eurooppalaisten seniorien etujen puolustamiseen. Kollegallamme on monen vuosikymmenen ammatillinen kokemus seniorikysymyksistä, mikä ilmenee myös tästä perusteellisesta ja erittäin suurella ammattitaidolla laaditusta mietinnöstä. Tällä mietinnöllä on merkittävä yhteiskunnallinen tausta. Eläkeläisväestön määrän kasvu, joka aiheutuu kasvaneesta elinajan odotteesta ja suhteellisen aikaisesta eläkkeelle siirtymisestä, murentaa nykyisten eläketurvajärjestelmien rahoituspohjaa, jollemme ajoissa toteuta tarvittavia, riittävän perusteellisia uudistuksia.
Tarvitsemme ratkaisuja sekä kansallisella että unionin tasolla. Eri jäsenvaltioiden eläkejärjestelmien välillä on niin huomattavia eroja, että lakisääteisten järjestelmien organisointia ja rahoittamista koskeva toimivalta tulee kuulua jatkossakin yksin jäsenvaltioille. Unionin tasolla voimme sen sijaan osallistua eläkepommin purkamiseen edesauttamalla rajatylittävien henkilökohtaisten eläke- tai säästöjärjestelmien kehittämistä, jotka ovat ensinnäkin taloudelliselta pohjaltaan kestäviä, toiseksi tarjoavat sijoitusten muodossa yritysten tarvitsemaa pääomaa ja kolmanneksi pystyvät lakisääteisiä yleisjärjestelmiä paremmin vastaamaan yksilöiden muuttuviin tarpeisiin.
Jäsenvaltiot arastelevat valitettavasti tähän tarvittavaa päätöksentekoa. Etenkin työeläkelaitosten toimintaa ja valvontaa koskevien direktiivien valmistelu on ollut tuskallisen hidasta. Pään työntäminen pensaaseen ei ole kaukonäköisyyttä. Kehotankin kollegojeni lailla neuvostoa kohtaamaan vihdoinkin väestökehityksemme asettamat haasteet ja tekemään vielä Espanjan puheenjohtajakaudella tarvittavat päätökset, jotka mahdollistavat lisätyöeläkkeitä tarjoavien laitosten rakentavan toiminnan sisämarkkinoillamme.
Turvallisen vanhuuden takaaminen on kautta aikojen ja kaikkialla maailmassa ollut eri kulttuurien ydintehtävä. Vanhusten huolto on yhteiskunnan sivistyksen mittari. Päätösten tekeminen ajoissa on ennen kaikkea nuoren sukupolven etujen mukaista, sillä jokainen hukattu päivä nostaa uudistusten kustannuksia ja tekee asian vaikeammaksi.

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda keskusteluun hieman erilaisen näkökulman ja korostaa parlamentin vetoomusvaliokunnan kokemusta, sillä eläkeasiat ja sosiaaliturvakysymykset muodostavat 20 prosenttia valiokunnalle esitetyistä vetoomuksista. Minäkin yhdyn jäsen Fatuzzolle esitettyihin kiitoksiin ja onnittelen häntä hänen omintakeisesta tavastaan korostaa eläkeläisten tarpeita. Eläkeläisillä ympäri Euroopan on syytä olla kiitollisia hänelle hänen tekemästään työstä.
Yhä useammin vetoomusvaliokunnalle esittävät vetoomuksia ihmiset, jotka työelämässään harjoittavat oikeuttaan liikkua ja työskennellä eri Euroopan maissa ja jotka sitten jäävät eläkkeelle muualla. Muistan erään Saksan kansalaisen tapauksen: hän oli naimisissa ranskalaisen naisen kanssa ja työskennellyt suurimman osan elämästään Belgiassa, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle ja muutti Espanjaan, joten hän halusi tietää, kuka auttaisi häntä eläkehakemuksen täyttämisessä. Myös eräs Italian kansalainen oli työskennellyt enimmäkseen Luxemburgissa ja jäänyt sitten eläkkeelle Italiassa. Hän huomautti, että (tuolloin vallalla olleiden) järjestelmien perusteella eläke-etuudet karttuivat, mutta että siitä huolimatta järjestelmä rankaisi niitä siirtolaistyöntekijöitä, jotka joutuivat tekemisiin kansallisten eläkejärjestelmien kanssa.
Eräässä toisessa aiemmin tänä vuonna sattuneessa tapauksessa käsittelimme erään Ison-Britannian kansalaisen 40 000:n Espanjassa asuvan brittieläkeläisen puolesta jättämää vetoomusta, jossa he valittivat, että Ison-Britannian hallitus kieltäytyi maksamasta avustusta, jota eläkeläisille maksetaan asuntojen lämmittämiseen. Hänen perustelunaan oli, että se maksettiin kaikille Isossa-Britanniassa asuville eläkeläisille varoihin katsomatta tai riippumatta sääolosuhteista siinä osassa Isoa-Britanniaa, jossa he asuivat. Itse edustan Wightin saarta, joka on Yhdistyneen kuningaskunnan aurinkoisin osa, mutta kyseinen avustus maksetaan myös kylmässä Skotlannin pohjoisosassa asuville ihmisille. Ison-Britannian hallitus kieltäytyi maksamasta sitä Espanjassa asuville Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille. Nämä valittivat asiasta Euroopan parlamenttiin, ja olen iloinen voidessani sanoa, että vetoomuksen tuloksena tuo avustus maksetaan nykyään Ison-Britannian eläkeläisille heidän asuinpaikastaan riippumatta. Asiani ydin on, että Ison-Britannian eläkeläisten on vedottava Ison-Britannian hallitukseen, Saksan eläkeläisten Saksan hallitukseen jne.
En kiistä tämän kuulumista kansallisten hallitusten vastuuseen, mutta on pantava merkille, että tuhansia ja taas tuhansia eläkeläisiä ja Euroopan eri maissa työskenteleviä ihmisiä muuttaa viettämään eläkepäiviään Euroopan eri maihin. On hyvin tärkeää, että eläkejärjestelmistä vastaavat jäsenvaltiot ottavat huomioon niiden kansalaisten tarpeet, jotka hyödyntävät eurooppalaisia oikeuksiaan työskennellä ja jäädä eläkkeelle unionin eri maissa.

Stauner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kollega Fatuzzon mietintö antaa kaunistelemattoman kuvan kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden hyvin ongelmallisesta eläketilanteesta, erityisesti kansallisten eläke- ja muiden sosiaaliturvajärjestelmien rahoituksessa jo olemassa olevista ja tulevaisuudessa varmasti vielä lisääntyvistä ongelmista.
On täysin selvää, että EU:n on alettava toimia aktiivisesti tälläkin alalla ja autettava löytämään mahdollinen ratkaisu näihin ongelmiin noudattamalla kuitenkin tiukasti EY:n perustamissopimuksessa määriteltyjä oikeusperustoja. Eri EU:n jäsenvaltioissa on hyvin erilaiset sosiaaliturvajärjestelmät. Tuskin mikään muu oikeuden ala on kehittynyt niin omassa historiallisessa ympäristössään, minkä vuoksi se on jäänyt kaikkien yhteisön tason yhdenmukaistamistoimien ulkopuolelle.
Kritiikkini kohdistuu neuvoston käyttöön ottamaan niin kutsuttuun eläkkeiden avoimeen koordinointimenetelmään. Menetelmää kannatetaan Fatuzzon mietinnössä. Menetelmä johtaa kuitenkin siihen, että Euroopan unioni kaappaa itselleen ikään kuin huomaamattomasti kansallisia lainsäädäntävaltuuksia ilman sopimukseen perustuvaa oikeusperustaa. Neuvoston päätösten myötä jäsenvaltiot alistuvat yhä tiukempiin ja yksityiskohtaisempiin vaatimuksiin, jolloin syntyy lain kaltainen side ja sitoumus. Työmarkkina- ja työllisyyspolitiikassa tällaista kehitystä on ollut jo havaittavissa.
Kannatamme unionin ja jäsenvaltioiden lainsäädäntävaltuuksien selkeää rajaamista, koska vain siten Euroopan kansalaisille voidaan taata näkyvyys ja avoimuus, lyhyesti sanottuna lainsäädännön selkeys. Tällaisen avoimen koordinoinnin kohtalokkain sivuvaikutus on se, että Euroopan unioni ainoa demokraattisesti legitimoitu elin, nimittäin parlamentti, jää täysin menetelmän ulkopuolelle. Neuvosto on ilmoittanut laajentavansa avointa koordinointia muillekin erittäin arkaluonteisille aloille, kuten terveyden- ja vanhustenhuoltoon. Parlamentin on siksi jo aika osoittaa neuvostolle rajat ja ilmaista kantansa asiasta ennen kaikkea omien etujensa vuoksi.
Euroopan kansanpuoleen CSU-ryhmä ei hyväksy Fatuzzon mietintöä, koska siinä suhtaudutaan hyvin epäilevästi avoimeen koordinointiin. Toivoisin, että parlamentissa järjestettäisiin tästä aiheesta jossain vaiheessa laaja keskustelu - myös nimenomaan valmistelukunnan lainsäädäntätyötä ajatellen.

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Fatuzzoa hänen mietinnöstään, mutta samalla haluaisin kunnioittaa hänen intoaan ja päättäväisyyttään nimenomaan eläkejärjestelmäuudistuksessa.
Rahaliitto ja talouspolitiikan yhä suurempi integraatio Euroopan unionin valtioissa antavat eittämättä eurooppalaisen ulottuvuuden kaikkiin politiikkoihin, myös niihin, jotka vielä muutamia vuosia sitten olivat tiukasti kansallisia. Joulukuussa niin talousministerien kuin sosiaaliministerienkin neuvosto sopivat yhteisistä tavoitteista ja työtavoista eläkeasioissa. Mielestäni on tärkeä poliittinen askel, että molemmat neuvostot, ei ainoastaan Ecofin vaan myös sosiaali- ja työllisyysministerien neuvosto, suhtautuvat eläkkeisiin yhtä painokkaasti ja voimakkaasti. Olemme maininneet tässä salissa monta kertaa, ettei kyseessä ole taloudellinen vaan sosiaalinen kysymys, jolla on taloudellisia ulottuvuuksia.
Tänään parlamentti saattaa mietinnöllään päätökseen neuvoston, komission ja parlamentin optimistisen yhteistyön uudesta, kunnianhimoisesta yhteistyöohjelmasta eläkkeiden alalla. Komissio julkaisi kesäkuussa 2001 kertomuksensa eläkkeistä. Mielestäni on hyvin tärkeää toistaa se, mikä käy ilmi niin komission kertomuksesta kuin parlamentin mietinnöstäkin. Eläkejärjestelmien uudistus ei voi tapahtua tyhjiössä. Se ei ole lainsäädännöllinen asia. Se on asia, joka koskee koko joukkoa politiikkoja, joiden seuraukset tuntuvat eläkejärjestelmissä. Viittaan politiikkoihin, jotka koskevat Euroopan väestöongelman ratkaisua. Väestöä koskeva keskustelu tuli ajankohtaiseksi Madridin väestön ikääntymistä käsittelevän kokouksen yhteydessä, ja varmasti se koskee yhtäältä kasvanutta elinajanodotetta, toisaalta Euroopan valtioiden kyvyttömyyttä saada uutta väestöä.
Toinen tärkeä kohta on työ, ja muistutan niistä merkittävistä toimista, joihin Eurooppa-neuvosto on ryhtynyt konkreettisten tavoitteiden osalta, jotta ikääntyneet työntekijät saataisiin mukaan työmarkkinoille. Tätä kohtaa haluaisin erityisesti korostaa. Ei riitä, että käsittelemme eläkkeelle siirtymisen ikärajojen nostamista, jota voi perustella paitsi elinajanodotteen kasvulla myös talousongelmilla. Se ei kuitenkaan riitä. Samanaikaisesti meidän on esitettävä ja toteutettava joukko kestäviä politiikkoja, jotka kannustavat iäkkäitä työntekijöitä pysymään työmarkkinoilla. Nykyään yksityissektorilla ja monilla aloilla yli 50-vuotiaiden ihmisten on erityisen vaikeaa pysyä ammattielämässä tai löytää työtä. Tarvitaan siis sijoituksia ja konkreettisia politiikkoja työllisyyden alalla, jotta nämä ihmiset saavat koulutusta, ja koulutusjärjestelmän ja ammattikoulujen on sitouduttava ottamaan tietty määrä iäkkäitä opiskelijoita.
Viittaan tietenkin köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskeviin politiikkoihin. Monet parlamentin jäsenet ovat tehneet selväksi köyhyyspolitiikan ja eläkejärjestelmien uudistusten välisen suhteen, ja tällä kaudella komissio työskentelee erityisesti indikaattorien määrittämiseksi eläkkeiden riittävyydestä suhteessa tietoihin köyhyydestä.
Hyvät parlamentin jäsenet, eläkeasia kuuluu varmastikin kansalliseen politiikkaan, ja monissa valtioissa se on aluepoliittinen asia. Euroopan unioni ei ole halunnut puuttua kansallisiin järjestelmiin tai antaa suuntaviivoja siitä, mikä järjestelmä olisi parempi ja mikä huonompi, luulenpa että se on mahdotontakin. Kuitenkin on selvää, että niin liikkuvuuden takia - monet parlamentin jäsenet ovat viitanneet lukuisiin uusiin työntekijöiden liikkuvuusongelmiin Euroopan unionissa - kuin myös kestävyysongelmien yhteisten syiden takia on tarpeen tehdä yhteistyötä.
Näyttää siltä, että avoin koordinointimenetelmä kattaa tämän tarpeen. Menetelmä on uusi työväline, olemme kokeilleet sitä työllisyyttä, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevissa politiikoissa ja nyt sitä yritetään kovasti soveltaa myös eläkeasioihin. Onko olemassa demokraattisia aukkoja? On! Onko yhteistyössä parlamentin kanssa parantamisen varaa? On!
Haluan muistuttaa Euroopan parlamentin roolista avoimen koordinointimenetelmän soveltamisessa työllisyyden alalla. Joka vuosi parlamentti on yhä tuntuvammin mukana, ehdotuksenne suuntaviivoista otetaan yhä enemmän huomioon ja konkreettisessa soveltamisessa parlamentilla on hyvin merkittävä rooli. Koordinointimenetelmä eläkkeiden yhteydessä on vasta alkanut. Syyskuussa jäsenvaltiot antavat ensimmäiset raporttinsa. Parlamentti voi puuttua komission yleiseen kertomukseen. Sanoisin kuitenkin, ettei minulla ole mitään sitä vastaan, että kaikki raportit tulisivat sosiaalivaliokuntaan, jotta ensi hetkestä lähtien voisimme tehdä todellista yhteistyötä.
Lopuksi kaksi asiaa, joilla on eurooppalaista ja konkreettista ulottuvuutta. Ensimmäinen on se, ettei sukupuolten välisessä tasa-arvossa voi EU:n yhteisen säännöstön ja lainsäädännön takia olla ottamatta huomioon kaikkia uudistuksia. Toinen kohta on se, että kuten aivan oikein on korostettu, laajentumisen ja ehdokasvaltioiden on oltava osana suunnittelussa. Neuvottelu, jonka olette järjestäneet toukokuuksi ja johon osallistuvat ehdokasvaltioiden viranomaiset, on hyvä lähtökohta tälle yhteistyölle, koska tästä päivästä lukien kahden vuoden kuluttua ehdokasvaltioiden on osallistuttava tähän yhteiseen toimintaan.
Uskon, että yhteinen mietintö, josta olemme yksimielisiä ja jossa on kolme perustavoitetta ja yksitoista kohtaa, joiden perusteella kaikkien valtioiden on tehtävä työtä edetäkseen uudistuksissa, pitää sisällään kaksi merkittävää voittoa: ensimmäinen on se, että on olemassa yhtä aikaa taloudellinen ja sosiaalinen ulottuvuus, ja toinen on se, että annamme suurimman mahdollisen lisäarvon kansallisille politiikoille.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Anna Diamantopoulou.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Damiãon laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0091/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, annetun neuvoston direktiivin 83/477/ETY muuttamisesta [KOM(2001) 417 - C5-0347/2001 - 2001/0165(COD)].

Damião (PSE)
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni onnittelemalla komissiota ja sanomalla, että aloitteen ainoa vika on sen myöhäinen valmistumisajankohta ja vaatimattomuus. Sen ansiona on kuitenkin, että painopiste on asetettu nykyisin suurimmassa vaarassa olevalle työntekijäryhmälle, minkä lisäksi siihen sisältyy aloja, joita itse asiassa mikään ei olisi oikeuttanut sulkemaan pois, kuten esimerkiksi laivanrakennus- ja lentokoneteollisuus.
Komissio toimii hyvin vahvistaessaan, että asbestille altistuvien työntekijöiden suojaa on laajennettava ja että meidän on tehostettava valvontaa ja ehkäisyä ennen kaikkea eräiden rakennusteollisuuden tehtävien yhteydessä, kuten erilaisia asbesteja sisältävien materiaalien korjaamisen ja poistamisen kohdalla.
Onnittelen ympäristövaliokuntaa ja sen esittelijä Meyeria esitetyistä ehdotuksista, jotka työllisyysvaliokunta pyrki sisällyttämään vähistä oikeudellisista mahdollisuuksista huolimatta. Lisäksi itse asiassa mielestämme on olemassa kansanterveyteen liittyviä asioita, joita pitäisi analysoida 174 artiklan perusteella toisessa yhteydessä. Haluaisin kiinnittää huomion sosiaalivaliokunnan ponnistuksiin ja painottaa, että kollegojeni vaivannäön takia mietintö on nyt kunnianhimoisempi ja laajempi ja siinä asetetaan suurempia vaatimuksia tulevalle prosessille. Toivomme, että nämä ponnistelut otetaan huomioon komissiossa ja neuvostossa.
Mietinnössä ehdotetaan uusia raja-arvoja, uutta ehkäisevien toimien järjestelmää, suurempia ponnistuksia osapuolilta, erityisesti työnantajilta, joilta pyydetään enemmän koulutusta ja sitä, etteivät he pakenisi vastuutaan palkkaamalla työntekijöitä aliurakoitsijoiksi ilman selkeitä työsopimuksia. On varmistettava, että asbestivaaralle altistuvat työpaikat on asianmukaisesti suojattu ja että suoritetaan kaikki varotoimet sellaisten sairauksien jotka ovat vakavia, yleensä syöpää aiheuttavia sairauksia, joissa on korkea kuolleisuus välttämiseksi, jotka on saatava hävitetyksi. Jotta ne saataisiin hävitetyksi, myös jäsenvaltioiden ja julkisten viranomaisten on otettava vastuulleen muita velvollisuuksia. On tietenkin niin, että kun jonkin työmaan purkua, työhönottoa tai pystytystä aloitettaessa jotkin työt annetaan paikallisviranomaisten, väestönsuojeluviranomaisten ja työsuojelusta vastaavien viranomaisten tehtäväksi, näiden tahojen on tarkkailtava, sovelletaanko asiaa koskevia jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä ja yhteisön säännöksiä.
Meiltä puuttui tämä täsmällinen arvio, jotta olisimme voineet laatia sellaisen lainsäädäntöehdotuksen, jolla olisi voitu päästä kerralla eroon joistakin ristiriitaisuuksista, jotka liittyvät enemmänkin omiin etuihin kuin siihen, minkä pitäisi olla ohjenuoranamme, henkilöiden koskemattomuuden ensisijaisuuteen työssä ja yhteiskunnassa. Näin ollen toivoisimme, että komissio esittäisi parlamentille epidemiologisia tutkimuksia, joissa näytettäisiin selkeästi todeksi, mitä seurauksia kustakin asbestikuidusta aiheutuu työntekijöiden terveydelle ja mitä ovat riskiryhmät, ja että se esittäisi tilastoja, joiden perusteella voitaisiin tehdä todella varmoja analyyseja ja estää se, että joissakin unionin valtioissa, erityisesti kuudessa niistä, olisi nyt ehdotettua korkeammat raja-arvot. Lisäksi laajentumisen myötä syntynee eroja unionin eri maiden ehkäisevien toimien välillä.
Toivoisimme myös, että komissio analysoisi tapaturmista ja sairauksista maksettavia korvauksia. Uhreille maksettavat vahingonkorvaukset ovat jääneet ennen kaikkea kuolemantapauksissa jälkeen tietapaturmista saatavista vahingonkorvauksista. Tämä ei mielestämme ole hyväksyttävää. Lisäksi komission on mielestämme, riippumatta siitä, että jäsenvaltiot ovat täysin vastuussa asiasta, ohjattava tätä keskustelua siihen suuntaan, että sellaisia yrityksiä, joiden vilpillisen toiminnan takia työntekijät joutuvat näiden sairauksien uhriksi, rangaistaan ja että maksettavat vahingonkorvaukset ovat kaikkia arviointiperusteita käyttäen hyväksyttäviä ja sosiaalisesti oikeudenmukaisia.
Lisäksi olemme sitä mieltä, että komission on hyväksyttävä tämä parlamentin oikealla hetkellä esittämä toimipaketti voidakseen tarkistaa terveyden ja turvallisuuden oikeudelliset ja käsitteelliset arviointiperusteet. Erot tämän direktiivin järjestelyjen sekä työmaa- ja muiden direktiivien välillä ovat räikeitä, ja siksi toivomme, että komissio tukee tarkistusta paremman lainsäädäntökäytännön luomiseksi tässä asiassa.

Meijer (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, asbestia pidettiin 1960- ja 1970-luvuillla ihmeaineena rakentamisessa, teollisuudessa ja tienrakennuksessa. Myöhemmin siihen on kuollut monia sellaisia uhreja, jotka ovat hengittäneet asbestipölyä keuhkoihinsa. Useissa valtioissa jatkettiin tämän suhteellisen halvan materiaalin käyttämistä vielä pitkään sen jälkeenkin, kun oli ilmennyt, miten vaarallista asbesti on ihmiselle.
Vaikka asbestin käyttö lopetetaankin nyt viimeistään vuonna 2005, joudumme vielä pitkään tekemisiin käytön kielteisten seurausten kanssa. Seuraavien 30 vuoden aikana pelkästään Euroopan länsiosissa vammautuu tai kuolee ennenaikaisesti puoli miljoonaa ihmistä, koska sairaus puhkeaa vasta kauan altistuksen jälkeen. Perustellusti vaaditaan kipurahoja, korvauksia, invalidieläkkeitä ja lähiomaisten eläkkeitä.
Asbestia on käsitelty lukemattomissa paikoissa: rakennuksissa, laitteissa ja ajoneuvoissa, ja se on poistettava asiantuntevasti. Ongelma on vieläkin suurempi niissä itäisissä valtioissa, jotka aikovat liittyä Euroopan unionin jäseniksi, koska niissä on maaseudulla rakennettu paljon taloja, joiden katto ja ulkoseinät koostuvat kokonaan venäläistä alkuperää olevista asbestilevyistä.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on halunnut 15 täydentävässä tarkistuksessaan kiinnittää huomiota ennen kaikkea niihin ihmisiin, jotka eivät koskaan ole itse joutuneet työssään asbestin kanssa tekemisiin mutta jotka voivat silti joutua altistuksen uhriksi, kuten perheenjäseniin, asbestia sisältävien asuntojen asukkaisiin tai ihmisiin, jotka joutuvat olemaan lähietäisyydellä asbestia poistettaessa. Meidän on pidettävä lähtökohtana, että jokaisessa tuolta asbestikaudelta peräisin olevassa rakennuksessa on asbestia, jollei muuta ole vakuuttavasti luotettavien todisteiden avulla osoitettu.
Puoltamissani ehdotuksissa ajetaan lisäksi pakollisia rekistereitä kaikkiin jäsenvaltioihin ja ehdokasvaltioihin, luvallisten purkuyritysten sertifiointia ja poistetun asbestin kuljetusten rajoittamista 500 kilometriin. Lisäksi Euroopan komissiota pyydetään esittämään ennen vuoden 2003 loppua ehdotuksia sellaisille uhreille maksettavista korvauksista ja sellaisten uhrien suojelusta, jotka eivät ole altistuneet asbestille työssä, myös niissä tapauksissa, joissa asbesti on peräisin tuntemattomasta lähteestä tai asiasta vastuussa olevaa yritystä ei enää ole olemassa.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää siitä työstä, jonka kollega Damião on tehnyt työterveyteen liittyvän erittäin arkaluonteisen aiheen parissa. Kun työhön liittyvistä parannuksista tai entistä laadukkaammista työpaikoista puhutaan kulttuurissa, jossa työn pysyvyydestä on tehty työoikeuden yleisperiaate, yleensä ajatellaan pikemminkin pysyvää työpaikkaa kuin nykyään työterveydeksi ja aiemmin työsuojeluksi kutsuttua asiaa ja unohdetaan eräs työhön olennaisesti kuuluva seikka: työhön liittyy riski, eikä nollariskiä ole olemassa, ja - mikä pahinta - toisinaan riski on piilevä ja näkymätön, emmekä me aisti sitä, jolloin sitä on vaikea havaita.
Mielestäni tällaisessa tilanteessa ovat asbestin kanssa tekemisissä olevat ihmiset; asbesti on aine, jonka käyttö voi olla vaarallista ja joka voi aiheuttaa erittäin vakavia sairauksia, kuten keuhkofibroosia, keuhkopussin sidekudosmuodostusta ja vatsakalvon syöpää. Lisäksi se on aine, johon liittyy erilaisia epäselvyyksiä ja vielä ratkaisemattomia kysymyksiä: näitä ovat esimerkiksi alhaisten sisäänhengitysmäärien vaikutus mahdolliseen syöpään sairastumiseen, raja, jota alhaisemman määrän ei tiedettäisi aiheuttavan syöpäriskiä, ja amfiboliasbestin tai krysotiiliasbestin syöpää aiheuttava vaikutus. Kaiken kukkuraksi töitä, joissa käytetään tai on käytetty asbestia, on usein tehty pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, joissa henkilöstön suojavälineet ovat olleet puutteellisia tai vaillinaisia tai niitä on käytetty puutteellisesti: näitä töitä ovat olleet rakennusten huolto, korjaus, uudistaminen tai remontointi taikka alusten, autojen tai teollisuuslaitteistojen korjaus tai purkaminen.
Yhtä merkittävä epäselvyyden aihe on sairauden itämisaika ja näin ollen sairauteen liittyvän vastuun määrittäminen sekä etukäteen tai säännöllisesti tehtävien lääkärintarkastusten tarve asbestille altistuvien työntekijöiden kohdalla ja - kuten täällä on jo sanottu - varotoimenpiteet niiden kohdalla, jotka joutuvat elämään asbestin läheisyydessä ja joihin se voi välillisesti vaikuttaa. Haluan tältä osin sanoa, ettemme ole lainkaan samaa mieltä siitä esittelijän näkemyksestä, että direktiivissä olisi mentävä työntekijöiden ja - haluan nimenomaisesti sanoa tämän - kaikenlaisten asbestin aiheuttamien sairauksien riskille altistuneiden työntekijöiden suojelua pitemmälle, sillä se vaatisi mielestämme toisen oikeusperustan.
Emme ole samaa mieltä myöskään todistustaakan kääntämisestä taudin syyhyn liittyvissä epäselvissä tapauksissa.
Arvoisa esittelijä, olemme sen sijaan kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että yleensä työhön liittyviltä riskeiltä ja erityisesti asbestin aiheuttamalta riskiltä suojautumisessa tarvitaan asennemuutosta.
Olemme samaa mieltä, että on tarpeellista valistaa kaikkia - valtioita, työnantajia ja työntekijöitä - ja että on aiheellista ja tarpeellista lisätä koulutusta ja tiedottamista asennemuutoksesta, jota on edistettävä ja tuettava komissiossa ja neuvostossa, arvoisa komission jäsen.
Olemme lisäksi samaa mieltä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun merkityksestä tehokasta työterveyspolitiikkaa ja hallintojen välistä yhteistyötä edistävänä välineenä, ja ehkäpä siinä luotetaan vähemmän kolmanteen osapuoleen eli valtioon, sillä tiedän, että valtiolla on jo monia tehtäviä ja että tärkeintä ei ole laatia suurta määrää sääntöjä, paitsi silloin, kun ilmenee uusia riskejä. Loppujen lopuksi toiminta muulla kuin lainsäädännön tasolla tulee korostumaan, ja uskon, että tässä toiminnassa komissiolla on erittäin paljon sanottavaa, arvoisa komission jäsen.

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että asbesti on yksi suurimmista uhista, joita työntekijöiden terveyteen kohdistuu EU:ssa. Kuten yksi minua edeltäneistä puhujistakin sanoi, niin on arvioitu, että seuraavien 35 vuoden aikana jopa puoli miljoonaa kuolemantapausta liittyy suoraan niihin vakaviin tauteihin, joita asbesti aiheuttaa. Asbestin historia ja asbestista käymämme keskustelu osoittavat mielestäni, miten uskomattoman tärkeää on, että otamme ennaltavarautumisen periaatteen vakavasti. Asbestia käytettiin vuosikausia kantamatta huolta mahdollisista haittavaikutuksista, ja juuri sen takia asbestiongelma vainoaa meitä vielä vuosikausia. Komission ehdotuksessa halutaan varmistaa niiden työntekijöiden tehokkaampi suojeleminen, jotka ovat vaarassa altistua asbestille työssään, ja ehdotus on kaiken kaikkiaan oikein hyvä. Ehdotuksessa asetetaan raja-arvot sille asbestihiukkasten määrälle, jolle työntekijät saavat altistua. Mutta kun otetaan huomioon asbestin vaarallisuus, niin on hyvä, että esittelijä yrittää vielä alentaa näitä raja-arvoja. Ratkaisevaa on, että työnantajat velvoitetaan huolehtimaan asianmukaisesta koulutusohjelmasta kaikille, joilla on riski altistua asbestille työpaikallaan. Työntekijöiden pitää tietää, miten he suojelevat itseään ja muita. Komissio ehdottaa, että koulutusohjelman sisältöä varten pitää laatia yhteiset suuntaviivat ja että näiden suuntaviivojen pitää olla mahdollisimman tarkat ja tyhjentävät. Haluan tänään pyytää, että jäsenvaltiot menevät vielä pidemmälle ja luovat varsinaisen muodollisen koulutuksen työstä asbestin parissa.
Sitten huomautus asbestin kieltämisestä. Vuoden 1999 direktiivissä kielletään krysotiili, joka on viimeinen asbestityyppi, jonka käyttäminen on sallittua. Asbestin kaiken käytön ja markkinoinnin täydellinen kieltäminen toteutetaan kaikissa jäsenvaltioissa tammikuusta 2005 lähtien. Mutta sen mukaan, mitä olen kuullut, on ilmeisen epävarmaa, koskeeko kielto myös asbestin vientiä EU:n ulkopuolisiin maihin. Jos näin todella on, niin ongelmaan pitää käydä käsiksi. On eettisesti täysin väärin, jos EU vie asbestia muissa maissa käytettäväksi. Se on ristiriidassa kaikkien niiden periaatteiden kanssa, joiden pohjalle yleensä rakennamme. En tiedä, miten järjestämme asian juridisesti, haluan itse suhtautua asiaan poliittisesti ja haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni pyytääkseni komission jäsentä selostamaan tänään komission tulkintaa tästä ongelmasta. Onko epävarmaa, kielletäänkö vuoden 1999 direktiivissä todella vienti EU:n ulkopuolisiin maihin? Olisi kiinnostavaa saada vastaus tähän kysymykseen. Haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä esittelijää, joka on tehnyt uskomattoman määrän työtä saadakseen tämän mietinnön käsittelyyn. Tuen sitä täysin.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, joka vuosi Keski-Englannin eteläisessä vaalipiirissäni kuolee sata ihmistä asbestiin liittyviin sairauksiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuolee ammattiliittojen mukaan joka vuosi 4500 ihmistä näihin sairauksiin, ja kuten jäsen Thorning-Schmidt totesi, tutkimukset ennakoivat, että 35 seuraavan vuoden aikana kuolonuhreja Länsi-Euroopassa on yli 250 000-500 000. Tästä on todisteita. Tosiasiat ovat selkeitä ja perustuvat tieteellisiin tutkimuksiin. Asbestille altistuminen vammauttaa ja tappaa, ja asbestille altistuvia työntekijöitä on suojeltava.
Asbestin valmistus on kielletty lähes kaikissa jäsenvaltioissa, mutta asbestia on yhä jäljellä miljoonia tonneja Euroopan rakennuksissa, tehtaissa, 1950- ja 1960-luvuilla rakennetuissa rautatievaunuissa jne. Olen samaa mieltä mietinnössä esitetyn kanssa siitä, että on myönnettävä asbestin mahdollinen esiintyminen rakennuksessa, jos sen esiintymättömyyttä ei voida todistaa.
Työntekijät altistuvat asbestille jatkuvasti vuosikausia, koska rakennuksia on yhä purettava, poistettava, korjattava ja kunnostettava. Tämän vuoksi olen vaatinut valiokunnassa altistumistasojen tiukentamista edelleen ehdottamalla tarkistusta, jonka valiokunta hyväksyi ja joka tosiasiassa puolittaisi sallitun altistumistason. Kahdeksan tunnin altistumisraja-arvon sijaan valittiin neljätuntinen altistumisraja-arvo. Se heijastelisi myös nykyisiä työskentelymalleja alalla, sillä riskialojen siirtyminen on paljon vähäisempää kuin muilla teollisuuden aloilla. Kahdeksan tunnin viiteajanjakso mahdollistaisi nykyistä korkeammat altistumistasot lyhyempänä ajanjaksona, kuten yhdestä kahteen tuntiin kestävänä ajanjaksona, mitä en voi hyväksyä. Haluaisin tämän raja-arvon kaikille asbestille altistuneille työntekijöille lukuun ottamatta asbestisementin kanssa kosketuksissa olevia työntekijöitä. Uskon todella, että tämä on tapaus erikseen.
On tärkeää, etteivät asbestille altistumisen raja-arvomme vaihtelisi. Tosin tämä riippuu työn laadusta, kuten tarkistuksesta 21 ilmenee, mutta tämä käsitellään sovittelumenettelyssä. Kehotan teitä äänestämään tarkistuksen 21 ja tarkistuksen 42 viimeisten kuuden sanan puolesta. Käsitykseni on, että jos tarkistus 21 hyväksytään, voimme äänestää tarkistuksen 42 viimeisestä virkkeestä, joka käsittelee asbestisementtiä, mutta puhemiehen on selvennettävä tätä.
Kehotan teitä äänestämään tämän erinomaisen mietinnön puolesta. Se on yksi esimerkki sellaisesta EU:n direktiivistä, johon sisältyy mielenkiintoista tieteellistä ja lääketieteellistä näyttöä siitä, että sitä tarvitaan, jotta voidaan pelastaa ihmishenkiä kaikkialla Euroopan unionissa.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät esittelijät, hyvät kollegat, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijöitä ja valmistelijoita, sekä esittelijä Damiãoa että valmistelija Meijeriä, sillä onhan taas saatu uusi tärkeä rakennuspuu, tässä tapauksessa Euroopan työoloja koskevan lainsäädännön rakennukseen. Luulen, että prosessi jatkuukin edelleen, ja sen pitääkin jatkua, palaan tähän aivan kohta. Tällaisessa toiminnassa tarvitaan ehdottomasti varotoimenpiteitä, ja sen me tiedämme liiankin hyvin. Minäkin möyrin ennen asbestissa, kun tein putkia ja johtoja ja liitin niitä toisiinsa. Jälkeenpäin ajatellen sain varmaankin sisääni uskomattomia määriä asbestipölyä - en tiedä, miten tämä päättyy, mutta toistan vielä, että kyse oli tee se itse -työstä. Ja sehän juuri onkin ongelma, sillä nyt käsittelemme vain työntekijöitä koskevia päätöksiä, mutta teemme liian vähän kaikenlaisille tätä sivuaville tekijöille: alihankinta on mainittukin, tee se itse -työ kuuluu myös tähän ja samoin ympärillä asuvien ongelmat. Oikeastaan kehotankin komissiota laatimaan, mahdollisesti ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen kautta, täydentäviä säädöksiä, joita voisimme hyödyntää. Jätän tässä vaiheessa mainitsematta kaikki ne muut asiat, jotka osoittavan asian tärkeyden, muun muassa puoleen miljoonaan ihmiseen liittyvän seikan, sillä jokainen puhuja on maininnut ne. Palaan hetkeksi siihen, mitä jäsen Lynne otti äsken esiin, nimittäin asbestisementtiin ja ruiskuasbestiin liittyvään asiaan. Jäsen Smet otti hänkin jo aiemmin esiin tämän asian. Vahvistan, että tässä on kyse asbestin, ruiskuasbestin tai asbestisementin käsittelystä ja niihin liittyvistä toimista, ja on mitattava, kuinka paljon asbestipölyä vapautuu kuutiosenttimetriä kohti, eikä tiettyjä aineita pidä sinänsä sulkea kokonaisuuden ulkopuolelle.

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella jäsen Damiãoa mietinnöstä. Minusta on ilahduttavaa, että komissio ehdotuksellaan nyt tiukentaa toimenpiteitä suojellakseen työntekijöitä asbestille altistumisen vaaroilta, sillä asbesti on erityisen vaarallinen aine, ja tuen sen takia myös täysin kaikkia tarkistuksiin sisältyviä lisätiukennuksia. Kuten jäsen Thorning-Schmidt huomautti, niin asbestilainsäädäntöön liittyy yhä ratkaisematon ongelma. Se otettiin esille (työvoima- ja sosiaaliministerien) neuvoston kokouksessa 7. maaliskuuta 2002. Kyse on siitä, että se kielto, joka EU:ssa toteutetaan vuodesta 2005 lähtien, ei koske tuotantoa kolmansiin maihin. Tiedän, että monet maat, muun muassa Tanska, Saksa, Ruotsi ja Suomi, toivoivat kiellon kirjoittamista direktiiviin, mutta valitettavasti tähän kantaan yhtyi vain (työvoima- ja sosiaaliministerien) neuvoston kokouksen vähemmistö. Tiedän myös, että komissio on suhtautunut vastahakoisesti suoran kiellon kirjoittamiseen itse direktiiviin sillä perusteella, että se ei olisi normaalin menettelyn mukaista ja aiheuttaisi sen takia mahdollisesti juridisia ongelmia. Näin olen ainakin kuullut. Jos asia on näin, niin haluan kehottaa komissiota painokkaasti etsimään toisen ratkaisun, niin että voimme kieltää asbestin tuotannon kolmansissa maissa myytäväksi. Jos EU vaatii omia työntekijöitään ryhtymään erityisiin varotoimenpiteisiin, niin se ei tietenkään voi puolustaa vientiä kolmansiin maihin, joilla ei ole samoja resursseja varotoimenpiteisiin ryhtymiseksi. Se on lievästi sanottuna moraalitonta, enkä yksinkertaisesti ymmärrä niitä jäsenvaltioita, jotka eivät voi käsitä sitä. EU:n pitää tietysti lopettaa sellainen tuotanto. Sen lisäksi ne työntekijät, jotka toimivat kolmansiin maihin tapahtuvan tuotannon parissa, altistuvat asbestille, myytiin tuote sitten EU:ssa tai EU:n ulkopuolella. EU:lla on jo huono maine niiden ambivalenttien sääntöjen takia, jotka koskevat kolmansia maita. Huonoa mainetta voitaisiin alkaa parantaa muuttamalla tätä direktiiviä niin, että se sisältäisi myös kolmansiin maihin kohdistuvan valmistuksen ja viennin kiellon.

Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jo kauan sitten on tunnustettu, että asbesti aiheuttaa vakavia sairauksia, joihin kuuluu erityyppisiä syöpiä. Tämä aine ei ole varsinainen vaaratekijä ainoastaan sille altistuville työntekijöille, vaan myös kansanterveydelle yleensä. Komission kiitettävä ehdotus, jolla direktiiviä muutetaan kolmannen kerran, juontaa juurensa siitä, että olemassa olevia ohjeita on vahvistettava työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden pelastamiseksi, ennen kaikkea sellaisilla aloilla, joilla altistumisen tunnustetaan nykyään aiheuttavan suuremman vaaran. Lisäksi mietinnössä pyritään varmistamaan, että kaksi kuitutyyppiä määritellään selkeämmin, sillä on olemassa vielä paljon epäilyjä niistä ja niiden vaaroista mitä tulee vähimmäiseen altistumisannokseen.
Esittelijä Elisa Damiãon kanta arkaluonteiseen ja erittäin tekniseen aiheeseen oli tasapainoinen, ja onnittelenkin häntä siitä. On korostettava, että painoa on pantu työntekijöiden omille altistumista ehkäiseville ja vähimmäistämistoimille, erityisesti rakennusten poisto-, kunnossapito-, korjaus- tai purkutöissä. Altistumisen raja-arvoihin liittyvät toimet vaikuttavat kuitenkin liiallisilta asbestisementin yhteydessä, sillä se sisältää ainoastaan 10 prosenttia kuituja ja on siten vaarattomampi aine.
Työnantajien tarjoama ammatillinen koulutus, joka parantaa pk-yritysten ja itsenäisten ammatinharjoittajien rahoitusmuotoja, on eräs hyväksytyistä ja kiitoksen arvoisista toimista, samoin kuin rekistereiden ja potilaskorttien säilyttäminen 40 vuoden ajan. Muuttamalla tätä direktiiviä ei ainoastaan paranneta työntekijöiden suojelua ja turvallisuutta, vaan vältetään asettamasta tarpeettomia ehtoja työnantajille.

Ghilardotti (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten mietinnön esittelijä varsin osuvasti selitti, tämän direktiivin kautta ei ole tarkoitus kiistellä asbestin vaarallisuudesta, vaan tarkoitus on lähteä liikkeelle siitä, että tämä on varma tieto. Vaikka onkin syytä tehdä tieteellisiä lisätutkimuksia, joissa selvitetään kokonaan jatkuvat epäilykset, jotka liittyvät asbestin ihmisen terveydelle aiheuttamiin vaaroihin, asbestista kärsivien uhrien määrä Euroopassa on niin suuri, että valtaosa jäsenvaltioista on kieltänyt asbestia sisältävien tuotteiden markkinoinnin ja käytön. Tällä hetkellä on myös se ongelma, että on otettava huomioon asbestiin liittyvien riskien siirtyminen sektorilta toiselle: tuotantosektorin perinteisistä riskeistä jotka on hallittavissa, vaikka ne ovatkin valtavat riskeihin niillä sektoreilla, joilla asbestin käsittely tapahtuu siirto-, huolto-, korjaus- ja purkutöiden yhteydessä. Viime mainitut riskit ovat potentiaalisesti suuret ja itsestään selvät, ja niiden vuoksi altistumisrajojen määrittelyssä on välttämätöntä mukautua ennaltaehkäisyn periaatteeseen.
Lisäksi asbestin käyttöön liittyvät riskit eivät koske yksinomaan sille suoraan altistuvia työntekijöitä, vaan vaikkakin pienemmässä mittakaavassa myös työntekijöiden perheenjäseniä ja työmaiden lähettyvillä asuvia ihmisiä. Vaikka kaikeksi onneksi Italian lainsäädäntö on edellä ehdotettua lainsäädäntöä edellä, on tärkeää, että tänään tuemme mietinnön esittelijää ja hyväksymme mietinnön, koska on syytä vahvistaa epäselvyyksittä, että työpaikkojen turvallisuustasoa ei voi alentaa. Meidän ei koskaan pidä unohtaa, että vahva kilpailukyky perustuu myös korkeaan sosiaaliseen laatuun ja että työn laatu on tärkeä tuotannollinen tekijä.
Päätteeksi haluan sanoa, että niiden esitettyjen yleispoliittisten huomioiden ohella, joita meidän sosialistien mielestä ei voi jättää huomioimatta, on syytä muistuttaa, että ammattisairauksista koituvien todistettujen tai todistamattomien taloudellisten ja sosiaalikustannusten kansainvälistäminen ja työpaikalla tapahtuvien onnettomuuksien pitäisi saada kaikki selvästi ymmärtämään, että työntekijöiden turvallisuus ja terveys on paitsi heidän oikeutensa, myös etu itse yrityksille ja yleisesti ottaen koko taloudelle.
Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, on syytä panna merkille, ettei komissio ole pystynyt esittämään krysotiilille altistumisen suurinta raja-arvoa lähinnä siksi, että on ollut mahdotonta osoittaa yhtään kuolemantapausta, joka olisi johtunut valkoista asbestia sisältävien tuotteiden käytöstä. Silti tämä valiokunta tietää kuitenkin paremmin. Sen mielestä on sovellettava ennalta varautumisen periaatetta. Nollariskipolitiikka on ainoa tapa suojella työntekijöitä.
Jotta tuo kanta voidaan osoittaa järjettömäksi, olisi huomattava, että ihminen hengittää keskimäärin 20 000 valkoisen asbestin kuituhiukkasta päivässä; terveiden ihmisten keuhkoista niitä löytyy jopa kaksi miljoonaa, jotka kaikki ovat peräisin luonnosta. Vaikka altistuminen työssä suurelle määrälle valkoista asbestia saattaa itse asiassa aiheuttaa joitakin riskejä samalla tavoin kuin altistuminen mille tahansa suurelle pölymäärälle, jopa Yhdistyneen kuningaskunnan oma riskejä ennaltaehkäisevä terveys- ja turvallisuusviranomainen myöntää, että valkoisesta asbestista valmistetuille tuotteille altistumisen riski on häviävän pieni. Silti juuri oma liittovaltuustomme on arvioinut, että valkoisen asbestin sisällyttäminen direktiiviin tulee maksamaan noin 80 miljardia puntaa yksistään Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jopa 500 miljardia puntaa koko Euroopassa ilman, että yhtään ihmishenkeä välttämättä pelastetaan. Sen vuoksi parlamentin olisi vähintäänkin pysähdyttävä miettimään ja palautettava direktiivi valiokuntaan sen kustannusten ja seurausten kattavaa arviointia varten.

Arvidsson (PPE-DE)
. (SV) Arvoisa puhemies, kävin vuosi sitten asbestitehtaassa Puolassa. Siellä tiedettiin kommunistivallan aikana, että joka neljäs työntekijä sairastuu ennemmin tai myöhemmin keuhkosyöpään tai keuhkopussisyöpään. Tiedot oli kuitenkin julistettu salaisiksi, ja tehdas suljettiin vasta sen jälkeen, kun kommunistijärjestelmä romahti. Nyt on edessä valtava kunnostustyö. Sen lisäksi entiset työntekijät ovat huolissaan siitä, että he sairastuvat syöpään tulevaisuudessa.
Tässä muuten niin erinomaisessa mietinnössä on mielestäni kolme kauneusvirhettä. Ensiksi siinä ehdotetaan, että perustetaan kansallisia rekistereitä yrityksistä, jotka ovat sopivia asbestia sisältävien rakennusten kunnostamiseen. On paljon parempi toimia niin, että purkufirmoilla on pätevyystodistukset, joihin voidaan urakoissa viitata. Rekisterit ovat byrokraattisia ja vaikeasti hallittavia.
Toiseksi on varmaankin mahdollista vaatia käänteistä todistustaakkaa epäiltyjen asbestiin liittyvien sairauksien asbestoosin ja mesotelioman kohdalla, mutta sitä vastoin on täysin mahdotonta vaatia tätä, kun on kyseessä asbestin mahdollinen suhde keuhkoputken syöpään ja ruoansulatuselinten syöpään. Ei ole mahdollista monta vuotta asbestialtistumisen jälkeen verrata asbestin osuutta tupakoinnin tai muiden sellaisten tekijöiden osuuteen, jotka ovat voineet vaikuttaa sairastumiseen. Sitä vastoin asbestin yhteys asbestoosiin ja mesoteliomaan on selkeä.
Kolmanneksi pelkään lääkärinä sitä, että EU alkaa määrittää diagnosointikriteerejä sairauksille. Meillä on olemassa maailmanlaajuinen diagnosointijärjestelmä, jonka maailman terveysjärjestö on laatinut, ja Maailman terveysjärjestö pitäisi silloin myös vastuussa sen arvioinnista. Jos EU alkaa määrittää diagnosointikriteereita, astumme sairaanhoidon alueelle, jolla EU:lla ei kerta kaikkiaan ole päätösvaltaa lainsäädännössä.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme juuri päässeet yksimielisyyteen asbestista, joka on todellinen kansanterveydellinen ongelma, ja lähtökohtina olevat kannat perustuvat kaikki samaan toteamukseen, ja niistä saadaan erilaisia johtopäätöksiä, eli se, että kyse on todella huomattavasta riskistä, jota ei pidä aliarvioida, että tiedot eivät ole riittävän vakuuttavia ja että missään tapauksessa ei saa aiheuttaa riskejä ryhtymällä sellaisiin toimiin, joiden kustannukset rasittavat liikaa yrityksiä.
Tällainen ei ole vastuuntuntoista. Viimeiset päätelmät, joissa aliarvioidaan niinkin tärkeää vaaraa kuin asbestialtistusta, pitää aivan ilmeisesti ottaa huomioon samalla tavalla kuin ne tekijät, joihin vedotaan ennalta varautumisen periaatetta sovellettaessa.
Yhteisön lainsäädäntö suosi ensi vaiheessa tällaisia suojelutoimia asbestin valmistuksen ja jalostuksen yhteydessä. Tämä lainsäädäntö tuotti tuloksia, mutta tuotannon joissakin maissa tuotannon täydellinen kieltäminen on vielä toteuttamatta. Nyt tiettyjen töiden johdosta sattumalta esiin noussut kysymys asbestista korjaus- ja kunnossapitotöiden yhteydessä edellyttää uusia toimintapuitteita ja uudenlaista sääntelyä.
Tämä muutos oli tarpeen, mutta näin muutetun direktiivin pyrkimykset eivät ole vielä oikein ongelman vakavuuden tasolla. Jäsen Damiãon työ, jossa hän pyrki huomattavasti lisäämään työntekijöiden turvallisuutta, on todellakin erinomainen. Haluaisin kuitenkin mainita kaksi seikkaa. Ensimmäiseksi puhun poikkeuksiin liittyvästä ongelmasta: direktiiviehdotus ei vastaa tässä kohdin odotuksiimme, senpä tähden äänestämme tarkistuksen 21 puolesta, joka on meistä vähintä mitä voidaan tehdä. Toiseksi on kysymys vastuusta: kuten ranskalaisten tuomioistuinten näin päivinä tekemät päätökset osoittavat, tekstin muotoilun ansiosta pitää olla mahdollista tutkia laajempaa vastuuta, koska käsitteet hankkeista vastuussa olevista henkilöistä tai paikallisista vastuuhenkiöistä eivät ole riittävän täsmällisiä ollakseen täysin tehokkaita.
Haluaisin päättää puheenvuoroni varoittamalla selkeästi kaikkia niitä, jotka eivät tue nyt ehdotettujen vähimmäismääräysten kokonaisuutta ja jotka siten kantaisivat vastuun siitä, että valtavat riskit rasittavat lukuisten työntekijöiden terveyttä Euroopassa. Tällainen asbestiin liittyvien riskien aliarviointi ja ennalta varautumisen periaatteen soveltamatta jättäminen tämä on totta kai työläs menettely, mutta ihmiselämä on kallisarvoisuudessaan asetettava tärkeämmälle sijalle saattaisivat aiheuttaa työntekijöille hyvin raskaan vastuun kannettavaksi.

Weiler (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, hyvä kollega Damião, paljon kiitoksia erittäin tasapainoisesta mietinnöstä. Luulen, ettei EU:n erilaisten kansallisten säännösten vuoksi ollut kovinkaan helppoa hahmotella tulevaisuuden lähestymistapaa, minkä, hyvä Elisa, onnistuit kuitenkin tekemään mietinnössäsi. Koska asbesti on vaarallisimpia aineita, sen haitallisimmat tyypit on kielletty jo melkein kaikissa maailman maissa. Siitä huolimatta kohtaamme joskus ongelmia, myös asian vähättelyä, aivan ympäri maailmaa - tällä hetkellä esimerkiksi WTO:ssa on ongelmia Kanadan kanssa.
Vuodesta 2005 lähtien kaikkien asbestilajien käyttö ja markkinointi on kielletty Euroopassa. Arvoisa komission jäsen, pidämme uudistusta koskevaa aloitettanne silti tarpeellisena, sillä joissakin asioissa ja näkökohdissa tämä uudistus on ollut myöhässä.
En siksi ymmärrä PPE-ryhmän jäsenen Pérez Álvarezin äsken edustamaa kantaa. On tietenkin järkevää, että työntekijöiden ohella suojellaan myös kiinteistön käyttäjiä ja siinä asuvia henkilöitä. Me kaikki toki tiedämme kouluja, urheilupaikkoja ja jopa Euroopan unionin rakennuksia, jotka on jouduttu sulkemaan asbestiongelman vuoksi ja joissa on sitten tehty suuritöinen ja kallis peruskorjaus.
Uusi tärkeä ja oleellinen asia on ennaltaehkäisy, toisin sanoen asbestin vaaroihin liittyvä koulutus ja työnantajien - eikä vain suurten vaan myös pienten työnantajien sekä alihankkijoiden - entistä suurempi vastuu, joka koskee tietenkin myös poikkeuksellisia työsuhteita. Tämäkin on minusta tärkeä seikka.
Euroopasta pitäisi ottaa esimerkkiä vaihtoehtoisten materiaalien kehittämisessä ja käytössä. Se turvaa tulevaisuuden, toisin kuin asbestin kuljetus muihin maailman maihin!

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa toivottamalla tervetulleeksi puheenjohtajavaltio Espanjan Eurooppa-ministerin de Miguelin ja kiittämällä häntä hänen osoittamastaan ymmärryksestä. Aikamme on päättymässä, mutta toisinaan asiat ovat kovin vaikeita.
Haluan onnitella jäsen Damiãoa hänen erinomaisesta mietinnöstään niinkin hankalasta ja teknisesti vaikeasta aiheesta kuin asbesti on.
Jotta voidaan viedä päätökseen asbestin ja sitä sisältävien tuotteiden kaupan pitämisen ja käytön kieltäminen, on tarpeen muuttaa ja päivittää nykyisen direktiivin säännöksiä ennalta ehkäisevien toimien keskittämiseksi asbestille nykyisin eniten altistuviin työntekijöihin, nimittäin korjaus-, purku- ja kunnossapitotöitä tekeviin työntekijöihin.
Haluaisin onnitella parlamenttia sen tekemien tarkistusten laadusta. Ymmärrän erinomaisesti, miksi te korostatte niin voimakkaasti välttämättömyyttä nostaa paitsi työntekijöiden myös koko väestön ja ympäristön suojelun tasoa. Tämä ei valitettavasti ole mahdollista kyseisen esityksen pohjana olevan EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan rajoissa.
Vastaan nyt jäsenten esityksiin kommentoimalla niitä ja perustelemalla tarkistusten hylkäämisen tai hyväksymisen.
Komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 1, 11, 17, 18, 19, 22, 31, 32, 34 ja 39, koska niillä parannetaan tekstin laatua ja/tai selvennetään sen tarkoitusta. Vaikka voin hyväksyä tarkistusten 2, 4, 7, 8, 9, 12, 13 ja 14 taustalla olevat ajatukset, komissio ei voi niitä hyväksyä oikeudelliseen yhtenäisyyteen ja lainsäädännölliseen tekniikkaan liittyvistä syistä.
Komissio joutuu hylkäämään tarkistuksen 16 ja tarkistuksen 25 toisen osan, koska työnantajien vastuu on selkeästi osoitettu direktiivissä 89/391, joten kaikki lisävaatimukset toisivat oikeudellista epävarmuutta siitä, missä vastuun raja kulkee.
Raja-arvosta komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 15, 21 ja 42, sillä ne toisivat kaksi erilaista raja-arvoa ja erilaisen suojelun tason eri tehtäviä suorittaville työntekijöille. Myös raja-arvojen ilmaiseminen neljän tunnin aikapainotettuna keskiarvona kahdeksan sijaan on hylättävä, sillä se toisi sekaannusta verrattuna vastaaviin arvoihin kansainvälisissä standardeissa, joissa viiteajanjakso on kahdeksan tuntia. Komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistuksia 5, 10, 27, 38 ja 40, koska direktiiviehdotuksen pohjana oleva 137 artikla ei salli rahaetuuden myöntämistä ammattisairauksille ja koska se koskee vain työntekijöiden suojelua. Korvauskysymys kuuluu joka tapauksessa toissijaisuusperiaatteen piiriin.
Komissio ei voi toissijaisuusperiaatteen nimissä hyväksyä tarkistuksia 30, 33, 35, 36 ja 37. Hyväksyntää ei voi saada myöskään tarkistus 29, koska direktiivi 89/391 vaatii työnantajaa tarjoamaan työntekijöille riittävän ammatillisen koulutuksen eikä vain varmistamaan koulutuksen saatavuutta.
Komissio ei voi kelpuuttaa tarkistusta 41, koska se lisäisi tarpeettomasti yritysten ja kansallisten hallintojen byrokratian taakkaa tuomatta lisähyötyä, jos kyse on toimista, joissa altistuminen on satunnaista ja vähäistä.
Lopuksi komissio katsoo, että tarkistukset 3 ja 6, tarkistuksen 23 toinen osa sekä tarkistukset 24, 26 ja 28 sisältyvät jo asiasisältönsä puolesta ehdotuksen eri artikloihin, minkä vuoksi ne eivät ole hyväksyttävissä.
Ennen loppuyhteenvetoa esittäisin todellisen poliittisen kysymyksen: voidaanko direktiivillä nykytilanteessa estää kaikenlainen vienti kolmansiin maihin vuoden 2005 jälkeen? Vastaus on valitettavasti selkeä: ei voida. Tämä on yksi komission ja neuvoston välisen keskustelun tärkeimmistä kysymyksistä. Täydellinen vientikielto voisi olla vastaus, mutta siinä tapauksessa teidän on myönnettävä, että - eikä komissiolla ole mitään sitä vastaan - ongelma on hyvin monimutkainen, sillä täydellisen kiellon tilanteessa meidän on otettava huomioon sekä purku- tai kunnossapitotöitä koskeva ongelma että näitä töitä suorittavat työntekijät, mutta myös se, että on olemassa luettelo eri tuotteista, jotka sisältävät hyvin pienen määrän vaaratonta asbestia, ja meidän on pohdittava, miten voimme ratkaista sisämarkkinoita koskevan hyvin hankalan ongelman.
Sitten oli kysymys asbestisementin jättämisestä direktiivin ulkopuolelle. Koska kollegani, joka on tämän alan asiantuntija, totesi minulle, että asbestisementti aiheuttaa todellisia ongelmia, emme voi jättää sitä direktiivin ulkopuolelle. Ainakaan se ei ole yhtään vähemmän vaarallinen kuin muut aineet, jotka olemme jättäneet ulkopuolelle.
Loppuyhteenvetona totean, että komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 1, 11, 17, 18, 19, 22, 31, 32, 34 ja 39. Se hyväksyy osittain tarkistukset 20, 23 ja 25. Komission hylkäämiä tarkistuksia ovat 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 21, 24, 26, 27, 28, 29, 30, 33, 35, 36, 37, 38, 40, 41 ja 42.
Keskustelu oli hyvin mielenkiintoinen, eikä minun tarvitse puhua direktiivin asiasisällöstä, koska kaikki ovat samaa mieltä siitä, että tämä on yksi tärkeimmistä direktiiveistä työterveyttä ja -turvallisuutta koskevassa lainsäädännössämme.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, komission jäsen Diamantopoulou.
Tiedämme, että keskustelu on pitkittynyt, ja pyydämme teiltä anteeksi, mutta parlamentin keskustelut ovat tällaisia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.
Jäsen De Rossa pyytää työjärjestyspuheenvuoroa. Pyydän, että kyseessä todellakin olisi työjärjestyspuheenvuoro. Teillä on puheenvuoro.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, huomaatte, että tämä on todellinen työjärjestyspuheenvuoro. Se koskee kysymystä 33, josta sain tietää eilen, että se on poistettu luettelosta, jotta neuvoston puheenjohtaja voi vastata siihen tänään. Vastustin tätä jo aiemmin tänään, ja parlamentin puhemies Cox on kirjoittanut Pique I Campsille vaatien, että kysymykseni ja yhdeksän muuta palautetaan kysymysluetteloon. Ennen kuin jatkan siitä, mitä haluan kenties sanoa, haluaisin tietää, onko tuohon vaatimukseen suostuttu vai ei. Saisinko vastauksen tähän?

Puhemies. -
Hyvä jäsen De Rossa ja hyvät parlamentin jäsenet, riippumatta siitä, mitä neuvoston puheenjohtaja de Miguel teille sanoo, minun on sanottava, että parlamentin ja neuvoston välillä on mielipide-ero, joka koskee kysymysten esittämisen määräpäivää ja -aikaa. Meillä on mielipide-ero. En ota asiaan minkäänlaista kantaa, vaan kerron vain, miten asia on. Parlamentin mukaan määräaika on 26. päivänä klo 13, ja neuvoston mukaan määräaika on 25. päivänä klo 13.
Ongelma on siinä, että neuvostolle osoitettujen kysymysten lopussa on 10 kysymystä, joihin ei missään tapauksessa vastata suullisesti, koska niitä ei ehditä käsitellä. Näin ollen joko neuvosto - puhemiehemme lähettämän kirjeen mukaisesti - päättää vastata niihin kirjallisesti, kuten oli tarkoitus tehdä, tai ne sisällytetään seuraavalle istuntojaksolle, mikä on parlamentin kannalta huonoin ratkaisu. Toivon, että neuvosto ja parlamentti pääsisivät sopimukseen ja että näihin kysymyksiin vastattaisiin. Meidän on kerrankin oltava toiveikkaita.
Jos neuvoston puheenjohtaja de Miguel haluaa selventää asiaa, hänellä on puheenvuoro.

De Miguel
. (ES) Neuvoston kyselytunnin asianmukainen kulku perustuu toimielinten väliseen täyteen yhteisymmärrykseen ja asiaa koskevien sääntöjen noudattamiseen.
Erityisesti tässä kysymysten esittämisen määräaikoja koskevassa tapauksessa - kuten olette sanonut, meillä on tästä erilainen mielipide - neuvoston käytettävissä oleva aika on tarvittava vähimmäisaika, mutta aika on joka tapauksessa hyvin rajallinen vastausten valmisteluun ja myös niiden hyväksymiseen jäsenvaltioissa, sillä en voi antaa parlamentille yhtäkään vastausta, jota neuvosto ei ole hyväksynyt.
Tällä kertaa tavanomainen työskentelyjakso sitä paitsi keskeytyi pääsiäispyhiksi, jolloin kaikki toimielimet sulkivat ovensa useaksi päiväksi. Neuvosto haluaisi vastaisuudessa välttää tämänkaltaiset tilanteet, joten se olisi kiitollinen, jos toimielimet pääsisivät sopimukseen ja voisimme tulevaisuudessa välttää tällaiset ongelmat, varsinkin kun välillä on ollut lomajakso.
Suoraan sanottuna nyt, kun puheenjohtajavaltio ponnistelee ennennäkemättömällä tavalla - toistan: ennennäkemättömällä tavalla - toimielinten välisen yhteisymmärryksen hyväksi, en haluaisi, että teemme tästä kynnyskysymystä, kuten on tapana sanoa. Älkäämme tehkö tästä ongelmaa, koska aikaa ei todellakaan ole ollut. Aikaa ei ole ollut kysymyksiin vastaamiseen eikä varsinkaan vastausten hyväksymiseen neuvostossa ja neuvoston valtuuskunnissa.
Ehdotan teille, että voisimme toimittaa vastaukset kirjallisesti. Joka tapauksessa kysymyksiin oli tarkoitus vastata kirjallisesti, koska kello on kohta 18 ja aloitimme puoli tuntia myöhässä, joten emme ehdi vastata edes jo hyväksyttyihin kysymyksiin, saati sitten kymmeneen lisäkysymykseen.
En kuitenkaan halua jättää sanomatta ja minusta on tärkeää sanoa, että kysymys, johon jäsen De Rossa nimenomaisesti viittaa, koskee Palestiinaa, ja haluaisin muistuttaa teille, arvoisa puhemies, että täällä käytiin eilen iltapäivällä erittäin tärkeä keskustelu Lähi-idästä ja että mikään ei olisi estänyt jäsen De Rossaa ilmoittautumasta ja esittämästä kysymystä Palestiinasta. Sekä korkea edustaja että minä, jotka edustimme täällä neuvostoa, olisimme vastanneet hänelle erittäin mielellämme.

Puhemies. -
Annan puheenvuoron kaikille, mutta pyydän teitä... Istuutukaa, jäsen De Rossa, rauhoittukaa ja istuutukaa.
Pyydän, ettette estäisi niitä parlamentin jäseniä esittämästä kysymyksiä, jotka haluavat esittää niitä, sillä aikaa on jäljellä yksi tunti, emmekä aio uhrata sitä yleiseen keskusteluun neuvoston ja parlamentin suhteista kyselytunnilla.
Annan teille puheenvuoron, jotta voisitte esittää mielipiteenne erittäin lyhyesti.
Näinä vuosina saamani kokemuksen perusteella puolessatoista tunnissa - vaikka käytettävissämme olisikin ollut puolitoista tuntia - ei olisi ehditty vastata 30 ensimmäiseen kysymykseen, joten niihin olisi joka tapauksessa jouduttu vastaamaan kirjallisesti. Jos niihin vastataan kirjallisesti, ongelma on ratkaistu, ja jos ei, parlamentti ryhtyy toimiin, jotta niihin vastattaisiin suullisesti seuraavalla istuntojaksolla. Luotan kuitenkin suuresti toimielinten väliseen vuoropuheluun ja siihen, että pystymme pääsemään sopimukseen.
En aio puuttua neuvoston puheenjohtaja de Miguelin sanoihin, koska en halua, että asiasta syntyy keskustelu.
Jäsen De Rossa, haluatteko käyttää asiasta työjärjestyspuheenvuoron? Totean teille Palestiinasta, että yleensä, kun jostakin asiasta käydään yleinen keskustelu samalla istuntojaksolla, kyselytunnilta poistetaan samaa aihetta koskevat kysymykset, mutta parlamentin puhemies tekee tämän päätöksen kabinettinsa kanssa. Tällä kertaa parlamentin puhemies on jättänyt kysymykset kyselytunnille. Se kuuluu hänen valtuuksiinsa, ja hyväksyn tämän istunnon puhemiehenä. Jäsen De Rossalla on puheenvuoro.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron, ja sallinette minun vakuuttaa teille olevani täysin rauhallinen, mutta se ei vähennä ärtymystäni. Kiitän ministeriä siitä, että hän aikoo vastata kirjallisiin kysymyksiin. Tämä tarkoittanee, että hän vastaa normaaliin tapaan normaalissa määräajassa.
Haluaisin huomauttaa hänelle, että valitettavasti minulla ei ole valtuuksia päättää mahdollisuudesta esittää keskustelujen aikana kysymystä hänelle eikä kenellekään muulle parlamentissa läsnä olevalle ministerille, vaan puheenvuoroista päättää puolueryhmä. Jos minulla olisi eilen ollut mahdollisuus esittää nämä kysymykset, olisin sen tehnyt. Syy siihen, miksi otan asian esiin täällä kysymyksen muodossa, on se, että kysymykseni sisältöä ei käsitelty eilisessä lausunnossanne.

Puhemies. -
Voitte esittää lisäkysymyksen sitten, kun jäsen Crowley esittää kysymyksensä.
Jäsen Crowleylla on työjärjestyspuheenvuoro.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, tämä ei itse asiassa ole oma kysymykseni vaan jäsen Gallagherin kysymys numero 10. Hän joutui lähtemään aikaisemmin tänä iltapäivänä ja unohti allekirjoittaa kirjeen, jossa hän pyysi minua esittämään hänen kysymyksensä hänen puolestaan. Hän soitti minulle ennen parlamenttiin saapumistani ja kysyi, olisiko tämä mahdollista: se riippuu nyt teistä.

Puhemies. -
Ei ole minkäänlaista ennakkotapausta siitä, että näin voitaisiin tehdä ilman kyseisen parlamentin jäsenen kirjettä. Olen siis hyvin pahoillani, mutta kysymys raukeaa. Koska se kuitenkin sisältyy yhteisvastaukseen, teillä on halutessanne mahdollisuus esittää lisäkysymys.
Kyselytuntia on jäljellä enää vajaa tunti, sillä neuvoston puheenjohtajan on aikataulunsa mukaisesti lähdettävä paikalta klo 19.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti.
Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B5-0014/2002).

Puhemies. -
Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 1 (H-0166/02):

Aihe: Avioliiton käsite EU:ssa
Kun Puolan sejmissä käsiteltiin lakia muista kuin avioliittoon perustuvista liitoista, hallituspuolue SLD:n edustaja Joanna Sosnowska totesi, että sillä otettaisiin huomioon EU:n standardit. Onko tällä alalla olemassa EU:n standardeja, vai kuuluuko tämä kysymys, mukaan luettuna avioliiton ja perheen määrittely, pikemminkin yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädännön piiriin toissijaisuusperiaatteen mukaisesti?
Tämä ehdotus on siis tehty Puolan parlamentissa, vaikka espanjankielisessä käännöksessä puhutaan virheellisesti puolalaisesta kaupungista.
Komission jäsen de Miguelilla on puheenvuoro.

De Miguel
. (ES) Haluaisin vahvistaa jäsen Posseltille, että yhteisössä ei ole muiden kuin avioliittoon perustuvien liittojen määritelmää ja että kansallisissa laeissa taataan oikeus avioitua ja perustaa perhe sekä säädellään näitä oikeuksia, mutta yhteisössä ei ole muiden kuin avioliittoon perustuvien liittojen määritelmää.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston jäsentä selvityksestä ja haluaisin todellakin pyytää teitä vielä kerran vakuuttamaan meille, että neuvosto tekee jäsenvaltioille selväksi, ettei ole hyväksyttävää, jos jotkin ideologiset ryhmät yrittävät kaupitella jäsenvaltioille sellaisia asioita yhteisön säännöstönä (acquis communautaire), jotka eivät lainkaan kuulu siihen. Jäsenvaltioissa luullaan yhä yleisemmin, että ehdokasvaltioille annettaan perhettä, aborttia ja bioetiikkaa koskevia säännöksiä, joiden väitetään kuuluvan yhteisön sääntöihin.
Pyytäisin teitä tekemään kaikille ehdokasvaltioille selväksi, etteivät nämä asiat kuulu yhteisön säännöstöön.

De Miguel
. (ES) Tässä tilanteessa on mielestäni hyvä toistaa jotakin, mitä neuvosto ja ilman muuta myös puheenjohtajavaltio Espanja ovat toistaneet kyllästymiseen asti: unionin perussopimuksissa annetaan toimivaltuuksia. Ei ole muuta yhteisön säännöstöä kuin se, joka sisältyy primaarioikeuteen eli perussopimuksiin ja johdettuun oikeuteen, jonka on perustuttava primaarioikeuteen. Kuten Espanjan muinainen kuningas, Aragonian Ferdinand, on sanonut, "sitä, mitä ei ole kirjoitettu, ei ole maailmassa". Yhtä lailla sitä, mitä ei ole primaarioikeudessa ja johdetussa oikeudessa, ei ole unionin maailmassa.

Puhemies. -
Seuraavana on Camilo Nogueira Románin kysymys nro 2 (H-0170/02):

Aihe: Suurten jäsenvaltioiden valta tulevaisuuden EU:ssa - Blairin ja Schröderin asiakirja
Miten neuvosto suhtautuu Britannian pääministeri Blairin ja Saksan liittokansleri Schröderin esittämään asiakirjaan, joka koskee jäsenvaltioiden, etenkin suurten jäsenvaltioiden valtaa tulevaisuuden EU:ssa?

De Miguel
Arvoisa puhemies, pääministeri Blairin ja liittokansleri Schröderin yhteinen tiedonanto koskee useita toimenpiteitä. Siinä esitetään näkemys toimenpiteistä, joilla pyritään takaamaan mahdollisimman hyvä tulos neuvoston työssä, paitsi Eurooppa-neuvoston myös Eurooppa-neuvostosta peräisin olevien neuvoston kokoonpanojen työssä, sekä lisäämään Eurooppa-neuvoston ja neuvoston muiden kokoonpanojen, erityisesti yleisten asioiden neuvoston, tehokkuutta.
Ehdotusten toteuttaminen käytännössä ei edellyttäisi perussopimusten muuttamista, ne vastaavat suurelta osin korkean edustajan eli neuvoston pääsihteerin Barcelonan Eurooppa-neuvostossa tekemiä ehdotuksia, ja niiden tavoitteena on edistää ajankohtaista keskustelua neuvoston toiminnan parantamisesta ja näin valmistaa sitä laajentumiseen.
Parlamentin jäsen epäilemättä tietää, että Sevillan Eurooppa-neuvostossa on tarkoitus ottaa kantaa erilaisiin ehdotuksiin, joita pääsihteeri eli neuvoston korkea edustaja teki Barcelonan Eurooppa-neuvostolle ja jotka koskivat nimenomaan Eurooppa-neuvoston ja neuvoston alakohtaisten kokoonpanojen työn parantamista ja tehostamista. Näin ollen Schröderin ja Blairin kirje on vain yksi ehdotus muiden joukossa - muita ehdotuksia on tehnyt esimerkiksi Ruotsin pääministeri Persson - tähän keskusteluun, joka on jo aloitettu ja jonka pyrimme saamaan päätökseen Sevillan Eurooppa-neuvostossa; kyse on siis muutoksista, jotka eivät missään tapauksessa saa vaikuttaa perussopimuksiin, sillä toimivalta tässä asiassa kuuluu yksinomaan valmistelukunnalle ja sen jälkeen pidettävälle hallitustenväliselle konferenssille.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huomaan, että ette aio antaa minulle konkreettista vastausta kysymykseen, josta Euroopan kansalaiset keskustelivat monta viikkoa ja jota käsiteltiin jopa nyt valmistelukunnan kanssa kilpailevalla poliittisella foorumilla, toimielimessä, jossa käsitellään tätä ja muita unionin tulevan kokoonpanon perustavia näkökohtia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kysyn teiltä, toimitetaanko Eurooppa-neuvostoissa tänä muistettavana ajankohtana käsiteltävät aiheet toimivaltaiseen toimielimeen, joka on Valéry Giscard d'Estaingin johtama valmistelukunta?
On huolestuttavaa, että puheenjohtajavaltio Espanja, joka ei ole valitettavasti sanonut vielä mitään unionin poliittisesta tulevaisuudesta, pysyttelee sivussa keskustelusta, vaikka se koskee aihetta, jota toisaalta voidaan tuskin ratkaista demokraattisesti ja kunnioittaen kansallista ja eurooppalaista monimuotoisuutta ilman unionin hallitusta ja Euroopan parlamenttia, jolla on täydellinen lainsäädäntövalta.

De Miguel
. (ES) Toistan, mitä jo sanoin: ensiksikin neuvosto voi itsenäisesti valita keinot menettelyjensä tehokkuuden, avoimuuden, vaikuttavuuden ja sujuvuuden parantamiseen, kunhan se ei puutu perustamissopimuksen määräyksiin. Näin ollen mikään ei voi estää neuvostoa ottamasta käyttöön työjärjestystä, kunhan se on perussopimusten määräysten mukainen.
Sanoin myös, että jos Eurooppa-neuvostossa lopulta katsottaisiin, että perussopimusten tiettyjä määräyksiä on muutettava, näistä mainittaisiin valmistelukunnalle viipymättä, jotta se voisi valmistella niitä hallitustenvälistä konferenssia varten.
Haluan toistaa jäsen Nogueiralle, että kukaan ei puolusta voimakkaammin kolmen toimielimen - neuvoston, parlamentin ja komission - välisen tasapainon säilyttämistä kuin puheenjohtajavaltio Espanja. Näin ollen voitte olla varma siitä, että tätä tasapainoa vastaan ei hyökätä Espanjan puheenjohtajakaudella ja ettei myöskään neuvosto toteuta yhtään toimenpidettä, joka vaikuttaisi primaarioikeuteen, sillä tämä kuuluu hallitustenvälisen konferenssin yksinomaiseen toimivaltaan.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, Eurooppahan merkitsee ykseyttä kaiken monimuotoisuuden keskellä, ja haluaisin esittää siksi seuraavan kysymyksen. Millaiseksi luulette veto-oikeuden muodostuvan? Sehän on erittäin tärkeä asia pienille valtioille. Uskotteko, että neuvoston on tulevaisuudessa säilytettävä veto-oikeus tietyillä aloilla myös valmistelukuntaa ajatellen?

De Miguel
. (ES) Tämä on hallitustenvälisen konferenssin asia, ja toivon, että valmistelukunta käsittelisi sitä konferenssia varten. Haluaisin kuitenkin sanoa teille, että te puhutte veto-oikeudesta ja minä puhun yksimielisestä päätöksenteosta. Haluan muistuttaa teille, että demokraattisimmissa yhteiskunnissa päätöksiä voidaan tehdä joko yksinkertaisella enemmistöllä tai määräenemmistöllä tai yksimielisesti, ja se, että neuvostossa tehdään päätöksiä yksimielisesti, ei merkitse veto-oikeuden käyttämistä vaan yksinkertaisesti sitä, että meidän on ponnisteltava entistäkin enemmän, jotta kaikki olisivat samaa mieltä. Lienette lisäksi kanssani samaa mieltä, että jäljellä on vielä yhteisön päätöksenteon piiriin kuuluvia asioita, joiden poliittinen arkaluonteisuus edellyttää neuvostolta ponnisteluja - kaikkia tarvittavia ponnisteluja - yksimielisyyden löytämiseksi. Voin antaa tällaisen varman selityksen siihen, että yksimielisyyttä sovelletaan enää hyvin harvoilla unionin päätöksenteon osa-alueilla. Näitä osa-alueita tulee olemaan niin kauan kuin se on poliittisesti välttämätöntä, jotta voidaan säilyttää painotukset, joita uskoakseni esiintyy kaikissa unionin jäsenvaltioissa.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Ensiksikin haluaisin sanoa neuvoston puheenjohtajalle, että Aragonian kuningas Ferdinand ei ollut Espanjan kuningas, sillä Espanjaa ei tuolloin ollut olemassa; kyseessä oli Aragonian kuningas.
Toiseksi haluan sanoa hänelle, että Irlannin kielteinen kanta Nizzan sopimuksen ratifiointiin ja Tanskan taannoinen vastahakoisuus ovat osoitus siitä pienten valtioiden pelosta, että suuret valtiot - supervaltiot - voivat määrätä niitä ja toimia omien etujensa mukaisesti.
Haluaisin näin ollen kysyä teiltä, eikö pienten valtioiden pelon takia olisi parempi myöntää Euroopan parlamentille täysimääräinen lainsäädäntövalta kaikissa - poikkeuksetta kaikissa - yhteisön ja Euroopan unionin asioissa sekä vaatia historiallisten kansakuntien, osavaltioiden ja perustuslaillisten alueiden hallitusten läsnäoloa ministerineuvostoissa, mikä tasapainottaisi neuvoston päätöksiä, sillä näin ne eivät olisi keskitettyjä vaan alueellisesti nykyistä tasapainoisempia ja hajautetumpia.

De Miguel
. (ES) En halunnut millään muotoa kiusata parlamenttia historianläksyillä enkä varsinkaan kiusata jäsen Ortuondo Larreaa viittauksella, josta hän voisi päätellä, että minun olisi kerrattava Espanjan historiaa, vaikka en olekaan hämmästynyt, ettei hän tunne sitä, koska hänellä ei ole siihen kiinnostusta.
Vastaisin hänen toiseen kysymykseensä, että tämä on valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin asia, eikä siitä tällä hetkellä keskustella parlamentissa. Neuvosto ei voi vastata kysymykseen.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Haluaisin yksinkertaisesti torjua neuvoston puheenjohtaja de Miguelin arvion, jonka mukaan minua ei kiinnosta tuntea Espanjan historiaa. Olen kiinnostunut siitä ja tunnen sen. En ryhdy nyt arvioimaan, tunnenko sen paremmin tai huonommin tai yhtä hyvin kuin neuvoston puheenjohtaja de Miguel.

Puhemies. -
Pyydän parlamentin jäseniltä ja kaikilta toimielimiltä, että keskittyisimme itse keskusteluun. Aion nyt toimia niin kuin olisin vaikkapa suomalainen puhemies, joka ei tietäisi mitään Espanjan historiasta, enkä siis aio käyttää puheenvuoroa.

Puhemies. -
Seuraavana on Brian Crowleyn kysymys nro 3 (H-0172/02):

Aihe: Rauha Lähi-idässä
Voiko neuvosto tehdä selkoa viime viikkoina toteuttamistaan aloitteista uusien yhteyksien luomiseksi Jasser Arafatiin Lähi-idän jatkuvat ja lisääntyvät väkivaltaisuudet huomioon ottaen ja voiko neuvosto lisäksi kertoa, mitä vaikutusmahdollisuuksia sillä voi olla tai se aikoo käyttää suhteissaan Israeliin kuolonuhrien hälyttävän kasvun pysäyttämiseksi alueella?

De Miguel
. (ES) Käsittääkseni kysymys on jätetty kyselytunnille, vaikka tästä aiheesta käytiin eilen yli kaksi tuntia kestänyt keskustelu. Näin ollen vastaan mielelläni, että Eurooppa-neuvoston 16. maaliskuuta antamassa julkilausumassa todettiin selvästi, että verenvuodatus on lopetettava, että Lähi-idän konfliktia ei voida ratkaista sotilaallisesti ja että rauha ja turvallisuus voidaan saavuttaa vain neuvotteluteitse.
Neuvosto pitää jatkuvasti yhteyttä osapuoliin ja muihin tärkeisiin toimijoihin erityisesti ulkopolitiikan korkean edustajan kautta; korkea edustaja on käynyt alueella jo kolmesti tänä vuonna. Muistutan, että neuvoston puheenjohtaja on käynyt alueella kahdesti. Euroopan unionin erityisedustaja Lähi-idän rauhanprosessissa, suurlähettiläs Moratinos, jatkaa ponnistelujaan paikan päällä.
Neuvosto on työskennellyt tiiviisti muiden keskustelukumppanien, kuten Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneiden Kansakuntien, kanssa, ja tästä on osoituksena tänään Madridissa pidettävä neljän mainitsemani toimijan - Yhdysvaltojen, Venäjän, Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan unionin puheenjohtajavaltion - välinen huippukokous, ja lisäksi neuvosto on pitänyt yhteyttä alueen maihin. Se on niin ikään ilmaissut tukensa Saudi-Arabian kruununprinssin Abdullahin viimeaikaiselle aloitteelle. Neuvosto on tyytyväinen siihen, että aloitetta kannatettiin Beirutissa pidetyssä Arabiliiton huippukokouksessa, johon osallistui myös unionin neuvoston puheenjohtaja; kyseessä oli todellakin ennen näkemätön tapahtuma, sillä unionin neuvoston puheenjohtajaa ei ole koskaan aikaisemmin kutsuttu osallistumaan Arabiliiton ministerikokoukseen.
Olen siis sitä mieltä, että Euroopan unioni on ottanut esille kaikki rauhan edellytykset, mikä kävi selvästi ilmi eilisessä keskustelussamme; yhteyksiä jatketaan, ja toivomme, että tämänpäiväisessä kokouksessa saadaan aikaan päätöksiä, joiden avulla voitaisiin välittömästi saada aikaan tulitauko ja niin ikään välittömästi aloittaa rauhanneuvottelut järjestyksen palauttamiseksi Palestiinan ja Israelin välille.

Crowley (UEN).
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Tiedän, että on vaikeaa palata tähän kysymykseen yhä uudestaan ja uudestaan. Tulette kuitenkin huomaamaan, että kysymykseni oli jätetty jo helmikuun lopussa. Kollegani De Rossan tavoin minullakaan ei ollut aikaa puhua parlamentissa eilen.
Neuvotteluissa tulee aika, jolloin asioita ei enää voida käsitellä silkkihansikkain, vaan on ryhdyttävä toimiin. Euroopan unionin valtuuskunta sai iskun vasten kasvoja israelilaisilta, kun se ei saanut lupaa tavata asianomaisia osapuolia yrittääkseen aloittaa vuoropuhelun ja elvyttää sitä. Meidän on tuettava nykyistä kovaäänisemmin Palestiinan väestön oikeutta omaan valtioonsa, kun samaan aikaan on taattava Israelin oikeus turvallisuuteensa. Yksikään meistä ei voisi hyväksyä tai suvaita useina viime viikkoina tehtyjä itsemurhapommituksia. Yhtä väärin olisi kuitenkin se, jos emme tuomitsisi hyvin voimakkaasti Israelin joukkojen vastatoimia. Rauha on mahdollista vasta, kun molemmat osapuolet saadaan yhteen sopimaan ratkaisusta. Rauha voi rakentua vain molemminpuoliseen arvonantoon sekä alueellisen koskemattomuuden ja kunkin ryhmän oikeuksien kunnioittamiseen.
Kehotan neuvoston puheenjohtajaa hyödyntämään puheenjohtajavaltio Espanjan ilmeisen suosiollista myötävaikutusta ratkaisuun pääsemiseksi.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Crowleya hänen näkemyksistään, joista olen samaa mieltä. Kävimme eilen perusteellisen keskustelun aiheesta ja parlamentti tuki tänä aamuna Lähi-itää koskevaa rohkeaa päätöslauselmaa, joten luulen, että meidän on viitattava päätelmiin, joita eilen yhteisesti teimme keskustelussa ja jotka näkyivät erittäin hyvin täysistunnossa tänä aamuna hyväksytyssä päätöslauselmassa.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, kysymykseni koskee, onko Israelin kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen soveltamisen keskeyttäminen neuvoston puheenjohtajavaltion esityslistalla vai ei. Tuohon sopimukseen sisältyy hyvin selkeäsanaisia ihmisoikeusmääräyksiä. On olemassa hyvin vahvaa näyttöä palestiinalaisten kidutuksista, joista Israelin ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet.
Jos tämä pitää paikkaansa, merkitsee se assosiaatiosopimuksen rikkomista. Saanen tiedustella neuvoston puheenjohtajalta, aikooko hän ottaa tämän kysymyksen esityslistalle ja tehdä selväksi Israelin hallitukselle, että assosiaatiosopimuksen soveltaminen saatetaan keskeyttää ja että nykyistä tiukempia toimia, esimerkiksi kauppasaarto, saatetaan ottaa käyttöön, ellei tällainen toiminta lopu.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa parlamentin jäsenelle, että totesin juuri eilen tässä samassa paikassa keskustelun lopuksi puheenjohtajavaltion puolesta, että se aikoo kutsua koolle Euroopan unionin ja Israelin välisen assosiaationeuvoston.
Niistä toimenpiteistä, joita voidaan toteuttaa sen perusteella, onko mielestämme aiheellista vai ei soveltaa tiettyjä sopimuksen osia tai keskeyttää niiden soveltaminen, haluan muistuttaa teille, että tällaiset päätökset tehdään neuvostossa yksimielisesti ja että neuvosto näin ollen päättää kaikessa viisaudessaan, toteutetaanko mainitsemanne toimenpiteet.
Voin nyt sanoa teille ainoastaan sen, mitä totesin eilen: puheenjohtajavaltio työskentelee aktiivisesti, jotta assosiaationeuvosto voitaisiin kutsua koolle, ja mikäli olosuhteet sallivat sen, assosiaationeuvosto voisi jopa kokoontua Luxemburgissa 15. ja 16. päivänä pidettävän seuraavan yleisten asioiden neuvoston kokouksen yhteydessä. Mikäli näin ei voitaisi tehdä menettelysyistä, kutsuisimme sen koolle mahdollisimman pian. Toistan kuitenkin seuraavaa: assosiaationeuvoston kokoontuminen on eri asia kuin sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen, jotka on hyväksyttävä yksimielisesti.

Díez González (PSE).
Olen iloinen, että saan jälleen kuulla neuvoston puheenjohtaja de Miguelia. Kuuntelin teitä eilen, ja te todellakin ilmoititte, että puheenjohtajavaltio aikoo kutsua koolle neuvoston, mutta muistutatte meille tänään, että Israelin kanssa tehdyn sopimuksen muuttamisesta on päätettävä yksimielisesti.
Haluan esittää neuvoston puheenjohtajalle seuraavan kysymyksen: mikä on puheenjohtajavaltio Espanjan kanta?

De Miguel
. (ES) Sanon teille, että kunnioituksesta neuvostoa kohtaan puheenjohtajavaltiolla ei voi olla kantaa, vaikka luulen, että Rosa Díez tietää erittäin hyvin, mikä on Espanjan hallituksen kanta tähän asiaan. Toivonkin, että hän antaisi minulle luvan olla ilmaisematta sitä julkisesti, koska se olisi ristiriidassa puheenjohtajavaltiolta edellytettävän puolueettomuuden kanssa.

Puhemies. -
Seuraavana on Marie Anne Isler Béguinin kysymys nro 4 (H-0174/02):

Aihe: Koululaisten ympäristökasvatusta koskeva yhteisön ohjelma
Kevään huippukokousten tavoitteena on arvioida kestävän kehityksen sisällyttämistä yhteisön politiikkoihin.
Olette ilmoittaneet puheenjohtajakauden painopistealueissanne antavanne opetukselle paljon painoarvoa.
Miten neuvosto aikoo sisällyttää ehdotuksiinsa ympäristökasvatuksen, sillä se ei sisälly Espanjan Euroopan unionin puheenjohtajakauden ohjelman ?enemmän Eurooppaa? painopistealueisiin?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Isler Béguinille, että toistaiseksi neuvostolle ei ole tehty minkäänlaista ehdotusta ympäristökasvatuksesta, johon hän kysymyksessään viittaa. Haluaisin kuitenkin muistuttaa myös, että koulutus ei kuulu yhteisön toimivaltaan vaan jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, ja minusta on ilahduttavaa tietää (en tunne asiaa yksityiskohtaisesti mutta kuitenkin riittävän hyvin, jotta voin sanoa näin), että useimmissa jäsenvaltioissa ympäristökysymykset sisältyvät jo perus- ja toisen asteen opetukseen ja ilman muuta myös yliopisto-opetukseen. Kuten sanoin, tämä kuuluu kuitenkin jäsenvaltioiden eikä yhteisön toimivaltaan. Ainoa toimielin, jolla on aloiteoikeus ehdotusten tekemiseen, on komissio, mutta se ei ole tehnyt ehdotusta, koska sillä ei ole siihen oikeusperustaa.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, osasin jotenkin varautua vastaukseenne, koska tiedämme varsin hyvin, että opetus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Koska kuitenkin esitin tämän kysymyksen, asialla on todellakin kiire. Te kaikki tiedätte, että kaikkialla puhutaan nyt vain kestävästä kehityksestä tietämättä, mitä tämä termi tarkalleen ottaen merkitsee.
Tämän vuoksi tässä asiassa onkin aivan perustellusti ryhdyttävä toimiin, ja minusta olisi kiinnostava ajatus, että neuvostossa ja unionissa tehtäisiin aloite juuri sen vuoksi, että voitaisiin suunnitella mahdollisuutta, että jokainen oppilas, ehkäpä jokainen lukiolainen, voisi saada Euroopan unionissa opetusta kestävästä kehityksestä ja ympäristöstä. Vaikka tämä ei kuuluisikaan jäsenvaltioiden toimivaltaan, uskon, että Euroopan unionin historiasta on esitetty muitakin kysymyksiä. Mielestäni nämä asiat ovat tärkeitä, koska olemme puhuneet 30 vuotta ympäristöstä ja ympäristöopetuksesta, ja loppujen lopuksi tämä asia kuuluu aina joko jäsenvaltioiden tai vapaaehtoisten vastuulle. Mielestäni olisi aika toteuttaa pikaisesti järjestelyjä ja tehdä konkreettisia aloitteita.

De Miguel
. (ES) Minua ei tarvitse vakuuttaa siitä, että koulutukseen on tarpeellista sisällyttää tiettyjä yleismaailmallisia piirteitä Euroopan tasolla niin historiassa kuin ympäristöasioissakin, mutta annan teille saman vastauksen kuin hetki sitten: unionissa on ainoastaan perussopimuksissa ja sekundaarioikeudessa suotuja toimivaltuuksia. Näin ollen primaarioikeudessa ei tunnusteta yhteisön toimivaltaa tässä asiassa. Tiedätte, että hallitustenvälisissä konferensseissa otettiin jo esille perustamissopimuksen artiklojen muuttamisen mahdollisuus, mutta ehdotuksen hylkäsivät tietyt maat, joita en aio nimetä, mutta jotka te tunnette.
Voin siis sanoa teille ainoastaan, että parlamentti on Euroopan tasolla ainoa väline jäsenvaltioiden omantunnon herättämiseen, joten rohkaisen teitä tekemään esityksen tai päätöslauselman, jossa otettaisiin esille tämä aihe ja jossa kiinnitettäisiin jäsenvaltioiden hallitusten huomio asiaan. Koska yhteistä politiikkaa ei vielä ole ja koska komissio ei siis voi tehdä ehdotuksia, ehdotusten on tultava unionin poliittiselta elimeltä eli Euroopan parlamentilta.

Puhemies. -
Seuraavana on Francisca Sauquillo Pérez del Arcon kysymys nro 5 (H-0179/02):

Aihe: Cotonoun sopimuksen ratifiointi
Neuvoston julkistamien tietojen mukaan 6. maaliskuuta 2002 mennessä vain neljä Euroopan unionin jäsenvaltiota (Tanska, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi) on ratifioinut 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Cotonoun sopimuksen. Tällä hetkellä vain Belgia ja Italia ovat aloittaneet ratifiointimenettelyt kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti. Euroopan parlamentti hyväksyi puoltavan lausuntonsa, jonka johdosta Euroopan unioni ratifioi sopimuksen 16. tammikuuta 2001.
Minkälaisia arvioita neuvoston puheenjohto voi tehdä Cotonoun sopimuksen ratifioinnista, kun sopimuksen allekirjoittamisesta on kulunut hieman yli kaksi vuotta?
Mihin toimenpiteisiin neuvoston puheenjohtajavaltio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä edistääkseen sopimuksen ratifiointiprosessin aloittamista niissä valtioissa, jotka eivät ole sitä vielä tehneet?
Eikö neuvosto katso, että olisi tarpeen järjestää Euroopan laajuinen kampanja, jotta kansalaisille ja järjestöille tiedotettaisiin tästä sopimuksesta, jolla määritellään suhteet EU:n ja 77 kehitysmaan välillä?

De Miguel
. (ES) Haluaisin vahvistaa, että vaikka Cotonoun sopimuksen allekirjoittamisesta on jo kulunut aikaa, sen on tähän mennessä ratifioinut valitettavasti vain neljä jäsenvaltiota. Kyseessä ovat aikajärjestyksessä Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Suomi.
Neuvosto haluaa toisaalta oikaista väitteen, jonka mukaan vain kaksi jäsenvaltiota on aloittanut ratifiointimenettelyt. Tämä ei pidä paikkaansa: menettelyt on jo aloitettu poikkeuksetta kaikissa jäsenvaltioissa, ja niitä ollaan piakkoin saattamassa päätökseen esimerkiksi Espanjassa. Sanoisin, että kyse on pikemminkin päivistä kuin viikoista.
Ratifiointimenettelyt etenevät normaalisti, vaikka prosessi on pitkä, ja ellei mitään yllättävää tapahdu, kaikki jäsenvaltiot ovat todennäköisesti ratifioineet Cotonoun sopimuksen vuoden 2002 loppuun mennessä.
Haluaisin sanoa, että neuvoston puheenjohtajavaltio - joka on jo tiedostanut tilanteen - on ottanut yhteyttä kaikkiin unionin jäsenvaltioihin ja kehottanut niitä jouduttamaan ja nopeuttamaan ratifiointimenettelyjä; mikään ei ilahduttaisi meitä enemmän kuin se, että voisimme puheenjohtajakautemme päätteeksi sanoa, että Cotonoun sopimus on jo ratifioitu, kun otetaan huomioon, että kyseinen sopimus tulee voimaan sitä päivää seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jolloin unionin jäsenvaltiot ja kaksi kolmasosaa AKT-valtioista - toisin sanoen 51 AKT-valtiota - ovat jättäneet ratifioimiskirjat ja yhteisö on jättänyt sopimuksen hyväksymistä koskevan asiakirjan. Tähän mennessä 42 AKT-valtiota on jättänyt ratifioimiskirjansa.
Haluaisin tässä yhteydessä jälleen kerran korostaa, että puheenjohtajavaltio muistuttaa kaikille Cotonoun sopimuksen osapuolille sopimuksen täysimääräisen soveltamisen kiireellisyydestä, sillä sopimus on olennainen osa unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa, ja muistutin tästä edustaessani unionin neuvoston puheenjohtajavaltiota yhteisen edustajakokouksen tapaamisessa Kapkaupungissa 18.-21. maaliskuuta. Tämä on ilman muuta ensisijainen aihe AKT-valtioiden ja EU:n ministerikokouksessa, joka järjestetään Espanjan puheenjohtajakaudella Punta Canassa (Dominikaanisessa tasavallassa) 28. kesäkuuta.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, käsitin sen perusteella, mitä sanoitte tänään ja myös Kapkaupungissa, että Espanja on juuri ratifioimassa sopimuksen. Kuitenkin kun otetaan huomioon AKT-valtioiden ja Euroopan unionin välisen assosiaatiosopimuksen merkitys ja koska Cotonoun sopimuksen allekirjoittamisesta on kulunut jo kaksi vuotta, haluaisin tietää, aikooko neuvosto niiden toimenpiteiden lisäksi, joita sopimuksen ratifioineet jäsenvaltiot - joita on ainoastaan neljä, kuten neuvoston puheenjohtaja erittäin hyvin sanoi - parhaillaan toteuttavat, järjestää Euroopan kansalaisille suunnatun tiedotuskampanjan, sillä kansalaiset eivät tiedä juuri mitään Cotonoun assosiaatiosopimuksesta. Samaa ei voida sanoa AKT-maista, joista 44 on ratifioinut sopimuksen, kuten te erittäin hyvin totesitte. Aikooko neuvosto hyödyntää puheenjohtajakauttaan ja AKT-maissa vallitsevaa tilannetta ja toteuttaa tällaisen tiedotuskampanjan?

De Miguel
. (ES) Mielestäni olette oikeassa, että tällaisen kampanjan järjestäminen olisi aiheellista, jotta Euroopan kansalaiset oppisivat tuntemaan tämän vanhimman unionia kolmansiin maihin yhdistävän siteen merkityksen; unioni on nimittäin tehnyt tällaisen sitoumuksen kehittyvän maailman kanssa ja meillä on Euroopan maissa erityinen vastuu tätä maailmaa kohtaan, sillä suurin osa AKT-maista on ollut Euroopan unionin jäseniin kuuluvien entisten siirtomaavaltojen alaisuudessa.
Mielestäni myös ajankohta on mitä parhain. Monterreyssa on pidetty kehitysavun rahoituskonferenssi, ja Johannesburgissa pidetään syyskuun alussa kestävän kehityksen huippukokous, jossa käsitellään ensisijaisesti kehitysavun rahoitusta ja kaikkia Cotonoun sopimuksessa tarkoitettuja toimia. Olen ilman muuta valmis käsittelemään tätä komission kanssa - asiasta vastaavan komission jäsenen kanssa - ja pyrkimään siihen, että kampanjan avulla lisättäisiin Euroopan kansalaisten tietoisuutta tästä tärkeästä välineestä, jonka avulla Eurooppa sijoittuu kehitysyhteistyön rahoittajien kärkipäähän maailmassa. Tämä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon, että meille muistutettiin Monterreyssa kehittyneiden maiden erityisestä velvollisuudesta auttaa kehitysmaita.

Puhemies. -
Seuraavana on Richard Corbettin kysymys nro 6 (H-0183/02):

Aihe: Kashmir
Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että viimeaikaisten kehitysten perusteella on yhä tärkeämpää löytää ratkaisu Kashmirin kiistaan?
Mihin toimiin EU aikoo ryhtyä, jotta asianomaiset saataisiin neuvottelupöydän ääreen ratkaisun löytämiseksi?

De Miguel
. (ES) Neuvosto on huolestunut viimeaikaisista jännitteistä Intian ja Pakistanin välillä, kun otetaan huomioon erityisesti niiden sotavoimien suuruus ja kummankin maan ydinasevalmius. Toivon, että niiden päättäväisten toimien perusteella, joita Pakistan soveltaa alueellaan oleviin ja Intiassa toimiviin terroristiryhmiin, maat kykenevät jatkamaan kahdenvälistä vuoropuhelua Simlan sopimuksen ja Lahoren julkilausuman hengessä. Neuvosto niin ikään toivoo, että vuoropuhelu kattaisi kaikki kumpaakin osapuolta kiinnostavat kysymykset, mukaan luettuna Jammun ja Kashmirin kysymys. Neuvosto on valmis auttamaan vuoropuhelussa vain, jos kumpikin osapuoli pitää sitä hyödyllisenä.

Corbett (PSE).
Onko neuvoston puheenjohtajavaltio samaa mieltä siitä, että Kashmir on hyvä esimerkki konfliktista, jonka on sallittu jatkua liian pitkään? Nyt kun huomiomme on ymmärrettävästi muualla, kuten Lähi-idän kysymyksessä, meillä on taipumus unohtaa, että muuallakin maailmassa on käynnissä hyvin vakavia konflikteja, minkä vuoksi teemme vähän niiden ratkaisemiseksi.
Onko neuvoston puheenjohtajavaltio tietoinen siitä, että on monia Kashmirista peräisin olevia EU:n kansalaisia - ei vähiten omassa vaalipiirissäni -, jotka ovat hyvin huolestuneita ja yhä huolestuneempia suhteittensa tilasta? Myöntääkö neuvoston puheenjohtaja, että nyt on aika painostaa yhä voimakkaammin asianomaisia osapuolia pääsemään neuvotteluratkaisuun? Meidän ei pidä unohtaa Kashmirin konfliktia, vaikka huomiomme onkin kiinnittynyt muualle. Meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota siihen Euroopan unionissa, ja tarpeen tullen tarjoamme Euroopan unionin palveluksia välittäjänä, jos siitä on apua asianosaisille.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio tiedostaa hyvin, että Kashmirin konflikti kuuluu niihin konflikteihin, jotka kestävät tai ovat kestäneet kauemmin kuin olisi toivottavaa. Valitettavasti 1900-luvulla tapahtuneet nyky-yhteiskunnan kansainväliset muutokset ovat synnyttäneet eri maanosien eri kolkkiin jännityspesäkkeitä, joita ei ole pystytty poistamaan, koska niihin liittyy voimakkaita poliittisia tunnelatauksia.
On selvää, ettei Kashmir saa osakseen kaikkea huomiotamme, mutta tämä ei johdu siitä, etteikö ongelma olisi vakava, vaan nimenomaan - ja tämä on kiitettävää - sekä Intian että Pakistanin toteuttamista ponnisteluista, jotta tämä kytevä pesäke, joka on ollut vähällä leimahtaa seurauksiltaan arvaamattomaksi sodaksi, voitaisiin saada tyyntymään siinä vuoropuhelun hengessä, joka kaikista ongelmista huolimatta edelleen vallitsee Intian ja Pakistanin välillä.
Mielestäni neuvosto on arvostanut erittäin paljon Intian ja Pakistanin hallitusten sovittelevaa henkeä erityisesti viime kuukausina, jolloin on sattunut erittäin vakavia tapahtumia, kuten terrori-iskuja, jotka ovat voineet horjuttaa tasapainoa entisestään jo Afganistanin konfliktin horjuttamalla alueella. Puheenjohtajavaltio on luonnollisesti tarjonnut osapuolille apuaan alusta lähtien.
Mielestäni Pakistan ja Intia ovat maita, joilla on suurenmoinen kulttuuri ja pitkät perinteet. Ne uskovat itse pystyvänsä ratkaisemaan konfliktin. Jos ne tarvitsevat meitä, voitte olla varma, että olemme niiden käytettävissä, mutta toistaiseksi näiden kahden suurvallan - Pakistanin ja Intian - välillä vallinnut vuoropuhelun henki antaa aiheen olettaa, että niillä on tahtoa konfliktin ratkaisemiseen, vaikka se kävisikin hitaasti; tämä konfliktihan muistuttaa Intian jakautumisen ja Pakistanin itsenäistymisen synnyttämää tilannetta, joka synnytti suuria turhaumia.

Puhemies. -
Seuraavana on Cecilia Malmströmin kysymys nro 7 (H-0187/02):

Aihe: Johtavassa asemassa olevan Taiwanin kansalaisen viisumi
Ruotsalainen sisarpuolue on kutsunut Taiwanin demokraattisesti valitun liberaalin presidentin Chen Shui-bianin Ruotsiin osallistumaan yksityisesti puolueen satavuotisjuhlaan. Taiwanin presidentiltä on evätty viisumi, ja päätöstä on perusteltu sillä, että EU:n viisumisäännökset eivät salli Taiwanin presidentin matkustaa EU:n jäsenvaltioon. Presidentti Chen Shui-bianilta evättiin viime syksynä viisumi myös Brysseliin.
Yhden-Kiinan-politiikka asettaa selvät rajat EU:n toimille suhteissa Taiwaniin. EU:n jäsenvaltiot ovat pitkän ajan kuluessa testanneet, missä rajat kulkevat diplomaattisissa suhteissa Kiinan kanssa ja ovat silloin tällöin venyttäneet niitä. EU otti niinkin äskettäin kuin viime syksynä vastaan muun muassa Tiibetin johtajan Dalai Laman.
Onko neuvosto valmis tarkistamaan Taiwania kohtaan harjoittamaansa viisumipolitiikkaa siten, että Taiwanin kansan valitsema presidentti voi matkustaa EU:hun ainakin yksityiselle vierailulle. Katsooko neuvosto, että on johdonmukaista toisaalta sallia Tiibetin johtajan vierailu, mutta ei sallia Taiwanin kansan valitseman presidentin vierailua?

De Miguel
. (ES) Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 539/2001 vahvistetaan luettelo kolmansista maista, yhteisöistä ja alueellisista viranomaisista, joita vähintään yksi jäsenvaltio ei tunnusta valtioiksi, joiden kansalaisilla on oltava viisumi jäsenvaltioiden ulkorajoja ylittäessään, ja Taiwan on tässä luettelossa. Jäsenvaltioiden on päätettävä viisumin myöntämisestä tai epäämisestä yksittäistapauksissa yhteisessä konsuliohjeistossa vahvistettujen edellytysten perusteella, kun päätös liittyy Schengenin säännöstöön. Ei ole olemassa erityistä neuvoston päätöstä, jolla jäsenvaltiot velvoitettaisiin epäämään viisumi mainitsemaltanne henkilöltä. Näin ollen valtiot voivat halutessaan tehdä niin.

Malmström (ELDR)
. (SV) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos tästä selkeyttävästä tiedosta. Keskustelimme Kiinasta aamulla, ja parlamentti oli erittäin yksimielinen siitä, kuinka tärkeää vuoropuhelu ja yhteistyö ovat myös ihmisoikeusasioissa.
Jos tulkitsen vastauksenne oikein, se tarkoittaa, että Ranskan, Tanskan ja viimeksi nyt Ruotsin hallituksen viittaukset EU:n viisumisääntöihin olisivat olleet perusteettomia, silloin kun presidentti Chen Shui-bianilta evättiin viisumi, kun hänet oli kutsuttu yksityiselle vierailulle. Käsittääkseni nyt on siis niin, että ei ole olemassa mitään EU:n ministereiden tekemää päätöstä, josta olisi pidettävä kiinni tässä tapauksessa, vaan kukin maa saa päättää asian itse.
Eikö teidän mielestänne ole kummallista, että tällaisia päätöksiä tehdään? Siinä annetaan Kiinalle melko eriskummallisia signaaleja, samalla kun pidämme ihmisoikeuksia koskevaa vuoropuhelua tärkeänä ja kun meillä on Taiwanin kanssa hyvä keskusteluyhteys tässä asiassa.

De Miguel
. (ES) Minusta tässä ei ole mitään kummallista, jäsen Malmström. Tarkoitin, että Taiwaniin liittyy poliittinen ongelma, jonka te tunnette - ja jota en luonnollisesti aio käsitellä - ja että yhteisissä konsuliohjeissa ei automaattisesti myönnetä viisumeita Taiwanista peräisin oleville henkilöille eikä erityisesti presidentin kaltaiselle erittäin merkittävälle henkilölle. Kuitenkin mikä tahansa unionin maa, joka haluaa itse myöntää maahantuloviisumin yksinomaan kyseiseen maahan, voi tehdä niin, eikä mikään estä sitä tekemästä niin. Tämä luonnollisestikin riippuu kunkin valtion poliittisesta katsantokannasta, eikä teiltä ole varmaankaan jäänyt huomaamatta, että Kiinan taholla on voimakkaita poliittisia syitä ja suuria paineita siihen, ettei tällaisia viisumeita myönnettäisi.

Puhemies. -
Kysymys nro 8 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä, jäsen Van den Bos, ei ole läsnä.

Puhemies. -
Kysymykset nro 9 ja 10 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. Kysymyksen nro 9 laatijan, jäsen Rodríguez Ramosin, sijaisena on jäsen Díez González.
Seuraavana on María Rodríguez Ramosin kysymys nro 9 (H-0192/02):

Aihe: Kansainvälisten adoptioiden jatkaminen Romaniassa
Monien kansainvälisten elinten pyynnöstä Romanian hallitus päätti kesäkuussa 2001 keskeyttää kansainväliset adoptiot. Hallitus valmistelee uutta adoptiolakia, joka on juuri tulossa parlamentin käsiteltäväksi. Hallitus hyväksyi kuitenkin 7. marraskuuta 2001 "hätäasetuksen", joka antaa mahdollisuuden saattaa loppuun kesken olevat menettelyt. Asetuksen perusteella siis voitaisiin tehdä poikkeuksia menettelyä koskevaan keskeytykseen uutta lakia odottaessa.
Monet espanjalaiset perheet (1 200 perhettä) ja perheet muista jäsenvaltioista ovat käynnistäneet menettelyn lapsen adoptoimiseksi Romaniasta. On tapauksia, joissa Romanian adoptiokomitea on osoittanut lapsen adoptiovanhemmille ja nämä ovat käyneet Romaniassa tutustumassa lapseensa, mutta sitten menettely on keskeytetty. Tällainen tilanne on 17 espanjalaisen anomuksen kohdalla, joissa Romanian hallitus on osoittanut adoptoitavan lapsen ja asia on Romanian adoptiokomiteassa valmiina esitettäväksi romanialaisille tuomioistuimille.
Mitä toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa Romanian viranomaisten suhteen, jotta kyseiset 17 menettelyä voitaisiin saada päätökseen? Mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta perheet, joiden adoptioasia on kesken ja vuodesta 2000 hallintoon pysähtyneenä, saisivat pian ratkaisun pitkään venyneeseen ahdistavaan tilanteeseen?
Seuraavana on Pat the  Cope Gallagherin kysymys nro 10 (H-0219/02):

Aihe: Kansainvälinen adoptio ja Romania
Kesäkuussa 2001 Romanian adoptiokomitea lakkasi välittämästä lapsia kansainvälisille adoptiojärjestöille ja keskeytti uusien kansainvälistä adoptiota hakevien ulkomaalaisten perheiden rekisteröimisen vähintään vuodeksi. Voisiko neuvosto ilmoittaa, mihin toimiin se aikoo ryhtyä saadakseen kansainvälisen adoption jälleen käyntiin Romaniassa, ja katsooko se, että lastenhuoltopolitiikan sisällyttämiseksi muihin alakohtaisiin politiikkoihin ponnistellaan riittävästi?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, olitte sattumalta keskiviikon istunnon puhemiehenä maaliskuussa. Juuri tähän samaan aikaan keskiviikon istunnossa annoin jäsen Gil-Robles Gil-Delgadon kysymykseen vastauksen, jossa käsittelin pitkään tätä aihetta.
Nyt esitetty kysymys koskee samaa aihetta. Voisin kehottaa teitä tutustumaan jäsen Gil-Robles Gil-Delgadolle antamaani vastaukseen, mutta en tee niin, vaan luen sana sanalta antamani vastauksen, jotta tietäisitte, että neuvosto ei ole muuttanut maaliskuussa esittämäänsä kantaa huhtikuussa:
"Euroopan unioni on järjestelmällisesti asettanut etusijalle ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojelun suhteissaan ehdokasvaltioihin.
Tämä kysymys on keskeisellä sijalla kunkin maan liittymistä edeltävässä strategiassa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa vuonna 1993 vahvistettujen poliittisten kriteerien mukaisesti.
Romanian tapauksessa yksi liittymistä edeltävän strategian erityisalueista on lastenhuolto. Komission vuonna 2000 antamassa määräaikaiskertomuksessa, joka koski Romanian edistymistä liittymisen valmisteluissa, komissio ilmaisi huolensa maiden välisiä adoptioita koskevasta lainsäädännöstä ja käytännöistä, jotka sallivat muiden näkökohtien kuin alaikäisen ensisijaisen edun vaikuttaa adoptiopäätöksiin. Tämän ja muiden huolestuttavien seikkojen perusteella Romanian hallitus päätti keskeyttää kansainväliset adoptiot. Romanian liittymistä valmistelevan kumppanuuden ensisijaiset tavoitteet ja välitavoitteet saatettiin ajan tasalle päätöksessä, jonka neuvosto teki 28. tammikuuta 2002 ja jonka mukaan kansainvälisiä adoptioita on lykättävä siihen asti, kunnes on annettu uusi lainsäädäntö, joka on lasten etujen ja Romanian kansainvälisten velvoitteiden mukainen, ja kunnes hallinnon kyky panna täytäntöön uusi lainsäädäntö on varmistettu. Sen lisäksi, että Romanian hallitus lykkäsi adoptioita, se ryhtyi toimenpiteisiin joulukuussa 2001 päättääkseen adoptiomenettelyt niissä tapauksissa, jotka olivat jo tuomioistuinkäsittelyssä, kun kansainväliset adoptiot päätettiin keskeyttää. Neuvoston puheenjohtajavaltio katsoo, että niiden lasten adoptiot, joiden osalta adoptiomenettelyt on jo aloitettu jäsenvaltioissa kaikin oikeudellisin takein, olisi saatava päätökseen kohtuullisessa ajassa."
Minun on muistutettava, että aihe otettiin esille assosiaationeuvoston viime kokouksessa ja että olemme ottaneet sen esille myös kahdenvälisesti sekä pääministeri Nastasen että ulkoasiainministeri Geoanan kanssa.

Díez González (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette todellakin sanonut, että on olemassa uutta lainsäädäntöä, "hätäasetus", joka mahdollistaa tiettyjen menettelyjen nopeuttamisen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja de Miguel, en halua, että neuvosto muuttaa kantaansa, ja lisäksi lapsia on mielestäni suojeltava, mutta ettekö ole sitä mieltä, että hallituksemme voisivat olla vähintään yhtä tehokkaita kuin yhdysvaltalaiset virkamiehet? Tiedätte nimittäin, että helmikuussa Romanian pääministerin Yhdysvaltain-vierailun jälkeen yhdysvaltalaisiin perheisiin on juuri tämän uuden asetuksen ja uuden lainsäädännön nojalla adoptoitu 19 lasta. Ettekö ole sitä mieltä, että nyt, kun asetus on voimassa ja adoptioita jatketaan siten, että lapsia suojellaan ja Romanian hallitusta vaaditaan samalla kohtelemaan tasapuolisesti eurooppalaisia perheitä, ratkaisuna on asianmukainen poliittinen painostus? Ettekö ole sitä mieltä, että jos pääministeri Aznar ottaisi tämän aiheen uudestaan asialistalleen, tarttuisi puhelimeen ja solmisi korkean tason poliittisia yhteyksiä, tämä kysymys - joka vaikuttaa vähintään 17 espanjalaisperheeseen, joille on osoitettu lapsi - ratkeaisi, kuten se ratkesi yhdysvaltalaistenkin kohdalla? Minä uskon niin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja pyydän teitä toimimaan sen mukaisesti.

De Miguel
. (ES) Toistan vain, että unionin neuvoston puheenjohtaja on todellakin jo ennen puheenjohtajakautta ryhtynyt toimiin tilanteen ratkaisemiseksi. Kysymys on nostettu uudestaan esille - viimeksi Barcelonan Eurooppa-neuvostossa - enkä tiedä, mihin toimiin Romania on ryhtynyt yhdysvaltalaisten lasten osalta, enkä myöskään tunne yksityiskohtaisesti jo käsiteltyjä adoptioita muiden yhteisön lasten osalta. Muistutan teille, että puheenjohtajavaltio ei tee poikkeuksia kansallisuuden perusteella; meidän kannaltamme katsottuna kaikki unionin lapset ovat samanarvoisia, olivatpa he sitten espanjalaisia tai jostakin muusta unionin jäsenvaltiosta. En tiedä, miten monta menettelyä on jatkettu, mutta olen saanut sellaisen vaikutelman, että asiassa edetään hyvin. Joka tapauksessa haluan vastata teille, jäsen Díez, ettemme suinkaan aio tinkiä pyrkimyksistämme ja että otamme erittäin mielellämme uudelleen yhteyttä Romaniaan, jos se on tarpeen. Panen asian merkille, välitän sen asianomaisille tahoille ja ryhdyn itsekin tarvittaviin toimiin.

Crowley (UEN).
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen rehellisyydestään hänen myönnettyään, että hän antoi saman vastauksen kuin viime kuussa.
Lisäkysymykseni koskee etenkin sitä laajaa näyttöä, jota meillä on saatavilla parlamentissa paronitar Nicholson of Winterbournen parlamentin puolesta laatiman selvityksen ansiosta. Adoptioon luovuttaminen on monien lapsien etujen mukaista, koska siten he voivat saada paremmat mahdollisuudet elämässä. Etenkin Romaniassa on paljon vakavasti vammaisia orpolapsia, joiden adoptoimiseen Euroopan unionin maista löytyy halukkaita perheitä. Nyt näitä perheitä estetään adoptoimasta lapsia, jotka monessa tapauksessa olisivat ei-toivottuja Romaniassa ja muissa maissa, etenkin Yhdysvalloissa. Euroopan unionissa on adoptioperheitä, jotka ovat valmiita ottamaan vakavasti traumatisoituneita ja vammaisia, sekä fyysisesti että henkisesti vammaisia, lapsia perheenjäsenikseen. Valitettavasti heiltä on viety mahdollisuudet tähän.
Eikö olisi syytä panna asiat tärkeysjärjestykseen tämäntyyppisissä adoptioissa?

De Miguel
. (ES) Jäsen Crowley, käyn usein Romaniassa työni takia, ja minulla on ollut useaan otteeseen tilaisuus nähdä, miten kurjissa oloissa orvot tai vanhemmistaan eroon joutuneet lapset joutuvat asumaan orpokodeissa ja laitoksissa. En voi muuta kuin olla samaa mieltä kanssanne, että näiden lasten olisi ilman muuta paljon parempi olla perheessä kuin laitoksessa. Sitä paitsi näillä laitoksilla ei yleensä ole keinoja eikä rahaa tarjota lapsille ihmisarvoista elämää.
Adoptiokysymys kuitenkin herättää voimakkaita tunteita näissä maissa, joten se on voimakkaasti poliittinen kysymys. Romanian hallituksella on suuria vaikeuksia hoitaa asiat kuntoon tässä kysymyksessä, koska siihenkin ovat lyöneet leimansa maan julkista elämää tahranneet korruptiotapaukset.
Mielestäni meidän on annettava luottamuslause pääministeri Nastasen uudelle hallitukselle, sillä hän on rehellinen pääministeri, joka pyrkii luomaan järjestelmän, jossa ei esiintyisi korruptiota ja joka perustuisi mahdollisimman suuressa määrin oikeuksien ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, kuten tältä Euroopan unionin ehdokasvaltiolta edellytetään Kööpenhaminan kriteerien nojalla. Mielestäni meidän on annettava hänelle tarvittava liikkumavara, jotta lasten adoptiojärjestelmä voitaisiin uudistaa. Joka tapauksessa tämä on kuitenkin humanitaarinen kysymys, koska se vaikuttaa moneen perheeseen. Ongelmana on myös, että osa odottaa vielä näitä lapsia; meidän on huolehdittava heistä ja annettava Romanian hallitukselle liikkumavaraa, jotta se ottaisi käyttöön täysin avoimen adoptiojärjestelmän ja jotta monet perheettömät ja onnettomat romanialaislapset saisivat paremman tulevaisuuden eurooppalaisissa tai amerikkalaisissa perheissä.

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Minulle tuottaa suurta tyytyväisyyttä kiittää ja tukea neuvostoa kaikesta siitä, mitä se on tänään todennut tästä vaikeasta aiheesta. Käytän puheenvuoron, sillä vaikka neuvoston kanta ei ole muuttunut, Romanian hallitus on tehnyt paljon työtä asian hyväksi, ja haluan suositella neuvostolle raporttia, joka tuli vain muutama päivä sitten kansainvälisen adoption arviosta vastaavalta riippumattomalta ryhmältä ja jonka pääministeri oli tilannut. Raportti on nyt hyväksytty, ja se julkaistaan ja sitä levitetään muutamien yksityiskohtien selvittämisen jälkeen.
Tämä uusi selvitys on hyvin tärkeä etenkin avattujen tietolähteiden tapauksissa, minkä tiedän tyydyttävän suuresti hyvää ja etevää kollegaani Gil-Robles Gil-Delgadoa. Meidän on kuitenkin muistettava, ettei neuvoston mainitsemat korruptio ja lasten salakauppa koske ainoastaan espanjalaisia tai pohjoisamerikkalaisia perheitä. Romaniassa on useita tuhansia lapsia, joilla on oma perhe, josta he ovat joutuneet eroon. Näin ollen koko järjestelmää on elvytettävä, uudistettava ja tarkistettava, kuten neuvosto totesi. Tämä on hyvin tärkeä asia etenkin vakavasti vammaisten lasten kannalta, ja uskon, että uusi selvitys auttaa myös priorisoinnissa.
Kysymykseni neuvostolle koskee kuitenkin huoltani niistä ilmeisen hyvin perustelluista tiedoista, että Yhdysvallat on nyt kenties tämän kysymyksen herättämien tunnekuohujen siivittämänä liittämässä Romanian mahdollista liittymistä Natoon - mitä parlamentti tukee sataprosenttisesti - maan sisäisten adoptioiden lykkäämisen poistamiseen. Jos tämä on totta, voisiko neuvosto ilmaista kantansa siitä, että tämä on todella vääränlainen tapa toimia?

De Miguel
. (ES) Vastaukseni on hyvin ytimekäs: en halua jatkaa tästä aiheesta. Jäsen Nicholson of Winterbourne on antanut erittäin tärkeän panoksen Euroopan unionin ja Romanian suhteille mietinnöllään, jonka me kaikki tunnemme ja jonka romanialaiset luonnollisesti tuntevat meitä paremmin. Uskonkin, että hän tietää hyvin, että moniin näistä kysymyksistä etsitään ratkaisua, eikä tämä ole välttämättä oikea ajankohta jatkaa Romanian adoptioasioiden tarkastelua.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kysymykseni on erittäin lyhyt. Haluan kysyä neuvoston puheenjohtajalta, onko hän saanut sellaisia tietoja, että Romaniassa tehtiin vuosittain noin 3 500 kansainvälistä adoptiota ja että orpokodeissa oli saman verran lapsia. Jos orpokodeissa on nykyisin vähintään 50 000 lasta, ongelmaa ei ratkaista tällä järjestelmällä; ja kysyisin, onko Romanian hallitus todellakin korruption poistamisen tarpeen takia vapautettu eräästä Euroopan unionin perusperiaatteesta eli taannehtivuuskiellosta niiden nykyisten sääntöjen osalta, joiden mukaisesti adoptiot on tähän asti käsitelty.

De Miguel
. (ES) En todellakaan pysty antamaan täsmällisiä tietoja orpokodeissa olevien lasten määrästä. Heitä on ilman muuta kymmeniätuhansia. Olen myös samaa mieltä, että adoptioiden nopeuttaminen olisi yksi humaani keino tarjota näille näköalattomille köyhille lapsille ulospääsy. Olen kuitenkin jo sanonut, että kyseessä on mielestäni vakava poliittinen ongelma, joka Romanian uuden hallituksen on ratkaistava ja joka juontaa juurensa menneisyyteen. Nykyinen hallitus pyrkii aktiivisesti ottamaan käyttöön lainsäädäntöä ja hoitamaan kuntoon adoptioasian, joka sitä paitsi on erittäin arkaluonteinen, sillä se koskettaa koko Romanian väestöä. Meidän on mielestäni siis luotettava näyttöön ja uskottava, että pääministeri Nastasen hallitus panee täytäntöön uuden lainsäädännön ja jatkaa adoptioita entiseen tahtiin.
Taannehtivuusperiaate on yksi vaihtoehto Romanian hallitukselle, joka voi halutessaan soveltaa vanhaa lainsäädäntöä tai odottaa uuden lainsäädännön soveltamista. Joka tapauksessa olemme jo saaneet sitoumuksen siitä, että vanhan lainsäädännön alaiset lapset luovutetaan perheilleen, ja näin tehdään paraikaa.

Puhemies. -
Seuraavana on Jonas Sjöstedtin kysymys nro 11 (H-0193/02):

Aihe: SIS 2 -rekisterin perustaminen
Neuvosto käsittelee parhaillaan ehdotusta, joka koskee SIS-rekisterin laajentamista siten, että se sisältää myös nk. "rauhanhäiritsijät", esimerkiksi jalkapallohuligaanit ja väkivaltaiset mielenosoittajat.
Aikooko komissio tehdä päätöksen, jonka mukaan SIS-rekisteri voi sisältää myös ne mielenosoittajat, jotka eivät ole syyllistyneet mihinkään rikokseen?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, kysymys koskee Belgian ehdotusta, jonka mukaan SIS-rekisterin (Schengenin tietojärjestelmä) ilmoituksiin sisällytettäisiin henkilöt, joiden tiedetään aiheuttaneen yleisiä järjestyshäiriöitä ja joista saattaa tulla rauhanhäiritsijöitä tietyissä tilanteissa, kuten urheilutapahtumissa, yhteiskunnallisissa tapahtumissa, kulttuuritapahtumissa tai erilaisissa mielenosoituksissa.
Tarkoituksena oli sulauttaa nämä tiedot ilmoituksiin Schengenin sopimuksen 99 artiklan mukaisesti, vaikka päämäärä oli toinen: toisin sanoen näitä ihmisiä haluttiin estää osallistumasta tiettyihin tapahtumiin sen sijasta, että heitä valvottaisiin hienovaraisesti, kuten viime aikoina on tehty.
Ministerit keskustelivat ehdotuksesta sekakomitean kokouksessa 7. joulukuuta 2001. Tuolloin ilmeni mielipide-eroja ja jotkin valtuuskunnat vastustivat ehdotusta jyrkästi. Näin ollen ehdotusta ei ole tarkasteltu yksityiskohtaisesti asiantuntijatasolla, eikä tällaisia henkilöitä koskevien tietojen sisällyttämisen edellytyksiä ole vielä täsmennetty, mikäli tiedot päätetään sisällyttää rekisteriin. Toistaiseksi kysymykseen ei siis voida antaa lopullista vastausta, mutta nykyisten mielipide-erojen perusteella on epätodennäköistä, että ehdotus menisi läpi lähitulevaisuudessa, ja on vielä tätäkin epätodennäköisempää, että se voisi vaikuttaa ihmisiin, jotka eivät ole syyllistyneet rikoksiin.
Neuvosto korostaa ohimennen, että on tehty aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi turvallisuudesta kansainvälisten jalkapallo-ottelujen aikana. Ehdotetussa päätöksessä säädetään poliisin tietojenvaihdosta kansallisten jalkapalloalan tietokeskusten välillä, mutta siinä ei kaavailla SIS-rekisterin käyttöä tähän tarkoitukseen.

Sjöstedt (GUE/NGL)
. (SV) Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Kysymykseni koskee nyt sitä, käsitelläänkö tätä kysymystä uudestaan jossakin työryhmässä tai ministerineuvostossa. Onko se seuraavien kokousten asialistalla?
Haluaisin myös korostaa, että tämä on tärkeä oikeusvarmuusasia. Kyseessä on ehkä se, että rajoitetaan ihmisten perusoikeuksia, oikeutta matkustaa ja oikeutta ilmaista mielipiteensä mielenosoituksissa. Jos tällaisia rajoituksia tehdään, täytyy niille olla vahvat perustelut. Ehdoton edellytys täytyy olla se, että on olemassa tuomio niin, ettei tätä tehdä pelkästään esimerkiksi poliittisen epäilyksen perusteella. Olen iloinen neuvoston vastauksesta, eli siitä, että te ette käytännössä pidä mahdollisena, että sellaiseen rekisteriin kirjataan henkilöitä, joita ei ole tuomittu rikoksesta, ja että te pidätte epätodennäköisenä sitä, että sellainen päätös tehtäisiin.

De Miguel
. (ES) Mielestäni vastaukseni oli tarpeeksi suorasanainen, jäsen Sjöstedt. Neuvosto ei ole lämmennyt ajatukselle, jonka mukaan SIS-rekisteri sisältäisi myös henkilöitä, jotka tunnetaan yksinomaan toiminnastaan erilaisissa tavanomaisesta poikkeavissa tapahtumissa, koska silloin tarkkailtaisiin sellaisia henkilöitä, jotka eivät ole syyllistyneet mihinkään rikokseen, eikä tätä voida missään nimessä sallia. SIS-rekisteri sisältää yksinomaan rikoksiin syyllistyneitä henkilöitä.
Mikäli urheilutapahtumissa, poliittisissa tapahtumissa tai mielenosoituksissa ilmenee yleisiä järjestyshäiriöitä, kuten aiemmin on käynyt, on paljon tehokkaampaa valvoa hienovaraisesti henkilöiden sisäänpääsyä ja rajoja kuin tehdä tällaisia luokitteluja, jotka ovat paitsi vastenmielisiä myös kaikkien kansalaisperinteidemme vastaisia. Haluaisin sanoa teille, että viimeksi tällaista hienovaraista valvontaa on suoritettu juuri Barcelonan Eurooppa-neuvostossa, jotta kaupungin kadut eivät muuttuisi taistelutantereeksi, kuten Genovassa kävi, ja Schengenin sopimuksen väliaikaisen keskeyttämisen kautta Espanjan poliisi saattoi pysäyttää rajalla joitakin rauhanhäiritsijöitä, joilla esimerkiksi oli mukanaan nuijia ja baseball-mailoja näyteikkunoiden rikkomista varten. Yli 2 000 henkilöä tutkittiin. Kaikki henkilöt päästettiin jatkamaan matkaansa lukuun ottamatta niitä, joilla oli mukanaan välineitä tihutöiden tekemiseen.
Tarkastukset ovat tehokkaampia kuin luettelon julkaiseminen henkilöistä, jotka eivät ole syyllistyneet mihinkään rikokseen ja joita ei näin ollen pitäisi luokitella sellaisiksi.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
En olisi esittänyt kysymystä, ellei arvoisa puhemies olisi viitannut Genovaan. Haluaisin muistuttaa puhemiehelle, että tarkastuksia tehtiin ja jopa laivalastillinen kreikkalaisia mielenosoittajia käännytettiin takaisin. Se ei kuitenkaan estänyt Genovassa kuolemaan johtanutta välikohtausta, mikä osoittaa sen, ettei ongelma ole peräisin mielenosoittajien vaan poliisin ja viranomaisten puolelta, jotka turvautuvat mieluummin tukahduttamistaktiikkaan mielenosoittajia vastaan. Ja tämä on ongelma, jonka olemme tuominneet monta kertaa.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, tämä ei oikeastaan ollut kysymys, mutta vastaan mielelläni ehdotukseenne, ja vastaukseni on, ettei hienovaraisilla tai muunlaisilla tarkastuksilla eikä integroidun tietojärjestelmän luetteloilla pystytä estämään valitettavia tapahtumia mielenosoitusten aikana, ja mielestäni puheenjohtajavaltio Espanja voi ylpeänä sanoa, että Barcelonassa ei esiintynyt minkäänlaista julmuutta ihmisten tavaroita tai omaisuutta eikä mielenosoittajia kohtaan, sillä poliisi - luonnollisestikin - suoritti valvonta- ja tarkkailutehtävänsä kunnioittamalla asianmukaisesti mielenosoittajia ja pyrkimällä erottamaan rauhanhäiritsijät vilpittömin aikein mieltään osoittavista ihmisistä. On syytä todeta, että Barcelonan mielenosoitus oli todellakin hämmästyttävä osoitus kansalaisten yksimielisyydestä ja että ennen ei ole järjestetty näin tärkeää mielenosoitusta, jossa ei olisi ilmennyt väkivaltaisuuksia. Olenkin täysin vakuuttunut, että paras tapa välttyä väkivaltaisuuksilta on harjoittaa tehokasta valvontaa ja että poliisi osaa tehdä työnsä tehokkaasti, kuten Barcelonan Eurooppa-neuvostossa tapahtui.

Puhemies. -
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 12-40 vastataan kirjallisesti.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, olen osallistunut parlamentissa monelle kyselytunnille, ja vertaileva käsitykseni on, että neuvoston puheenjohtaja de Miguel tietyssä mielessä ryövää parlamentin aikaa, sillä hän puhuu hyvin hitaasti, ja ennen kaikkea hän lukee hyvin hitaasti, mikä on erityisen ärsyttävää.
Osaan hyvin espanjaa, ja tulkitsen tämän siten, että hän haluaa viivästyttää keskustelua. Luulen, että jos vertailisimme fonetiikkaa, fonologiaa ja puheaikoja, näkisimme, että tietyt neuvoston puheenjohtajat ovat antaneet suurenmoisia vastauksia ja käyttäneet paljon aikaa selityksiin, mutta tällä kertaa ei voida sanoa näin.
Käsitykseni on, että täällä halutaan tietyssä mielessä ryövätä parlamentin aikaa ja viivästyttää keskustelua, jotta kysymyksille jäisi vähemmän aikaa. Pyydänkin puhemiehistöä tutkimaan asiaa siltä varalta, että neuvoston puheenjohtaja de Miguelille olisi annettava asiasta suositus.

Puhemies. -
Hyvä parlamentin jäsen, voin sanoa teille, että käsitykseni ei lainkaan vastaa omaa arviotanne, joka on erittäin henkilökohtainen.
Tämä ei ollut työjärjestyspuheenvuoro. Teillä on oikeus esittää näkemyksenne kirjallisesti, mutta puhemiehistö voi jo ilmoittaa, ettei se aio tutkia fonologiaa tai puheaikoja ja että sen mielestä neuvoston puheenjohtaja de Miguel vastaa kysymyksiin sopivaksi katsomallaan tavalla. Toisinaan se miellyttää parlamentin jäseniä ja toisinaan ei, jäsen Izquierdo. Tämä on selvää, eikö olekin?
Jos neuvoston puheenjohtaja de Miguel haluaa vastata näihin väitteisiin, hänellä on puheenvuoro.

De Miguel
. (ES) Mielestäni tällaisen huomion esittäminen on melko epäkohteliasta, varsinkin kun tänään parlamentti on antanut minun odottaa puoli tuntia kyselytunnin alkamista toisen keskustelun takia. En ole moittinut parlamenttia keskustelujen viivästymisestä, koska se on minusta täysin normaalia. Mielestäni on aivan uskomatonta, että joku voi moittia minua siitä, että kulutan aikaa vastatessani kysymyksiin, kun parlamentti on itse antanut minun odottaa puoli tuntia. Jäsen Izquierdo Rojon olisi syytä tietää tämä. Tämä ei sitä paitsi ole ensimmäinen kerta, kun puhun parlamentissa - ei edes tässä parlamentissa - eikä kukaan ole syyttänyt minua ajan ryöväämisestä. Päinvastoin, omasta mielestäni luen ja puhun sen verran nopeasti, ettei kukaan voi moittia minua hitaudesta. Arvoisa puhemies, esitän siis muodollisen vastalauseeni näistä väitteistä, jotka ovat vähintäänkin melko epäkohteliaita.

Puhemies. -
Neuvoston puheenjohtaja de Miguel, pyydän teiltä anteeksi, että aloitimme kyselytunnin myöhässä. Tiedätte, ettei tämä johdu istunnon puhemiehestä, sillä edellinen keskustelu on saatava päätökseen. Totesin jo erittäin selvästi, etten missään nimessä ole samaa mieltä jäsen Izquierdo Rojon esittämistä näkemyksistä.
Älkäämme muodostako tästä ongelmaa parlamentin ja neuvoston välille, sillä siinä ei ole mitään mieltä. Olen istunnon puhemiehenä erittäin tyytyväinen tahtiin ja vastauksiin sekä yhteistyöhönne parlamentin kanssa. Me voimme tai parlamentin jäsenet voivat halutessaan - kuten kaikissa maailman parlamenteissa - myöhemmin arvostella vastausten sisältöä.
Olen varma, että jäsen Izquierdo Rojo voi olla kanssani samaa mieltä tästä arviosta, vaikka hän ei tällä hetkellä ajattelisi niin. Puhemiehenä olen kuitenkin vakuuttunut neuvoston puheenjohtajan täydellisestä paneutumisesta tämänpäiväisellä kyselytunnilla, ja pyyntönne mukaisesti ja vielä enemmänkin eli mitä kohteliaimmin kiitän teitä läsnäolostanne istuntosalissa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Skinnerin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0020/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta (RCAP) [KOM(2001)605 - C5-0015/2002 - 2001/2213(CNS)].

Skinner (PSE)
Arvoisa puhemies, nykyinen riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma on laadittu siksi, että Lissabonin Eurooppa-neuvostossa päätavoitteeksi asetettiin, että Euroopasta luodaan maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä. Hallitukset olivat optimistisia asettaessaan tällaisen tavoitteen, joka ei kuitenkaan ole epärealistinen, kun otetaan huomioon, että se on niiden saavutettavissa. Tarvitsemme kannustavaa kehystä, jotta voidaan edistää voimakkaasti kasvavia aloja, kuten informaatio- ja biotekniikkaa, ja niiden synnyttämää työllisyyttä. Pk-yritykset ovat osa prosessia, ja tässä juuri on kyse rahoituksen houkuttelemisesta tällaisen liiketoiminnan luomiseksi.
Mihin tarvitsemme riskipääomaa koskevaa toimintasuunnitelmaa? Jos vertaamme Eurooppaa ja Yhdysvaltoja liiketoiminnan luomisessa ja oman pääoman rahoituksessa etenkin pienten yritysten keskuudessa, riskipääomatoimet osoittavat, että Euroopan kilpailuvalmiudessa on valtavasti umpeen kurottavaa. On laadittava puitteet, jotta voimme suunnitella Euroopan tulevaisuutta.
Aluksi on poistettava tärkeimmät esteet ja asetettava kriteerit niiden poistamiselle, ja tässä komissio onkin onnistunut suhteellisen hyvin, kun parlamentti sitä ensin siihen kannusti. Nyt on määriteltävä kehys näille kriteereille. Ensimmäinen kriteeri on markkinoiden pirstoutuminen. Kuinka yritykset itse asiassa hankkivat velka- ja pääomarahoitusta kaikkialla Euroopan unionissa? Käytänteet vaihtelevat ja voivat olla ristiriidassa keskenään 15 jäsenvaltiossa. Joitakin käytänteitä sovelletaan yhtäältä kehittymässä olevilla markkinoilla ja toisia taas pitkälle kehittyneillä markkinoilla. Monet pienet ja keskisuuret yritykset hoitavat rahoituksensa liikepankkilainoin.
Tämä on täysin asianmukaista joissakin tilanteissa, mutta uudet ja jännittävät hankkeet tai yhtiöittäminen eivät ole välttämättä kovin soveliaita pankkilainoille. Aloilla, joilla riski on todennäköisesti hyvin merkittävä osa liiketoimintaa, kuten esimerkiksi verkkokauppaa harjoittavien yritysten kohdalla, liikepankkitoiminta voi osoittautua epäsopivaksi ja toimimattomaksi vaihtoehdoksi. Tällöin vaaditaan vaihtoehtoisia prosesseja, ns. bisnesenkeleitä tai investointiryhmiä ja yksityisiä investointeja, ja tämä kerää yhteen ihmisiä, joilla on ideoita ja rahaa. Institutionaalisella tasolla noteeraus esimerkiksi AIMS-markkinoilla on mahdollista Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja kenties jopa ajatus eläkerahastojen hyödyntämisestä entistä korkeampien talouskasvun voittojen mahdollistamiseksi sen sijaan, että se tapahtuisi velkakirjojen ja tuottoisten osakkeiden avulla.
Kun otetaan huomioon potentiaalisten uusien kasvuyritysten voittojen lisäyspyrkimykset, ei kenties ole yllättävää saada tieto siitä, että kokonainen uusi toiminnanala on tullut tälle alalle. Samalla tavoin näiden investoijien ylivarovainen kanta heidän soveltaessaan due diligence -periaatetta tarkoittaa, ettei spontaanisuus kuulu riskien arviointiin, kuten olisi ensin voinut luulla. Jos EU haluaa paikan teollisuuskasvun ja kilpailun "ensimmäisessä divisioonassa", tulevaisuuden alojen rahoitus on elintärkeää. Tämä on karu totuus markkinoista, joita pidättelevät paitsi velanoton hidas kehittyminen myös institutionaalisten ja lainsäädännöllisten esteiden luonne, sillä ne estävät kaikkea lisäkehitystä kaikkialla Euroopan unionissa.
Tarkastelkaamme hieman noita esteitä. Hallinnolliselta kannalta on myönteistä havaita, että yrityksen perustamiseen liittyvät hallinnolliset muodollisuudet ovat nyt yhtiösääntöjen kulmakivi. Tämä mahdollistaa sellaisen edistyksen, jota toivomme tapahtuvan.
Olen pannut merkille myös, että yritystoiminnan pääosasto ryhtyi tammikuussa 2002 työskentelemään yritysten perustamisen hallintoa koskevan esikuva-analyysin parissa. Yrityksen perustamiskustannukset vaihtelevat Euroopan unionissa, mutta asiassa on edetty jonkin verran. Pohtikaamme nyt kuitenkin joitakin lisensointikysymyksiä. Pohtikaamme myös eräitä muita yritysten toimintaa jarruttavia näkökohtia. Erottelu on tärkeää, ja on olemassa huipputekniikan yrityksiä, lääke- ja biotekniikkayrityksiä, jotka ovat joutuneet voittamaan esteitä, joita on kenties harkittava uudelleen.
Meidän on seurattava, kuinka nämä yritykset pärjäävät. Meidän ei pidä seurata vain käynnistysvaihetta, sillä yritykset kasvavat, kehittyvät tai ne lunastetaan. Näin ollen meidän on käytännön syistä pohdittava, millaisia yrityksiä tarkastelemme riskipääomakysymyksessä. Jo nyt osuuksien lunastaminen ja etenkin johdolle myynti ovat suurin yksittäinen riskipääomatoiminnan osa-alue.
Lainsäädännöllisten esteiden purkaminen tarkoittaa uusien direktiivien antamista. Niissä yhdistyvät lähestymistavat, jotka ovat välttämättömiä yhtenäismarkkinoiden kannalta. Hiljattain annettiin esitedirektiivi, ja nyt - päättelen niin parlamentin toimien perusteella - sillä suojellaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä jatkuvien rekisteröintien byrokraattisilta vaatimuksilta tai vaaroilta, jotka uhkaavat noiden yritysten rahoitusmahdollisuuksia.
Esitedirektiiviä koskevat kysymykset, joita parlamentin on käsiteltävä, olisi voitu välttää, jos viittaukset riskipääomaa koskevaan toimintasuunnitelmaan olisivat jo alun alkaen olleet riittävät.
Saanen mainita myös eläkkeet ja sen, että meillä olisi oltava korkealaatuinen eläkedirektiivi, jolla voitaisiin välttää ylivarovainen lähestymistapa. Tällainen lähestymistapa itse asiassa vähentäisi mahdollisuuksia rahoittaa eläkesektorista käsin, mikä on pienten yritysten suurin investointilähde Yhdysvalloissa. Jos tällaista ylivarovaista lähestymistapaa sovelletaan, tällöin emme tarvitse eläkedirektiiviä Euroopassa.
Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa sinällään yhdistyvät monet direktiivit, joita tarvitaan riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täydentämiseen, myös ne, jotka olen jo maininnut. Nyt kun Lamfalussyn kysymys on käytännöllisesti katsoen jo ratkaistu, kehitys on taattu, ja meillä on hyvät mahdollisuudet täyttää vaatimus lainsäädäntökehyksen luomisesta riskipääomaa koskevalle toimintasuunnitelmalle. Monet sellaiset parlamentin jäsenet, jotka haluavat yrityksille vain kaikkein myönteisintä etua, ovat jo pitkään nostaneet esiin pienten ja keskisuurten yritysten vaikutusta koskevan kysymyksen.
Komission laatima vertailuanalyysi sen omista saavutuksista näillä aloilla on tarjonnut Euroopan parlamentille ja neuvostolle välineen arvioida Euroopan kehitystä. Toistaiseksi kehitys on ollut myönteistä, joskin hieman hidasta.
On mainittu myös muita aloja, kuten verotus, riskipääoman kaksinkertainen verotus tai myyntivoittovero, uusien yritysten verojärjestelyt sekä vertailukelpoiset verokannat, jolloin pääomariski on vähäisempi. Monet jäsenvaltiot ovat ottaneet esiin näitä kysymyksiä, joihin on kuitenkin vielä saatava hieman selvyyttä.
Myös henkilöresurssien kohdalla kaipaamme sellaista koulutusta ja opastusta, joka on välttämätöntä jo liiketoiminnan menestymisen kannalta: elinikäinen koulutus ja ammattipätevyyttä koskevat aloitteet voidaan nähdä mahdollisuutena ryhtyä levittämään parhaita käytänteitä samaan tapaan kuin liiketoiminnan neuvonantajien käyttöönotto joissakin maissa sekä koulujen opetusohjelmien kehittäminen.
Huipputekniikan pienyrityksistä, joita riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma loppujen lopuksi koskee, on jo sinänsä pulaa.
Lissabonissa vuonna 1997 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa Euroopalle asetettiin haaste riskipääomaa koskevan suunnitelman laatimisesta. Lainsäädäntökehyksen odotetaan valmistuvan vuoteen 2005 mennessä, ja tietopohjaisen talouden luominen on määrä saattaa loppuun vuoteen 2010 mennessä. Riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma ei sinänsä ole mikään "mestarisuunnitelma" talouskasvun lisäämisen tai työpaikkojen synnyn kannalta, mutta se on tärkeä kehys. Kehitystä on tapahtunut, mutta se on ollut melko hidasta.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa tekemällä kaksi aiejulistusta. Ensimmäinen on, että edustan Walesia Euroopan parlamentissa. Jäsenet ovat kenties tietoisia siitä, että riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma hyväksyttiin ensin Walesin pääkaupungissa ja omassa kotikaupungissani Cardiffissa pidetyssä huippukokouksessa. Taloudelliselta kannalta paljon mielenkiintoisempaa sen sijaan on tieto siitä, että toimin johtajana Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen maanviljelijäliiton keskinäisessä vakuutusyhtiössä (National Farmers' Union Mutual Insurance Company), joka on kymmenen suurimman vakuutusyhtiön joukossa. Minun on hyvä mainita tämä, koska osa huomautuksistani koskee vakuutusalan kannalta merkityksellisiä kysymyksiä.
Onnittelen jäsen Skinneriä hänen tekemästään työstä mietinnön parissa. Tämä on tavanomainen tapa kiittää, mutta tällä kertaa arvostan todella sitä kovaa työtä ja sitoutumista, mitä hän on osoittanut. Hän on tietyllä lailla "yksinäinen susi" juuri tällä puolella parlamenttia, mitä tulee tarpeeseen taata, että kehitämme liiketoiminnan etuja. Siitä huolimatta kannatamme hänen näkemyksiään ja kannatamme hänen mietintöään. Kollegani ja minä teimme talous- ja raha-asioiden valiokunnassa mietintöön joitakin muutoksia, jotka tekevät siitä entistäkin kannatettavamman.
Mietintö on käsittääkseni laadittu riskipääoma-alalla tapahtuneiden muutamien epäonnistumisten takia. Epäonnistumisia on ollut. Riskipääoma-alalla on liiaksi keskitytty aloille, joilla rahoitustoiminta on jo huomattavaa. Sen vuoksi on tärkeää saada hieman neuvoja valtiontukia koskevista säännöistä. Haluaisin kuitenkin varoittaa parlamenttia niiden omien kokemusteni perusteella, joita minulla on ollut epäonnistumisista hallituksen rahoittamista kokeiluista riskipääoma-alalla.
Ensinnäkin ihmiset luulevat, että hallituksen rahoittama pääomajärjestely tarkoittaa vääjäämättä taetta taloudellisesta tuesta. Toiseksi millä perusteella joitakin investointeja pitäisi tukea ja toisia taas ei? Kuka siitä päättää?
Kolmanneksi markkinat saattavat toisinaan vääristyä, ja hyvät kilpailijat saattavat suorastaan tulla ajetuiksi pois liiketoiminnasta. Tätä on joskus kenties jouduttava varomaan.
Käsittelyssämme olevassa mietinnössä tämä tasapaino on saatu kohdalleen, mutta meidän on siitä huolimatta luovuttava ajatuksesta, että hallitus voisi jossakin mielessä ratkaista kaikki nämä ongelmat. On tärkeää puhua yrittäjyyden edistämisestä. Annamme liikaa tyhjiä lupauksia yrittäjyydelle panematta sitä kuitenkaan tehokkaasti käyntiin.
Kotimaassani tämä on ensisijainen tavoite, mutta on hyvin vaikeaa saada tuon suunnitelman täytäntöönpanossa mukana olevat ihmiset myöntämään yrittäjyyden tärkeys. Hyvin usein meillä on paikallisia ja alueellisia julkisen sektorin ohjaamia hallintoja, jotka pitävät tätä vain yhtenä tulonlähteenä muiden joukossa.
Lopuksi haluan puhua varojen hankkimislähteistä. On eläkerahastoja, pankkeja ja vakuutusyhtiöitä. Komissio ja jäsen Skinner ovat tiedostaneet tämän. Meidän täällä parlamentissa on tehtävä loppu näiden elinten parjaamisesta. Nämä ovat juuri niitä, joiden rahoitukseen tukeudumme luodaksemme dynaamisen talouden, jota haluamme Euroopassa kehittää. Etuja on kahdenlaisia: luomme uusia yrityksiä ja työllisyysmahdollisuuksia ja samaan aikaan keräämme hyvin usein tuloja, jotta Euroopan kansalaiset voivat jäädä eläkkeelle. Tämän tuloksena luomme toimivan investointiverkoston. Tätä viestiä ei kovin usein täällä parlamentissa kuule.

Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni täysin ilman parlamentaarisia velvoitteita tervehtimällä ja kiittämällä jäsen Peter Skinneriä, joka esitteli meille laadukkaan ja perusteellisen mietinnön ja päästää minut sitä paitsi tekemästä asiaa koskevia yksittäisiä huomioita, sillä hän käsittelee niitä oivallisesti mietinnössään.
Hyvät kollegat, Euroopan taloudellisen elpymisen, joka on ehdottomasti keskeinen asia unionin kaikkien poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi, on riiputtava enemmän näiden politiikkojen laadusta kuin sen muiden talousalueiden elpymisen myötä saamien myönteisten sykäysten tuloksesta. Unionin määritteli Lissabonissa vuonna 2000 selkeäksi ja sitovaksi tavoitteeksi, että Euroopan unionista on tehtävä vuoteen 2010 mennessä maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin talous. Tämän tavoitteen saavuttaminen merkitsee yhtäältä täyden hyödyn ottamista kaikista tieto- ja tietopohjaisen yhteiskunnan yleistymisen sekä joidenkin markkinoiden vapauttamisen erityisesti energian alalla antamista mahdollisuuksista, ja toisaalta se merkitsee kestävää taloudellista kehitystä edistävien kilpailu- ja kilpailukykypolitiikkojen määrittelyä ja soveltamista.
Euroopan yhteisö rakentuu yrittäjyyteen perustuvasta taloudesta, jossa enemmistö yrityksistä on yksityisiä ja innovaatioon ja riskiin perustuva kulttuuri on väistämätön tosiasia. Niinpä kansallista politiikkaa sääteleviltä viranomaisilta ja asianmukaisilta yhteisön toimielimiltä vaaditaan, että ne edistävät kaikkia näitä innovaatiopyrkimyksiä eivätkä vaikeuta niitä.
Lissabonin Eurooppa-neuvostossa arvioitu riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma, joka halutaan panna kokonaan täytäntöön vuoteen 2003 mennessä, on yksi näistä välineistä ja varmastikin yksi tehokkaimmista käyttökelpoisista välineistä. On siis tärkeää arvioida ja ohjata sen soveltamista, ei ainoastaan tapahtuneen edistyksen toteamiseksi, vaan ennen kaikkea on motivoitava jäsenvaltioiden kaikkia merkittäviä voimia ja vedottava niihin, että tarvitaan jatkuvasti tervettä yrityshenkeä, jonka perustana olevassa kulttuurissa riski on pysyvästi hallinnassa oleva tekijä. Investointien edistämiseen suunnattua riskipääoman käyttöä uusissa yrityksissä ja ennen kaikkea korostuneen epävarmoilla aloilla tuotannon alkuvaiheessa on kannustettava ja puolustettava, sillä sen aikaan saamat ja moninkertaistamat suunnattomat mahdollisuudet eivät ole vielä ehtyneet. Tämä kuitenkin edellyttää, kuten esittelijä osuvasti muistuttaa, toimia lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi ja sellaisten kaikkien jäsenvaltioiden omaksumien, mutta myös unionin ehdottamien verokannustinpolitiikkojen hyväksymistä, jotka mahdollistavat pääomatarjonnan esteiden purkamisen ja erityisesti pk-yritysten pääsyn tähän rahoitusvälineeseen.
Ottaessaan lisävastuuta Euroopan investointipankin kautta tapahtuvan riskipääoman rahoituksessa Eurooppa osoittaa, että se haluaa yksiselitteisesti ottaa osan vastuustaan. On kuitenkin vahvistettava ja kehitettävä, ilman että tästä rahoitusmuodosta koituisi haittaa huipputekniikan aloille, sellaiset poliittiset, taloudelliset ja institutionaaliset puitteet, että pk-yritykset voivat täysin hyödyntää riskipääomavälinettä.
Komission ja parlamentin roolista tulee tässä yhteydessä kerrassaan välttämätön ja varmasti määräävä.

Blokland (EDD).
Monet suuret tekniset läpimurrot on tehty pienissä, luovissa yrityksissä. Esimerkiksi Philips keksi hehkulampun kotonaan, ja Bill Gates aloitti ohjelmistojen kehittämisen autotallissaan. Lienee selvää, etteivät kaikki uudistukset valtaa heti alaa suuren yleisön keskuudessa. Silloin tarvitaan rohkeutta, uskallusta, heittäytymistä ja riskipääomaa.
Jotta yhteiskunta voisi hyötyä näistä uudistuksista, on tärkeää, että niihin investoidaan. Näin edistetään uuden tekniikan kehittymistä eteenpäin. Monilla pienyrittäjillä ei kuitenkaan ole rahaa investointeihin, tai heillä ei ole yhteyksiä pääomamarkkinoihin, joilta varoja voisi saada edullisin ehdoin. Siksi on hyvin tärkeää edistää riskipääoman saatavuutta ja poistaa esteenä olevat säännöt. Viime vuosina sekä riskipääoman kysyntä että sen tarjonta pienille ja keskisuurille yrityksille on pysynyt muuttumattomana, mistä voidaan päätellä, että toimiva on ainoastaan sellainen lähestymistapa, jossa poistetaan esteitä sekä kysynnästä että tarjonnasta. Julkisen rahoituksen saattamista saataville en pidä tässä yhteydessä juurikaan tai ollenkaan tärkeänä.
On ennen kaikkea jäsenvaltioiden tehtävä varmistaa, että säännellään hyvin sitä, kuinka eläkerahastot saavat niille uskotut varat tuottamaan voittoa. Riskipääomaan sijoittamiselle on jäätävä tilaa, mutta tiukoin ehdoin, rahastojen riskiprofiilin mukaisesti. Eläkkeitä ei saa saattaa tällä tavoin vaaraan.
Lisäksi jäsenvaltioiden on estettävä se, että kannustustoimenpiteistä tulee lopulta valtiontukea. Se ei ole toivottavaa, eikä sillä kannusteta innovatiivisia ja luovia yrittäjiä. Se ei myöskään ole mikään ratkaisu pääomamarkkinoiden puutteisiin, jotka ovat olennainen ongelma. Kannustustoimenpiteiden onkin ilman muuta oltava luonteeltaan väliaikaisia.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät vielä paikalla olevat kollegat, meille kaikille on selvää, millainen merkitys omalla pääomalla ja riskipääomalla on Euroopalle Lissabonissa asetettujen tavoitteiden täyttämistä ajatellen. Olemme iloisia, että Lissabonissa hyvin selkeästi muistutettiin, että tehokkaat riskipääomamarkkinat ovat avainasemassa innovoivien nopeasti kasvavien pk-yritysten kannalta ja siten myös uusien kestävien työpaikkojen luomisessa.
Olemme erittäin iloisia, että Lissabonissa vaadittiin toistamiseen riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa kokonaisuudessaan vuoteen 2003 mennessä ja että mantereemme teknisen kehityksen ja innovaatioiden perustan korostettiin olevan pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Suhtaudummekin erittäin myönteisesti siihen tulokseen, että Euroopan riskipääomasijoitusten kokonaismäärä lisääntyi vuoden 1999 10 miljardista eurosta 19,6 miljardiin euroon vuonna 2000. Tästä menestyksestä huolimatta harmittelemme sitä, että olemme vielä paljon jäljessä Yhdysvalloista. Kun riskipääomasijoitusten kokonaismäärä oli Euroopassa vuonna 2000 vain 0,23 prosenttia bruttokansantuotteesta, Yhdysvalloissa vastaava osuus oli 0,7 prosenttia. Jos haluamme saavuttaa Lissabonissa asetetut tavoitteet, meidän on kurottava Yhdysvaltojen etumatka umpeen tälläkin alalla, ellei jopa ohitettava se.
Tässä yhteydessä on lisäksi tärkeää muistuttaa - kuten edellinenkin puhuja teki - että suurimpia rahoituslähteitä ovat eläkerahastot, joiden jälkeen tulevat vakuutusyhtiöt ja pankit. Siksi onkin valitettavaa, ettei neuvosto ole toimittanut vieläkään virallista vastaustaan komission ehdotukseen, joka koskee työeläkkeiden Euroopan laajuista vahvistamista sisämarkkinoilla rahoituspalveluja koskevan toimintaohjelman osana.
Pahoittelen myös sitä, että meistä tuntuu, etteivät parlamentti ja komissio voi eivätkä aio hyväksyä neuvoston niin kutsuttuja kompromissiehdotuksia, minkä vuoksi asiasta vastaava komission jäsen Bolkestein katsonee nyt tarpeelliseksi sanoa, että ellei asia etene, hänen on pakko vetää komission ehdotus takaisin lisätäkseen vähän vauhtia. Neuvoston käyttäytyminen on myös ristiriidassa Barcelonan päätelmien kanssa.
Tiedämme myös, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on ongelmia rahoituksen saamisessa. Sen vuoksi Baselin prosessi on niin tärkeä, samoin kuin sekin tosiasia, että Baselin tuloksissa otetaan huomioon keskisuuriin yrityksiin perustuva eurooppalainen talousrakenne eikä vaikeuteta pienten ja keskisuurten yritysten rahoituksen saantia. Pyydämmekin siksi komissiota paitsi tukemaan Baselin prosessia Barcelonan päätelmien mukaisesti myös vaikuttamaan aktiivisesti kasvuun ja työllisyyteen ottamalla huomioon eurooppalaisen talousrakenteen sekä pienten ja keskisuurten yritysten merkityksen.
Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Skinnerin mietintö tarjoaa järkevän vastauksen komission lokakuussa 2000 laatimaan tiedonantoon riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta; tuo toimintasuunnitelma juontaa juurensa vuonna 1998 pidettyyn Cardiffin huippukokoukseen ja lomittuu hyvin rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaan, josta Barcelonassa tehtiin ensisijainen tavoite.
Pk-yritykset Euroopassa kohtaavat velka- tai pääomarahoituksen hankinnassa paljon suurempia ongelmia kuin vastaavat yritykset Yhdysvalloissa, mikä saattaa olla yksi syy Yhdysvaltain taloudessa kymmenen viime vuoden kuluessa tapahtuneeseen huimaan kehitykseen. Vaikka riskipääomarahastoissa on tapahtunut nykyään nopeaa kasvua Euroopan unionissa, toimintakyvyssä on valtavia eroja. Lontoon kaupunki, jonka ylpeä edustaja olen, on tiennäyttäjä, koska riskipääomien prosenttiosuus Yhdistyneen kuningaskunnan bruttokansantuotteesta on 0,4 prosenttia. Suurin osa rahoituksesta on kuitenkin tälläkin alalla peräisin Yhdysvaltojen lähteistä. Eläkerahastot ovat suurin pääomanlähde, ja olen peräänkuuluttanut Yhdistyneen kuningaskunnan mallin mukaisia omavalintaisia eläkesuunnitelmia yrittäjille, joilla on lupa tehdä tällaisia investointeja Euroopan laajuisesti. Ehdotukseni tosin valitettavasti hylättiin valiokunnassa.
Yhdyn vaatimukseen ottaa käyttöön Yhdysvaltain mallin mukainen EU:n laajuinen maksukyvyttömyyslainsäädäntö Yhdysvaltain konkurssimenettelyä koskevan budjettikohdan XI linjan mukaisesti. Menettelystä on monia etuja etenkin niin kauan, kun se ei horjuta kaupanteon jatkuvuutta maksuissaan myöhästyneissä yrityksissä.
Pahoittelen myös kipeästi kaivatun yhteisöpatentin esittämisen myöhästymistä, joka johtuu liiallisesta varovaisuudesta kielikysymyksessä, mikä vain lisää pk-yritysten kustannuksia ja tekee menettelyistä toimimattomia. Jos kielikysymykseen ei tartuta voimakkaasti, se vain pahenee laajentumisen jälkeen, jolloin unionissa on 40 miljoonaa puolankielistä, jotka niin ikään haluavat kielelleen saman aseman kuin esimerkiksi italialla tai espanjalla on.
Jäsenvaltioiden olisi myös vakavasti harkittava varojen hankintaa tuottavien pääomavoittojen verokannustimien avulla investoijien riskien hälventämiseksi. En kuitenkaan yleisesti ottaen kannata pk-yritysten suoraa valtionrahoitusta, koska valtio on yleensä huono erottamaan voittajia kilpailevan pääomakysynnän joukosta. Siitä huolimatta jäsen Skinnerin ehdotus luoda riskipääomaa koskeva www-sivusto pk-yritysten vuorovaikutuksen ja rahoittajien toiminnan helpottamiseksi on erittäin hyvä.
Tämä erinomainen mietintö sai puoluerajat ylittävän voimakkaan tuen talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, ja se ansaitsee täyden tukemme, vaikka se onkin lähtöisin parlamentin vastakkaiselta puolelta.

Grönfeldt Bergman (PPE-DE)
. (SV) Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin ylistää esittelijä Skinneriä, joka on ansiokkaasti kuvannut suuren määrän toimenpiteitä, joihin on tartuttava, jotta riskipääoman saantia lisättäisiin Euroopassa. Jos voisimme päästä siihen Lissabonissa kaksi vuotta sitten sovittuun erittäin optimistiseen tavoitteeseen, jonka mukaan Eurooppa olisi maailman paras vuonna 2010, täytyy toimenpiteisiin tarttua nopeasti, jotta riskipääoman saatavuus paranisi yrityksille. Aika rientää. Yhdysvallat lisäävät etumatkaansa.
Kuten esittelijäkin korosti, on erityisen tärkeää tarkastella pienten ja keskisuurten yritysten edellytyksiä. Juuri niissä uudistuminen ja tekninen kehittyminen tapahtuu. Pienet ja keskisuuret yritykset voivat myös luoda uusia työpaikkoja.
Tiedämme, että riskipääomasijoittaminen on vähentynyt Euroopassa. Tällaisessa tilanteessa on helppo sortua menneiden aikojen ratkaisuun: julkiseen rahoittamiseen. Tämä tietenkin johtaisi uusiin, mutta tuista riippuvaisiin yrityksiin eikä terveisiin vahvoihin yrityksiin. Siksi on tärkeää korostaa, että valtion tuki voi olla oikeutettua ainoastaan poikkeuksellisissa oloissa.
Yritysilmasto kokonaisuudessaan on ratkaisevan tärkeä sille, miltä Euroopan ja jäsenvaltioiden talous näyttää. Selvä esimerkki tämän puuttumisesta on Ruotsi, jossa on käytetty paljon valtion tukea ja siten torjuttu kilpailu. Vuoden 1960 jälkeen ei kotimaassani ole perustettu yhtään suurta yritystä.
Mietinnössä käsitellään monia pienille ja keskisuurille yrityksille tärkeitä asioita. Siitä käy selvästi ilmi, että edelleen on olemassa hallinnollisia, lainsäädännöllisiä ja kulttuurisia esteitä voitettavana ja että aivan liian vähän on tehty näiden poistamiseksi. On välttämätöntä, että tätä työtä nopeutetaan, koska riskipääoman saanti on yritysten kasvun ja kehityksen edellytys.
Konkurssiin menevien yritysten on saatava mahdollisuus. Yrittäminen ja erehtyminen ei saa johtaa polttomerkintään konkurssilainsäädännön perusteella, muuten kukaan ei enää halua yrittää. Riskejä ottavat henkilöt ja riskejä ottava pääoma ovat kasvavan talouden A ja O.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Jonathan Evans edustaa Walesin kansalaisia, ja minä edustan Welsin kansalaisia. Molemmissa paikoissa on vahvoja pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja se onkin Euroopan vahvuus. Kaksi kolmannesta työpaikoista on alle 250 työntekijän yrityksissä, minkä vuoksi politiikkamme perusajatuksena on oltava: "Ajattele ensin pieniä." Meidän on ajateltava ensin pieniä ja mietittävä, mihin asiaan on ensin käytävä käsiksi.
Kun opiskelija tai työntekijä nykyään haluaa alkaa harjoittaa ammattiaan itsenäisesti, meillä ei ole mitään toimivia välineitä, joilla voisimme auttaa heitä. Niin kutsuttu yhden miehen starttiraha on erittäin tärkeä asia. Pitää voida myöntää myös 5000-10 000 euron suuruisia riskipääomien osuuksia; niitä ei saa aloittaa vasta 5 miljoonasta eurosta.
Tällaista järjestelyä tarvitaan etenkin uusissa jäsenvaltioissa. Meidän on tiedostettava, että niissä on huutava pula omasta pääomasta ja että sikäläisillä pankeillakin on erittäin vaikeaa, ja jos haluamme rakentaa niihin toimivan hyvinvoinnin ja toimivan markkinatalouden, meidän on mietittävä, miten nämä yritykset saavat tarvittavan pääoman sitten, kun ne harjoittavat toimintaansa Euroopan unionissa.
Toinen suuri asia on yritysten luovutus. Yritysten luovutuksessa sukupolvelta toiselle on tällä hetkellä äärettömän tiukka verotus. Juuri tässä vaiheessa yrityksen riski on kuitenkin suurimmillaan, koska kokenut sukupolvi väistyy, ja kun uusi sukupolvi haluaa lisäksi luoda aina jotakin uutta, se ottaa siinä samalla uuden riskin. Pyytäisin komission jäsentä tarjoamaan tälle vaihtoehtoja.
Lopuksi haluaisin vielä sanoa, että on tärkeää pohtia verotuksen optimointia. Onko poistojärjestelmä asianmukainen? Eivätkö uudet yritykset ja riskipääomayritykset tarvitse uutta poistojärjestelmää, uusia verohelpotuksia ja varauksia? Kuinka pitkiä ja laajoja määräaikojen on tarkoitus olla? Veroilla on mielestäni erittäin tärkeä merkitys myös oman pääoman hankinnassa. Pyydän komissiota laatimaan aiheesta vihreän kirjan, koska Basel II -sopimus merkitsee suuria muutoksia myös verotukseen - Basel II -sopimukselle voidaan luoda edellytykset nimittäin ainoastaan keventämällä tuntuvasti yrityksen toiminnasta saatujen tuottojen, erityisesti yritysten jakamattomien voittojen, verotusta, ja se kyllä saa valtiovarainministeritkin vielä hereille.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toteamalla, että komissio kannattaa mietintöä ja haluaa kiittää sen esittelijää jäsen Skinneriä riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa koskevan mietinnön laatimisesta. Mietintö on selvä tuen osoitus yhteisön strategialle EU:n riskipääomamarkkinoiden kehittämiseksi.
Kuten parlamentissa on tänä iltana jo useaan otteeseen todettu, riskipääoma on uusien ja innovatiivisten yritysten tärkeä rahoituslähde ja edistää siten merkittävästi talouskasvua ja työpaikkojen syntyä. Laajojen ja tehokkaiden EU:n riskipääomamarkkinoiden kehittämisellä on keskeinen sija niin sanotussa Lissabonin strategiassa, joka on laadittu Euroopan unionin dynamiikan ja vaurauden lisäämiseksi.
Riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman käynnistämisen jälkeinen ajanjakso on ollut nopean kasvun aikaa EU:n riskipääomamarkkinoilla. Investoinnit lähes kolminkertaistuivat vuosina 1998-2000. Vuonna 2001 kasvu hidastui "dot.com-kuplan" puhjettua ja maailmantalouden taannuttua, mutta markkinat ovat silti kaiken kaikkiaan vakaat. Kasvun hidastuminen voidaan itse asiassa nähdä välttämättömänä vakautumisena edellisten vuosien melko ylenpalttisen toiminnan jälkeen.
Todellisesta edistyksestä huolimatta EU:n riskipääomamarkkinoiden kehittämiselle on vielä suuria esteitä. Kuten mietinnössä todetaan, esteet vaikuttavat sekä markkinoiden tarjonta- että kysyntäpuoleen. Riskipääomaa koskevalla toimintasuunnitelmalla on määrä tarttua noihin esteisiin, ja joukko avaintoimia vaaditaan toimintasuunnitelman täytäntöönpanolle asetetun vuoden 2003 määräajan saavuttamiseksi. Saanen nyt mainita niistä neljä.
Ensinnäkin rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaan sisältyvät tärkeät toimet on toteutettava kiireesti. Niihin kuuluvat ehdotettu esitedirektiivi, työeläkerahastoja koskeva direktiiviehdotus, josta monet jäsenet ovat tänään puhuneet, sekä kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja koskeva asetusehdotus. On hyvin myönteistä, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa sitouduttiin näiden ehdotusten hyväksymiseen mahdollisimman varhain vuonna 2002.
Saanen vastata jäsen Karasille työeläkerahastoista, ettei komission aikomuksena ole vaikeuttaa tehokkaasti ja tyydyttävästi toimivien eläkerahastojen toimintaa. Miksi ihmeessä komissio lisäisi noiden eläkerahastojen sääntelyn taakkaa? Sen vuoksi sanoin jokin aika sitten, että jos neuvosto vaatisi lisärajoituksia tyydyttävästi toimivien eläkerahastojen kohdalla - sellaisia löytyy lähinnä Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista sekä Alankomaista ja Tanskasta: näiden maiden osuus on yhteensä kenties noin kaksi kolmannesta eli 75 prosenttia eläkerahastovelvollisuuksien täyttämiseksi kootusta ja säästetystä pääomasta - miksi komissio asettaisi lisärajoituksia noille eläkerahastoille? Tämän vuoksi olen sanonut, että jos neuvosto haluaa näin tehdä, komissiolla ei ole muuta mahdollisuutta kuin peruuttaa ehdotus.
Tämä on ensimmäinen keino, jolla komissio pyrkii kasvattamaan riskipääomaa koskevan toimintasuunnitelman markkina-aluetta. Toinen keino on vaatia jäsenvaltioita säilyttämään rakenneuudistusten toteuttamisen tahti ja tarvittaessa nopeuttamaan sitä. Uudistuksen tavoitteena on oltava sellaisen ilmapiirin luominen, jossa riskipääomamarkkinat voivat menestyä. Kehitystä on tapahtunut, mutta paljon on vielä tehtävää. Komission talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuosiksi 2002/2003 sisältävät jälleen kehotuksia ponnistelujen tehostamisesta tällä alalla.
Kolmanneksi yrittäjyyttä on edistettävä. Sekä yhteisössä että jäsenvaltioissa on toteutettu toimia yrityskulttuurin edistämiseksi EU:ssa, mutta parlamentin jäsenet tiedostavat, ettei yrityskulttuurin muuttaminen ole helppoa. Kulttuuriesteiden ylittäminen voi todellakin olla erityisen vaikeaa, mutta meidän on jatkettava ponnistelujamme ja mahdollisuuksien mukaan tehostettava niitä.
Neljänneksi ja viimeiseksi on parannettava riskipääomatoiminnan julkisen rahoituksen tehokkuutta, ja on tärkeää, ettei julkinen rahoitus syrjäytä yksityisen sektorin investointeja. Emme halua näin tapahtuvan. Komissio on tältä pohjalta selkeyttänyt riskipääomatoimintaan suunnattua valtiontukipolitiikkaansa.
Pidän talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintöä EU:n riskipääomamarkkinoiden kehittämisponnistelujemme toisena tärkeänä rakennuskivenä. On rohkaisevaa, että valiokunnan suositukset vastaavat täysin riskipääomaa koskevassa toimintasuunnitelmassa esitettyjä toimia, ja komissio haluaa jälleen kerran esittää suurkiitokset esittelijälle hänen työstään.
Haluaisin vastata puheenvuoroni lopuksi jäsen Karasin esittämään kysymykseen, että komissio seuraa aktiivisesti Baselissa käytäviä neuvotteluja. Kuten jäsen Karas tietää, komissio on tarkkailijana noissa neuvotteluissa. Olemme nyt aloittamassa kolmatta neuvottelukierrosta, johon on varattu enemmän aikaa. Komission yksi päätavoitteista on saada aikaan sellaista kehitystä, joka takaa, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on samat mahdollisuudet pääoman houkuttelemiseen kuin suurilla yrityksillä. Miksi siis komissio hyväksyisi jotain sellaista, joka heikentäisi pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuuksia saada pääomaa? Loppujen lopuksihan me haluamme vain helpottaa pääoman virtaamista pk-yrityksiin, koska me kaikki tiedämme, että niillä on hyvin suuri merkitys työpaikkojen syntymisen kannalta. Niillä on toki ratkaiseva merkitys myös korkean teknologian alojen tai pikemminkin sellaisen toiminnan synnyttämisessä, joka saattaa johtaa huipputeknologian syntymiseen.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan jäsen Goebbelsin ehdottamasta viidestä tarkistuksesta. Valitettavasti hän itse ei ole paikalla, mutta haluaisin todeta, että komissiolla on vaikeuksia ensimmäisen direktiivin kohdalla, sillä pelkäämme, että hänen tarkistuksensa antaisi väärän signaalin markkinoille. Kiinnitämme erityistä huomiota siihen, ettei valtiontukikuri pääsisi höltymään, minkä vuoksi komissio ei mielellään kelpuuta ensimmäistä tarkistusta ja toivoo, ettei parlamentti hyväksyisi sitä.
Toisessa tarkistuksessa todetaan, että soveliaan rahoituksen puute on suuri este liiketoiminnan aloittamiselle. Komissio kehottaa erittelemään näitä esteitä, koska se ei ole samaa mieltä siitä, että rahoituksen puute olisi suurin este. Esteitä on monia, ja on vaikeaa sanoa, mikä niistä on suurin. Sen vuoksi komissio on pahoillaan joutuessaan hylkäämän kyseisen tarkistuksen.
Komissio voi hyväksyä seuraavat kolme tarkistusta - tarkistukset 3, 4 ja 5 - , ja jäsen Goebbelsille ilmoitetaan toki komission kannoista. Totean siis jälleen kerran, että komissio hyväksyy, että parlamentti kelpuuttaa nuo kolme tarkistusta.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Välitän mielipiteenne ilman muuta jäsen Goebbelsille, mutta joka tapauksessa jäsen Goebbelsia edusti tässä keskustelussa jäsen Santos.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Ayuso Gonzálezin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0073/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin yhteisestä markkinajärjestelystä [KOM(2001)101 - C5-0095/2001 - 2001/0055(CNS)].

Ayuso González (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionissa tuotetaan vuosittain noin 20 miljoonaa hehtolitraa alkoholia, josta 13 miljoonaa on maataloudesta peräisin olevaa alkoholia ja loput niin sanottua synteettistä alkoholia.
Tärkeimmät etyylialkoholia käyttävät jalostusteollisuuden alat ovat yhtäältä alkoholijuomateollisuus, joka edustaa noin 30:tä prosenttia Euroopan alkoholimarkkinoista ja joka voi käyttää vain maatalousperäistä alkoholia, ja toisaalta kemian-, farmasia- ja kosmetiikkateollisuus, joka edustaa 70:tä prosenttia ja jotka voivat käyttää sekä maatalousperäistä että synteettistä alkoholia. Toisin sanoen kumpikin alkoholi kilpailee samoilla markkinoilla.
Komissio on aiemmin yrittänyt viisi kertaa luoda alkoholin YMJ:n, mutta kaikki ehdotukset on hylätty neuvostossa, ja syyt tähän epäonnistumiseen johtuvat nykyisten kansallisten järjestelmien perinteellisistä eroista eri jäsenvaltioissa. Tärkeimpänä syynä on erityisesti, että YMJ:n luominen merkitsisi periaatteessa kansallisten tukien poistamista, kuten ehdotuksen 10 artiklassa todetaan. Kuitenkin tällaiset maaseudun kehittämiseen liittyvät tuet voidaan säilyttää ja ne täytyy säilyttää, koska ne eivät vääristä markkinoita nykyisessä 15 jäsenvaltion unionissa.
Yhteisön mallia tukevia syitä ovat sisämarkkinoiden toiminta, toimijoiden välisten kilpailuolosuhteiden rehtiys ja kauppavirtojen suuremman avoimuuden ja tuntemuksen helpottaminen globalisaatiota silmällä pitäen. Yleinen vapauttamis- ja globalisaatioprosessi on tärkein uhka eurooppalaisille alkoholintuottajille.
Kolmansista maista peräisin olevan alkoholin tuonti Euroopan unionin markkinoille on joka hetki helpompaa, johtuu se sitten tullietuusjärjestelmistä, GATT-sitoumuksista laskea tullitariffeja tai tiettyjen kolmansien maiden, tärkeiden alkoholintuottajien, kanssa käytävistä kahdenvälisistä neuvotteluista.
Lisäksi nykyisin on muitakin tekijöitä, jotka voisivat vaikuttaa Euroopan alkoholialan tulevaisuuteen, kuten ehdokasvaltioiden merkittävät alkoholintuotantomäärät, WTO:n tulevat neuvottelut, jotka voivat johtaa tullien lisäalennuksiin rajoilla, ja Euroopan unionin polttoaineiden alalla bioetyylimarkkinoiden ennustettu kasvu, joka voisi muuttaa huomattavasti eurooppalaisen etyylialkoholin perinteisiä käyttötarkoituksia ja -kohteita.
Tässä yhteydessä 17. heinäkuuta 2000 kokoontunut maatalousministerien neuvosto kehotti komissiota tutkimaan maataloudesta peräisin olevaa alkoholia koskevan sääntelykehyksen laatimista tarkoituksena parantaa tilastotietoja ja markkinoiden avoimuutta sekä ottaa käyttöön tuonti- ja vientitodistusjärjestelmä ja perustaa alalle asianmukainen hallintokomitea.
Komissio on ehdottanut kevennettyä YMJ:tä, koska siihen ei kuulu interventiotoimia eikä EMOTR:n menoja, mutta se kuitenkin menee selvästi pidemmälle kuin neuvoston kehotus siinä määrin, että määritelmien, tilastotietojen, tuonti- ja vientitodistusjärjestelmän ja hallintokomitean perustamisen lisäksi siinä ehdotetaan mahdollisuutta vahvistaa tullikiintiöitä ja suojalausekkeita sekä kieltää sisäinen jalostus tai rajoittaa sitä ja valtiontukia koskevaa erityismääräystä.
Ongelmana on, että perustamissopimuksen liitteen I tuotteisiin voidaan soveltaa vain yhtä YMJ:tä, minkä vuoksi se voi käsittää ainoastaan maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin mutta ei synteettistä alkoholia. Koska maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin ja synteettisen alkoholin välillä vallitsee huomattavaa kilpailua ja ne ovat korvattavissa toisillaan suurimmassa osassa käyttötapoja, pyrkimys säädellä vain maataloudesta peräisin olevaa alkoholia herättää perustellun kysymyksen sellaisen säännöksen merkityksestä ja käyttökelpoisuudesta, jonka tarkoituksena on oletettavasti Euroopan alkoholimarkkinoiden organisointi kokonaisuudessaan.
Kun maatalouden valiokunnassa ryhdyttiin laatimaan asiasta mietintöä, esille nousi eräs ongelma: miten synteettisen alkoholin kanssa menetellään? Synteettisen alkoholin sisällyttäminen edellytti oikeudellisten asioiden valiokunnan kuulemista, sillä se merkitsi komission ehdotuksen oikeusperustan muuttamista. Oikeudellisten asioiden valiokunta katsoi, että kaksinkertainen oikeusperusta (37 ja 95 artikla) ei ole mahdollinen, sillä kumpaakin artiklaa vastaavat menettelyt eivät ole yhteensopivia. Koska ehdotusta on mahdotonta muuttaa siten, että siihen sisällytettäisiin synteettinen alkoholi, esittelijä ehdottaa, että komissio tekisi uuden ehdotuksen, jonka soveltamisalaan kuuluisi synteettinen alkoholi. Näin etyylialkoholin markkinoita voitaisiin kokonaisuudessaan säädellä yhteisön tasolla. Ymmärtänette, miksi maatalouden valiokunta äänesti tästä ehdotuksesta yksimielisesti. YMJ ei luultavasti ole asianmukainen väline, mutta on otettava huomioon, että komissiolla on lainsäädäntöaloiteoikeus.
Esitän komissiolle lopuksi kolme kysymystä. Voitteko kertoa meille, missä vaiheessa neuvottelut ovat neuvostossa? Aikooko komissio peruuttaa ehdotuksen? Jos vastaus on myöntävä, aikooko komissio tehdä uuden ehdotuksen?

MacCormick (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, olemme tulleet siihen ajankohtaan illasta, jolloin me kaikki, te, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Ayuso González, te ja minä keksisimme varmasti muutakin käyttöä etyylialkoholille sen sijasta, että vain puhumme siitä. Meidän on kuitenkin käytettävä vielä ainakin muutama minuutti keskusteluun.
Haluan sanoa tuntevani syvää myötätuntoa jäsen Ayuso Gonzálezia kohtaan, kun hän uhrasi tähän mietintöön niin paljon työtä ja aikaa voidakseen vain havaita, ettei sopivan oikeusperustan löytäminen etyylialkoholin molemmille lähteille ollut mahdollista. Minun käsittääkseni teolliseen käyttöön valmistettu etyylialkoholi on enemmän tai vähemmän tasapuolisesti peräisin maataloudesta ja sen ulkopuolelta, etupäässä öljyteollisuudesta. Tässä yhteydessä olisi välttämätöntä löytää kaksi oikeusperustaa, jotta molempia alkoholityyppejä voitaisiin käsitellä yhdessä.
Minusta esittelijä on oikeassa sanoessaan, että olisi järjetöntä, jos yhteisö yrittäisi käsitellä tätä yksittäistä identtistä ainetta eri tavoin sen kahden lähteen perusteella. Toisaalta tuotantotaloudet ja teolliset tuotanto-olot ovat hyvin erilaiset, minkä komission jäsen tietää varmasti minua paremmin omasta laajasta kokemuksestaan. On siis hyvin tärkeää yrittää löytää keino tarkastella koko markkinoita siten, että se on järkevää molempien tuotantolähteiden kannalta.
Olisi ollut väärin - tiedän sen omista yhteyksistäni Skotlannin öljyteollisuuteen - liittää öljyteollisuudessa tuotettu etanoli maatalouden yhteiseen markkinajärjestelyyn, joka on luotu ottamatta huomioon muiden toimialojen oloja, joten tarvitsemme kahta lähestymistapaa tähän kysymykseen. Siten on ehdottomasti oikein ehdottaa, että komissio panisi "mietintämyssyn" vielä kerran päähänsä ja tarkastelisi uudella tavalla kaikkea sitä, mitä tarvitaan tarkasteltaessa alkoholimarkkinoita kokonaisuudessaan näinä vaikeina aikoina, jotta molempia tuotantolähteitä käsiteltäisiin tasapuolisesti.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Ayusoa lämpimästi hänen tekemästään työstä. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hylkäsi etyylialkoholin yhteisen markkinajärjestelyn.
Olemme vakuuttuneita siitä, että komission pitää vetää ehdotus takaisin ja muuttaa sitä. Puheenjohtajavaltio Espanja haluaisi saattaa asian päätökseen puheenjohtajakautensa aikana. Sen tekee mielestäni mahdottomaksi jo se, ettei maatalousministereiden neuvosto saa Euroopan parlamentin lausuntoa määräaikaan mennessä.
Ensimmäinen kolmesta avainkysymyksestä on esimerkiksi säännösten otsikko. Onko kyse yhteisestä markkinajärjestelystä vai vain asetuksesta? Toiseksi, missä määrin synteettinen alkoholi sisällytetään säädöksen soveltamisalaan? Kolmanneksi, onko valtiontukia koskeva määräys tarpeellinen? Nämä kysymykset ovat vielä selvittämättä parlamentin ja komission välisessä keskustelussa.
Jos komissio luopuu yhteistä markkinajärjestelyä koskevasta joustamattomasta asenteestaan, se voisi toki varmasti suostua asetuksessa pelkkään tilastolliseen valvontaan. Tämän vuoksi ei tarvitsisi laajentaa oikeusperustaa. Uskon, että "kevennetty" asetus voi saada ministerineuvoston määräenemmistön hyväksynnän, kuten alun perin oli tarkoituskin. Suhtaudun kuitenkin edelleen epäilevästi tukia koskeviin määräyksiin. Niihin liittyy monia avoimia kysymyksiä.
Ajateltaessa Euroopan laajuista laaja-alaista, siis myös epäsuotuisilla alueilla harjoitettavaa maataloustuotantoa mutta myös maatalouden kaksoistehtävää, nimittäin maataloustuotteiden tuotantoa sekä kulttuuriympäristön hoitoa ja suojelua, meidän on tuettava maataloudesta peräisin olevan alkoholin tuottajia tukemalla viljan, perunan ja hedelmien tuotantoa.
Pyydän komissiolta, ettemme toki aivan suotta romuttaisi toimivaa järjestelmää.

Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan myös ryhmäni puolesta kiittää esittelijää työstä, jota maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa yhdessä valmistelimme.
Nyt käsiteltävänä oleva esitys sai alkunsa maani puheenjohtajakaudella vuonna 1999. Silloin jälleen kerran havaittiin, että alkoholimarkkinat tarvitsevat yhteiset säännöt. Tavoitteena on korjata ylijäämätilanne, ja osana toimenpiteitä esitetään kansallisten tukien poistamista. Valiokunnassa päädyttiin kuitenkin yksimielisesti siihen, että koko esitys tulisi hylätä. Synteettinen alkoholi pitäisi rinnastaa maataloudesta peräisin olevaan alkoholiin. Tähän vallitseva oikeusperusta ei anna mahdollisuutta.
ELDR-ryhmä hyväksyy esittelijän esittämän menettelytavan, sillä haluamme huomauttaa kahdesta asiasta: ensinnäkin komissiota asian puutteellisesta valmistelusta ja toiseksi siitä, että yhteismarkkinoiden kannalta olisi hyvä pitää oikeusperusta yhtenäisenä. Näin myös markkinajärjestelyn uudistamisessa voitaisiin edetä oikealla tavalla. Vaikka komission esitys ei missään nimessä ole täysin tyydyttävä, henkilökohtainen mielipiteeni kuitenkin on, että jo se parantaisi nykyistä tilannetta. Laadimme valiokunnassa siihen monia tarkistuksia, joiden avulla asiassa olisi voitu edetä. On sääli, että nyt emme saa aikaan mitään lainsäädäntöä. Tämä asia on esillä EU:n toimielimissä jo kaiketi kuudetta kertaa. Lopputulos on aina sama: ei mitään valmista. Oikeusperustaa ei muuteta noin vain ja meidän on elettävä vallitsevan tilanteen mukaan.
Ymmärtääkseni tässäkin asiassa on pohjimmiltaan kyse maatalousasioitten yhteispäätösmenettelystä, joka vaivaa koko ajan. Se on jatkuvasti esillä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, ja usein tulemme tilanteeseen, joka on tietyllä tavalla keinotekoinen.
EU laajenee. Meillä on kohta kymmenen uutta jäsenvaltiota, ja tämäntyyppistä yksinkertaista asiaa kuin samasta lähteestä tulevat, samankaltaiset aineet, niin kuin MacCormick täällä sanoi, ei voida käsitellä eikä tehdä päätöstä. EU:n toimielimet ovat käsitelleet tätä asiaa viisi, kuusi kertaa ja aina vetäneet vesiperän.
Etyylialkoholi ja synteettinen alkoholi ovat mielestäni erinomainen esimerkki siitä, että olisi nopeasti puututtava perussopimuskysymyksiin, koska vuoden 2006 jälkeen maatalouspolitiikan uudistuksen myötä parlamentin on tehtävä perustavaa laatua olevia päätöksiä. Jos perussopimus estää tämäntyyppisen asian korjaamisen ja eteenpäin viemisen, olemme tosiaan pahasti hakoteillä. Miten käy koko maatalousammatin arvostukselle ja eurooppalaisen maatalouden mallille ja sen puolustamiselle, kun tällaisesta asiasta ei saada päätöstä?

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission esittämän maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin yhteistä markkinajärjestelyä koskevan ehdotuksen taustalla on hyvä tarkoitus. Siinä yritetään luoda sellaiset olot, joilla varmistetaan markkinoiden parempi sääntely ja Euroopan unionin sisä- ja ulkopuolella. Sen lisäksi järjestelyn pitäisi edistää merkittävästi yhtenäismarkkinoiden toimintaa tällä alalla. Järjestelyn käyttö sellaisilla aloilla kuin alkoholijuomateollisuus, kemian-, kosmetiikka- ja farmasiateollisuus, tekee siitä strategisesti merkittävän Euroopan tasolla.
Maataloudesta peräisin oleva alkoholi on kuitenkin vain noin puolet Euroopan unionissa kulutetusta ja tuotetusta alkoholista, josta loppu on synteettistä. Tällainen alkoholi, joka on kilpailukykyistä ja jolla voidaan korvata alkoholin kaikki käyttö alkoholijuomia lukuun ottamatta, on levinnyt jatkuvasti Euroopan unionissa. Komission ehdotuksessa käsitellään kuitenkin ainoastaan maataloudesta peräisin olevaa alkoholia eikä lainkaan synteettistä alkoholia, kuten kollegamme Ayuso González mainitsi.
Tämän takia markkinoita ei voida säännellä vähimmässäkään määrin tehokkaasti, mikäli tätä viimeksi mainittua alkoholilajia eivät koske minkäänlaiset säännökset tai mikäli ne ovat erilaisia. Lisäksi on painotettava, että komission ehdotuksessa ei myöskään ole ratkaistu pienten ja hyvin pienten tislaamoiden ongelmia, jotka on tähän asti ratkottu kansallisten järjestelmien ja tukien avulla.
Näistä syistä takia meistä tuntuu esittelijän tavoin järkevältä hylätä nyt komission ehdotus. Tässä mielessä Euroopan parlamentti ilmaisee perustellusti tyytymättömyytensä komission aikomusten ulottuvuuteen ja pyytää sitä esittämään uuden ehdotuksen, jossa säännellään koko alkoholimarkkinoita, maataloudesta ja muualta peräisin oleva alkoholia, ja ratkaistaan voimassa olevien kansallisten järjestelmien ongelmat. Tulevassa ehdotuksessa on käsiteltävä myös bietanolia ja laajentumista.

Jeggle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, lausun ensin kiitokseni kollega Ayuso Gonzálezille, joka on nähnyt paljon vaivaa mietintöä laatiessaan, vaikka äänestämmekin loppujen lopuksi vain yhdestä tarkistuksesta.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa olevat eri puolueiden jäsenet yrittivät esittelijä Ayuson kanssa tehdä komission ehdotuksesta tasapainoisen. Tasapainoinen tarkoittaa mielestämme sitä, että koko alkoholimarkkinoista vain murto-osan muodostavan maataloudesta peräisin olevan alkoholin ohella synteettisenkin alkoholin on sisällyttävä mahdolliseen yhteiseen markkinajärjestelyyn, koska näiden kahden alkoholityypin välillä on kilpailua. Tämä vaatimus hylättiin.
Toiseksi: sellaisten jäsenvaltioiden järjestelmien kohdalla on tehtävä poikkeuksia, joissa valtio tukee maataloudesta peräisin olevan alkoholin tuotantoa ottaakseen siten asianmukaisesti huomioon maiseman- ja ympäristönsuojeluun, biologiseen monimuotoisuuteen sekä pienimuotoisten maatalousrakenteiden säilyttämiseen liittyvät näkökohdat. Tarkoitan käytännössä Saksan maataloudesta peräisin olevan alkoholin monopolia, joka on toistaiseksi täyttänyt tehokkaasti äsken mainitut vaatimukset. Pienillä valtiontuilla, jotka eivät vaikuta millään lailla Euroopan sisämarkkinoihin, voidaan säilyttää etenkin eteläsaksalaisia kulttuuriympäristöjä, joissa on ekologisesti arvokkaita hedelmäpuuniittyjä. Nämä hedelmäpuuniityt ovat lähes yksinomaan pienviljelijöiden huostassa. Hyvät kuulijat, tämän toistaiseksi oikean politiikan tuloksen näette tällä hetkellä jopa Schwarzwaldin jyrkimmilläkin rinteillä, jotka ovat täydessä kukoistuksessaan.
Tämä pieni maisemanhoidosta maksettava korvaus kuuluu oikeastaan toisen pilarin asioihin, ja niitähän pitää yleisen mielipiteen mukaan vahvistaa. Tätäkään kehotusta ei ole kuitenkaan otettu asianmukaisesti huomioon. Euroopan parlamentti tekeekin mielestäni aivan oikein palauttaessaan käsiteltävänä olevan ehdotuksen takaisin komissioon, sillä siinä ei oteta huomioon myöskään neuvostolle alun perin tehtäväksi annettua kevyen sääntelykehyksen perustamista. Nyt on taas komission vuoro toimia.
Kohdistan toiveeni huhtikuun lopussa pidettävään maatalousministerien epäviralliseen kokoukseen ja käytännössä ministeri Künastiin. Olisi toivottavaa, että neuvosto käsittelee parlamentin esitystä, jonka oletan tulevan huomenna hyväksytyksi tällaisena.

Klaß (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kannatan ilman muuta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan asiallista kannanilmaisua kollega Ayuso Gonzálezin mietinnössä. Valiokunnalla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin hylätä komission ehdotus maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin yhteisestä markkinajärjestelystä.
Haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja perustella asiaa vielä lyhyesti. Komission tehtävänä ei ollut laatia uutta markkinajärjestelyä ja puuttua siten terveisiin ja eheisiin markkinoihin. Se laati siitä huolimatta hyvin innokkaasti ehdotuksen, jossa voi havaita suuria aukkoja jo ensi silmäyksellä.
Synteettistä alkoholia ei oteta siis lainkaan huomioon, vaikka sen osuus EU:n kulutuksessa on tällä hetkellä 50 prosenttia ja sitä tarvitaan tärkeillä kosmetiikka-, farmasia- ja kemianteollisuuden aloilla. Tällöin on vaarassa syntyä kilpailun vääristymiä, jotka vahingoittavat maataloudesta peräisin olevan alkoholin markkinoita.
Uusi markkinajärjestely on hylättävä myös EU:n laajentumisen vuoksi. Kun otetaan huomioon ennen kaikkea se, että monissa ehdokasvaltioissa tuotetaan hyvin suuria määriä maataloudesta peräisin olevaa alkoholia, emme voi perustaa juuri ennen näiden valtioiden liittymistä sellaista järjestelmää, jossa ei oteta lainkaan huomioon niiden oloja ja jolloin nykyisiä markkinoita ei siten voitaisi myöskään valmistella siihen asianmukaisesti.
Toisena tärkeänä arvostelun kohteena on se, että komission ehdotuksessa jätetään selvästi täysin huomiotta maataloudesta peräisin olevan alkoholin kulttuurinen ja taloudellinen merkitys. Maataloudesta peräisin olevaa alkoholia syntyy luonnontuotteena ennen kaikkea maaseudulla toimivissa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, ja sillä on huomattava merkitys perinteisten kulttuuriympäristöjen säilymisen kannalta. Kollega Jeggle muistuttikin tästä.
Ekologisesta näkökulmasta maataloudesta peräisin olevan alkoholin tuotannolla on suuri merkitys, ja sivutuotteita käytetään maataloudessa jopa karjan ravintona. Hedelmäpuuniittyjen täyttämä maaseutu ajautuisi suureen kriisiin, mikäli komission suunnitelmat toteutettaisiin. On selvää, ettei se aiheuttaisi hankaluuksia ainoastaan sellaisilla alueilla, joissa toimii tyypillisesti keskisuuria yrityksiä, vaan sen mukana menetettäisiin lisäksi valtava määrä työpaikkoja.
Komissio ei voi eikä saa jättää tätä seikkaa huomiotta, ja minusta onkin aivan käsittämätöntä, ettei se piittaa maataloudelle ja ennen kaikkea pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuvista negatiivisista seurauksista. Käsiteltävänä oleva komission asiakirja on mielestäni siis kelvoton lähestymistapa alkoholimarkkinoiden järjestelyyn. Uudessa järjestelyssä on otettava huomioon kaikki alkoholityypit. Tässä ei voi eikä saa tehdä mitään osittaisia ratkaisuja, jotka saavat markkinat vain epätasapainoon.
Eikä ole sitä paitsi mitään järkeä määritellä siirtymäaikoja kansallisille tukijärjestelmille; ne pitäisi liittää mielekkäästi kokonaissuunnitelmaan.

Ebner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, on oikeastaan sääli, että asian parissa on tehty niin paljon työtä - sekä komissio että parlamentin esittelijä ovat nähneet erittäin paljon vaivaa - sillä huomisessa äänestyksessähän ei loppujen lopuksi saada aikaan tyydyttävää tulosta. Se on sääli tämän kuudennen yrityksen puolesta.
Haluaisin käyttää lyhyen puheajan hyväksi ja ottaa esiin kaksi asiaa. Minusta tuntuu, että käyttämällä osittain verukkeena toki aivan aiheellista pienten ja keskisuurten yritysten suojelua olemme loppujen lopuksi maatalousasioissa sellaisessa hyvin usein vastaan tulevassa tilanteessa, että pieniä käytetään tekosyynä, jotta suuret voivat varmistaa tilanteensa säilymisen ennallaan.
En haluaisi tulla ymmärretyksi väärin. Kannatan ilman muuta pienten tislaamojen ja luontoisetujärjestelmien säilyttämistä etenkin sellaisina kuin Saksassa, mutta se on tehtävä kohtuuden rajoissa ja nimenomaan pienten eikä suurten hyväksi.
Lopuksi haluaisin käsitellä biopolttoaineita, joka on erittäin tärkeä aihe. Uskon, että biopolttoaineet tarjoavat maataloudelle suuren mahdollisuuden. Voimme tehdä tällä alalla vielä paljon enemmän kuin toistaiseksi on tehty, nimittäin tekemällä asianmukaista tutkimusta, luomalla edellytyksiä ja myöntämällä tukia, jotta voimme ottaa ympäristönäkökohdat huomioon alkoholituotteidenkin kohdalla ja tarjota siten maataloudellemme uusia menestymismahdollisuuksia.

Schierhuber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin kiittää esittelijä Ayusoa hänen mietinnöstään ja työpanoksestaan. Hän ei ole karttanut vaivannäköä eikä työtä saadakseen aikaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa myönteisen tuloksen, mikä ei ole kuitenkaan valitettavasti mahdollista.
Euroopassa tuotetaan vuosittain noin 20 miljoonaa hehtolitraa alkoholia, josta noin 13 miljoonaa hehtolitraa on peräisin maataloudesta. EU:ssa on jo monta kertaa yritetty luoda yhteistä alkoholin markkinajärjestelyä. Ehdotukset ovat kariutuneet toistaiseksi aina neuvostossa, koska kansalliset järjestelmät ovat siinä määrin epäyhtenäisiä ja mallit ja tuet niin erilaisia, ettei yhteistä nimittäjää ole onnistuttu löytämään. Tällä kertaa epäonnistumisen syynä on oikeusperusta.
Komission uudessa ehdotuksessa esitetään niin kutsuttua "kevennettyä yhteistä markkinajärjestelmää", johon ei kuulu EMOTRista rahoitettuja toimia eikä vientitukia. Niinpä siihen sisältyy ainoastaan tuotemääritelmät, tuonti- ja vientitodistuksiin perustuva ulkomaan kaupan tarkkailujärjestelmä, oikeus vahvistaa tullikiintiöitä ja suojalauseke, tilastotietojen kerääminen tai valtiontukia koskevat erityismääräykset.
Haluaisin lisäksi sanoa, että pidän komission ehdotusta periaatteessa myönteisenä, vaikka alkoholialan tilanne ei olekaan Itävallassa mikään ensisijainen ongelma. Tiedän varsin hyvin, että muille jäsenvaltioille synteettisen alkoholin sisällyttäminen ehdotettuun yhteiseen markkinajärjestelyyn on kuitenkin ydinkysymys. Se on minusta jo senkin vuoksi mahdotonta, ettei sellaiselle järjestelylle ole juridisesti moitteetonta perustaa. Minäkin olen esittelijän kanssa aivan samaa mieltä siitä, että meidän pitäisi kehottaa komissiota laatimaan uusi ehdotus.
Tässä yhteydessä haluaisin tehdä kuitenkin hieman kriittisen huomautuksen maataloudesta peräisin olevan alkoholin ja synteettisen alkoholin välisestä suhteesta. Maanviljelijöiden ja koko maaseudun asiat ovat minulle tärkeitä. Tästä näkökulmasta haluaisin kyllä muistuttaa, että maataloudesta peräisin olevan alkoholin tuotanto tietyistä raaka-aineista, kuten esimerkiksi viinistä, hedelmistä, viljasta tai perunoista, valmistettavana maataloustuotteena on tärkeä tulonhankintamahdollisuus. Haluaisin korostaa selvästi, että tässä asiakirjassa pitäisi käsitellä maataloudesta peräisin olevan alkoholin eikä synteettisen alkoholin tuotantoa ja myyntiä. Synteettistä alkoholia pitää mielestäni käyttää ainoastaan esimerkiksi teollisuudessa, farmasiassa tai energia-alalla eikä sitä pidä sekoittaa muihin tuotteisiin. Maaseudun edustajana puolustan Euroopan parlamentissa aina maanviljelijöiden ja maaseudun etua, koska koko Euroopan maatalousmallina on monimuotoinen, maanviljelijöiden harjoittama laaja-alainen ja ekologinen maatalous. Komission uudessa ehdotuksessa pitäisi mielestäni joka tapauksessa esittää alkoholille omaa hallintokomiteaa, koska nykyisellä viinin hallintokomitealla on jo nyt yllin kyllin toimivaltuuksia.
Haluaisin lopuksi tunnustautua täysin yhteisen maatalouspolitiikan puolustajaksi, ja olenkin siksi tietoinen eri jäsenvaltioiden maanviljelijöiden ongelmista.

Bolkestein
Haluaisin kiittää kaikkia parlamentin jäseniä, jotka ovat puhuneet sen työn puolesta, jonka he ovat uhranneet alkoholin yhteistä markkinajärjestelyä koskevan ehdotuksen käsittelyyn. Kiitän erityisesti esittelijä Ayusoa arviosta, jonka hän teki ehdotuksesta, sekä ponnisteluista ymmärtää tuon ehdotuksen tavoitteita.
Kuten tiedätte, tämä on toinen ehdotus alkoholialan yhteisten sääntöjen asettamisesta niiden useiden aiempien yritysten jälkeen, jotka kaikki epäonnistuivat eri syistä, kuten useat jäsenet ovat tänään maininneet. Komissio katsoo, että alan nykyisen markkinatilanteen takia oli välttämätöntä ehdottaa ainakin vähimmäismäärää sääntöjä ja että noissa oloissa mahdollisuudet onnistumiseen olivat sillä kertaa melko hyvät. Tätä mieltä olivat myös suuri jäsenten enemmistö, joka kutsui komission esittämään kyseisen ehdotuksen.
Sen vuoksi komissio on jokseenkin hämmästynyt, että esittelijän - joka esitti alun perin joukon tarkistuksia, joita olisi aivan hyvin voitu harkita - kovasta työstä huolimatta parlamentti esittää nyt koko ehdotuksen hylkäämistä. Parlamentti on päätöslauselmaluonnoksessa kehottanut komissiota peruuttamaan ehdotuksensa, koska se ei täytä parlamentin tavoitteita säännellä kokonaisuudessaan Euroopan unionin alkoholimarkkinoita. Tämä tarkistus koskee oletettavasti synteettisen alkoholin jättämistä maatalousperäistä alkoholia koskevan ehdotuksen ulkopuolelle.
Komissio ei voi tässä vaiheessa yhtyä parlamentin kantaan, mikä on ymmärrettävää. Parlamentin kanta edellyttäisi, että ehdotuksen katsottaisiin johtuvan siitä, ettei alan todellista tilannetta ole riittävästi pohdittu ja analysoitu.
Vaikka ehdotuksen ulottamiseen synteettiseen alkoholiin onkin hyviä taloudellisia syitä, on olemassa laillisia ja käytännön syitä siihen, miksi komissio ei niin tehnyt ehdotusta laatiessaan. Synteettinen alkoholi ei kuulu liitteen I tuotteisiin, jotka eivät siten kuulu yhteisen maatalouspolitiikan piiriin. Sen sisällyttäminen ehdotukseen tarkoittaisi, että meidän olisi löydettävä sille muu oikeusperusta kuin yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan EY:n perustamissopimuksen 36 ja 37 artikla. Vielä tärkeämpää on, että helpoin tapa tehdä ehdotus oli rajoittaa se maatalousperäiseen alkoholiin, koska synteettisen alkoholin tuotanto ja kauppa Euroopan unionissa on rajoitetumpaa. Suurin osa alan ongelmista liittyy maatalousperäiseen alkoholiin, ei niinkään synteettiseen alkoholiin. Jos asetuksen soveltamisessa kuitenkin tulee esiin vakavia, synteettiseen alkoholiin liittyviä ongelmia, sen sisällyttämistä asetukseen voidaan aina harkita.
Komissio on hyvin tietoinen, että suurin osa alkoholimarkkinoista on molempien alkoholityyppien saatavilla, jolloin ne kilpailevat samoista markkinoista. Jotta komissio voisi saavuttaa tavoitteensa markkinoita koskevien tietojen ja avoimuuden lisäämisestä, voidaan harkita synteettisen alkoholin sisällyttämistä tietojenkeruuta koskevaan artiklaan vuosittaisen markkinatasapainon luomiseksi ja siten markkinoita koskevien tietojen lisäämiseksi. Komissio työskentelee tämän parissa. Tämä olisi kannatettava ajatus ilman, että joudutaan muuttamaan oikeusperustaa, kunhan voidaan osoittaa, että synteettistä alkoholia koskevien tietojen saaminen on todella tarpeen maatalousperäisen alkoholin yhteisen markkinajärjestelyn hoidon kannalta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö sallii EY:n perustamissopimuksen 37 artiklan soveltamisen säännöksiin, joilla on edistävä vaikutus liitteen I ulkopuolisiin tuotteisiin, kun se on välttämätöntä yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta. Muilta osin komissio katsoo, että kaikki muut ehdotetut säännökset ovat välttämättömiä alkoholialan yhteisten sääntöjen luomiseksi, myös valtiontukien soveltamista koskevat säännökset. Jos sääntöjä ei sovelleta oikeudenmukaisesti, maatalousperäistä alkoholia koskevat yhteiset markkinat puuttuisivat, kun taas synteettisen alkoholin markkinat ovat jo olemassa.
Haluaisin sanoa muutaman sanan Saksan markkinoista vastauksena niille jäsenille, jotka ovat viitanneet tuohon erityiseen näkökohtaan. Komissio on täysin tietoinen Saksan alkoholimonopolin toiminnasta. Alkoholialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan ehdotuksen tavoitteena ei ole hajottaa Saksan monopolia. Jos Saksan maanviljelijöiden monopolisääntöjen ja liittomaksujen mukaisesti tuottama alkoholi on välttämätöntä arvokkaiden ekosysteemien säilymisen kannalta tai ympäristöystävällisten tuotantomenetelmien aiheuttamien lisäkustannusten kattamiseksi, tämä ei aiheuta mitään ongelmia, koska nykyiset valtiontukisäännöt tarjoavat jäsenvaltioille huomattavia mahdollisuuksia myöntää tukea noihin tarkoituksiin. Jos sitä vastoin Saksassa ei myönnetä tukia noilla perusteilla, vaan maksetaan ainoastaan käyttötukea muista syistä, valtiontukisääntöjen soveltaminen saattaa tuottaa ongelmia. Toisaalta pienet tislaamot, joissa tuotetaan sekä alkoholia että väkeviä juomia, voisivat hyötyä muuta kuin maatalousperäistä alkoholia koskevan valtiontuen vähimmäissäännöistä.
Toivon, että myös kollegani Fischlerin puolesta tekemäni kommentit ovat selkiyttäneet komission kantaa ehdotukseen. Haluaisin lisäksi kiittää parlamentin jäseniä heidän rakentavista ehdotuksistaan, joita komissio tulee harkitsemaan.
Vastaan esittelijän minulle esittämään kysymykseen siten, että jos kyseinen tarkistus hyväksytään, mitä komissio pahoittelisi, niin tällöin komission jäsen Fischler ja muut kollegani arvioivat tilannetta uudelleen ja pohtivat jatkotoimia.
Kiitän jälleen kerran kaikkia puheenvuoron käyttäneitä jäseniä sekä muita aiheen käsittelyyn osallistuneita. Kiitän heitä siitä ajasta, jonka he ovat uhranneet tähän ehdotukseen. Kiitän erityisesti esittelijä Ayuso Gonzálezia hänen ponnisteluistaan.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Muscardini (UEN).
Arvoisa puhemies, tämä ei ole pelkästään menettelyyn liittyvä kysymys, vaan henkilökohtainen ja poliittinen asia...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Vlasto (PPE-DE)
. (FR) Äänestin Dirk Sterckxin laatiman suosituksen toisen käsittelyn puolesta. Haluan kiittää esittelijää, joka esitteli uudestaan parlamentin tarkistukset, joita neuvosto ei ottanut huomioon yhteisessä kannassaan.
Ehdotin ensimmäisessä käsittelyssä aiempaa tiukempaa aikataulua mustien laatikoiden ja transpondereiden asentamiselle aluksiin. Euroopan parlamentti hyväksyi tuon kalenterin täysistunnossaan, mutta neuvosto ei hyväksynyt sitä yhteisessä kannassaan toista käsittelyä varten.
Yhdysvallat on kuitenkin ehdottanut IMOssa, että automaattista tunnistusjärjestelmää koskevia vaatimuksia sovellettaisiin etukäteen viimeistään vuonna 2004. Muistutan, että neuvoston yhteisessä kannassa pidetään kiinni siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot täyttävät vaatimukset vuoteen 2007 mennessä. Näin olemme jälleen kerran Yhdysvaltoihin verrattuna myöhässä meriturvallisuusasioissa.
Olen siis iloinen, että parlamentti esitti tämän vaatimuksen uudelleen tämänpäiväisen äänestyksen kautta.
Suhtauduin kuitenkin varauksellisesti käsitteeseen ankkuripaikoista, jotka eivät tarjoa samoja takeita laivalaitteistoista ja -laitteista kuin satama.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

