Az üvegházhatású gázok kibocsátási kvótáinak kereskedelme (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Doyle asszony által a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság nevében a 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének továbbfejlesztése és kiterjesztése tekintetében történő módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv iránti javaslatról - C6-0043/2008 - készített jelentés.
Avril Doyle
előadó. - Elnök úr! A széndioxid-kibocsátás csökkentésének, valamint gazdaságaink fosszilis tüzelőanyagoktól való függősége megszüntetésének költsége hozzávetőleg a GDP 1%-ának felel majd meg, amennyiben az elkövetkezendő 10 évben cselekszünk, és azt határozottan tesszük.
Ha mi, politikusok, halogatjuk azon döntések meghozatalát, amelyek a szakértői értékelések készítői szerint nélkülözhetetlenek ahhoz, hogy biztosítani tudjuk a legfeljebb 2°C-os globális hőmérséklet-emelkedést, a költségek 2020-ra legalább a GDP 10%-ára nőnek majd, és meredeken tovább fognak emelkedni, amint a környezetvédelmi fordulópontokat a pénzügyiek is követik majd.
Igen, az energia- és forráshatékony ágazatok gazdaságilag is hatékonyak, és igen, forradalmi változásokra van szükség az energiaiparban. Ebben a kérdésben nincs választásunk. Az EU ma az egyetlen olyan régió a világon, ahol működő kibocsátáskereskedelmi rendszer van érvényben, amely meghatározta a szén-dioxid árát, és amely elkötelezett azon vállalása iránt, hogy egyoldalúan 20%-kal csökkentse széndioxid kibocsátását.
Valójában kísérleti projektként szolgálunk a világ, a többi régió számára. Ezeken a területeken is megkezdődött az elkülönítési és kereskedelmi rendszerek kidolgozása, és nagy várakozással tekintek az új amerikai elnökségnek az Obama elnök választási manifesztuma alapján a következő év elején várható javaslata elé. John Kerry szenátor úr az elmúlt héten Poznańban biztosított bennünket arról, hogy legkésőbb ekkorra számíthatunk rá.
Üdvözlöm az ausztrál kormány által ma előterjesztett, ETS-re vonatkozó javaslatot is, amely a mi kibocsátáskereskedelmi rendszerünk mintájára készült, és őszintén remélem, hogy sikerrel járnak vele.
Örömömre szolgál a Kínában, Indiában és a világ sok más iparosodott és kevésbé fejlett országában tapasztalható szándék és elszántság, amellyel a szokásos üzletmenettől eltérően komolyan csökkenteni kívánják a széndioxid-kibocsátás mennyiségét.
Közel egy éve a Bizottság elfogadott egy klíma- és energiacsomagot, e 11 hónapban pedig hosszú utat tettünk meg. A francia elnökség júliusban bejelentette, hogy a csomagot prioritásként kezelik majd, és keményen dolgozunk azért, hogy az év végére közös megállapodásra juthassunk.
Már közel a cél. A rendkívüli körülmények rendkívüli intézkedéseket tettek szükségessé. Az uniós intézmények tagjai egyértelműen belátták, hogy Európának előre kell vinnie ezt a folyamatot, és még az ENSZ 15. éghajlatváltozásról szóló konferenciájának megkezdése előtt döntésre kell jutnia, amely jövőre kerül megrendezésre Koppenhágában.
Az első olvasatban történő megállapodások, különösen az ilyen bonyolult és szakmai kérdésekben, nem válhatnak megszokássá. Megértem azon kollégáimat, akik arról panaszkodnak, hogy az ütemezés teljesen figyelmen kívül hagyja az általunk végzett munka jellegét. Ha más témáról lenne szó, egészen biztos, hogy a legtöbb meglátásukkal egyetértenék. Ebben az esetben azonban mindannyian ismerjük a miérteket. Nincs választásunk; tisztában vagyunk vele, miért olyan az ütemezés, amilyen.
Már megkezdődtek a mindent eldöntő nemzetközi megállapodás elérését célzó előkészületek, a klímacsomag elfogadása pedig megerősítené az EU-nak a kijelölt célok és a fejlődő világgal szembeni felelősségvállalása iránti határozott elkötelezettségét.
Számos alkalommal beszéltem már erről a francia elnökséggel, és mindig egyetértettünk abban, hogy az európai csúcs eredményeiről semmiképpen nem kész tényként fogják tájékoztatni a Parlamentet. Ez a csúcsot megelőzően is világos volt. Az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerének felülvizsgálatát vezető előadóként el szeretném mondani, hogy a francia elnökség és a Léglise-Costa nagykövet úr által vezetett kiváló csapat ezt a kezdetektől fogva tiszteletben tartotta. A csúcsra szögletes zárójelben küldött pontok az Európai Parlament és jómagam, a vezető bizottság, vagyis a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság előadója számára is elfogadható paraméterek keretein belül voltak.
Azon kollégáimhoz szólva tehát, akik kétségeiknek adtak hangot arra vonatkozóan, vajon tiszteletben tartottuk-e az együttdöntési eljárás szabályait, nem csupán jogelméleti, de joggyakorlati szempontból is, megnyugtathatom Önöket, hogy a csúcs eredményei semmiféle meglepetéssel nem szolgáltak, hiszen a találkozót megelőző öt vagy hat háromoldalú megbeszélés során minden kérdést és feltételt alaposan megvitattunk.
Jean-Louis Borloo
Elnök úr, hölgyeim és uraim! El szeretném mondani, hogy a Doyle asszony és az összes képviselő által az irányelven végzett, kétségtelenül nehéz munka rendkívül fontos és teljességgel nélkülözhetetlen. Igen, Doyle asszony, úgy gondolom, hogy tiszteletben tartottuk a bizalmi paktumot. Két igazán fontos kérdés merült fel.
Az első az volt, vajon az ütemezés miatt továbbra is együttdöntés folyik-e. Megerősíthetem, hogy valódi együttdöntési eljárás folyik. Az idő mindenki számára kevés volt, mégpedig olyan nemzetközi események miatt, amelyekről senki sem tehet, sem a Parlament, sem a Tanács, sem pedig a Bizottság; az ok Koppenhága és az európai demokrácia haladási üteme.
Őszintén szólva nem vagyok biztos benne, hogy több idővel sokkal jobb eredményeket értünk volna el. Bizonyos esetekben a gyorsaság megkönnyíti a manőverezést. Jól tudják ezt a síelők, és úgy gondolom, előadó asszony, Ön sikeresen megtalálta a módját, hogyan érvényesítheti a Parlament erejét a háromoldalú tárgyalásokon, különösen a második szakasz fontos kérdésében. A többi megtalálható a szövegben.
A valódi kérdés a 20-ról 30%-ra történő növekedés, illetve a komitológia és az együttdöntés között van akkor, amikor Európának mozgástérre van szüksége a tárgyalásokon. Valószínűleg szerveznünk kell majd egy némileg informális utazó háromoldalú megbeszélési folyamatot Koppenhága körül, egy kicsivel a csúcs előtt és után, hogy ott tényleges nemzetközi sikert érhessünk el, és megteremtsük a változás valódi feltételeit.
Mindenesetre Önök is tudják, hogy ezen a ponton a komitológiai eljárásról áttértünk az együttdöntésre, ami véleményem szerint mind a szóban forgó jelentés, mind pedig az irányelv szempontjából nélkülözhetetlen.
Egy utolsó megjegyzés: Önök is, mi is azt szeretnénk, ha a háromoldalú megbeszélések során az árverési egységek kiosztása határozottabb és jelentősebb szerepet kapna, amely törekvésben a Bizottság egyértelmű támogatását élvezzük. Időközben pedig a tagállamok nyilatkozatainak értelmében 20-ról 50%-ra emeltük az árverés céljára felhasználható kapacitást.
Röviden ezt szerettem volna elmondani. Nem gondolom, hogy az ütemezés bármikor és bármilyen módon befolyásolta volna az együttdöntési eljárás folyamatát, amely legalább olyan lényeges, mint a - jelen esetben nem kötelező - egyhangú döntés volt az állam- és kormányfők és a Tanács számára.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - (EL) Elnök úr! Az Európai Tanács által az Európai Unió üvegházhatású gázok kibocsátási egységei kereskedelmi rendszerének felülvizsgálatára vonatkozó javaslatokkal kapcsolatban tett következtetések rendkívül kielégítőek, különösen ha figyelembe vesszük, milyen összetett és szakmai rendszerről van szó. Amikor a Bizottság egy évvel ezelőtt benyújtotta a javaslatát, az volt a célja, hogy egyszerre fejlessze és bővítse az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszerét annak érdekében, hogy az jelentősen elősegítse az Európai Unió széndioxid-kibocsátási célkitűzéseinek megvalósítását, valamint hogy alapvető normává válhasson a világ más részein alkalmazott kibocsátáskereskedelmi rendszerek számára.
A kompromisszumos megállapodás megőrizte a javaslat összes fontosabb pontját, különösen a széndioxid-kibocsátás mennyiségére vonatkozó átfogó felső korlátot és a lineáris módon történő csökkentést, amelyek biztosítják az átlagos 20 százalékos csökkentési cél elérését. Fenntartja továbbá a teljes árverés fokozatos bevezetésének elképzelését is. Kiemelném, hogy az első és második kereskedelmi időszakban az árverésre bocsátott egységek aránya mintegy 5% volt. A 2013-ban kezdődő harmadik időszakban az egységek legalább 50 százaléka árverés útján kerül majd forgalomba, amely arány évről évre fokozatosan növekedni fog. A kompromisszumos javaslat értelmében sor kerül továbbá a kiosztási szabályok harmonizációjára, hogy mindenki azonos képességekkel rendelkezzen, ami szintén jelentős eredmény. A kompromisszumos javaslat teljes körűen biztosítja a környezet megóvását és a védelmi célkitűzéseket, valamint megoldást kínál az ágazati aggodalmakra is, amennyiben hosszú távon garantálja a biztonságot, és különleges rendelkezésekkel gondoskodik azokról az ágazatokról, amelyeket az áttelepítés kényszere fenyeget amiatt, hogy jelenleg nincs érvényben a szén-dioxid és egyéb üvegházhatású gázok kibocsátásának korlátozására vonatkozó nemzetközi megállapodás.
Az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere mára a legnagyobb a világon, és természetesen a javaslatban meghatározott, majd korrigált hibákkal még hatékonyabbá válhat, illetve összekapcsolható lesz más különböző, nemzetközileg kialakított rendszerekkel. Még egyszer köszönetet szeretnék mondani a francia elnökségnek az általuk tett hatalmas erőfeszítésekért, és különösen előadónknak, Doyle asszonynak a kompromisszumos javaslat kidolgozásában nyújtott figyelemre méltó hozzájárulásáért, valamint természetesen mindenkinek, aki a javaslat elfogadására szavazott.
Corien Wortmann-Kool
Elnök úr! Jómagam is azzal kezdeném, hogy hálás köszönetemet fejezem ki az előadónak, a Bizottságnak és nem utolsó sorban a Tanács elnökségének az elért eredményekért. Míg a fő törekvés és célkitűzések továbbra is változatlanok, a stratégia jóval kidolgozottabb lett.
A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságban külön kértük, hogy erre több figyelmet szenteljünk. Ha túl nagy terhekkel sújtanánk az európai ipart, amelynek helyt kell állnia a világpiaci versenyben, egyes ágazati szereplők kivonulnának Európából. Ez ellentétes a céljainkkal, vagyis azzal, hogy Európán belül és kívül tisztább termelést valósítsunk meg. Ezért üdvözlendő, hogy az árverési rendszer jelentős teret nyitott a referenciaértékek kialakításához. Gratulálok a végeredményhez, amely megegyezik a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság által szorgalmazott célokkal.
Másodszor, fel szeretném hívni a figyelmüket a világszintű erőfeszítésekre és elkötelezettségre. A Poznańban történt lépéseket sokan csupán kelletlenül tették meg. Ha világméretű megállapodást szeretnénk elérni, valódi összefogást kell kialakítanunk az Egyesült Államok elnökével, máskülönben nem fogjuk tudni megvalósítani globális céljainkat.
Elisa Ferreira
Elnök úr! A gazdasági és pénzügyi válság ellenére az Európai Unió nem adta fel az éghajlatváltozást érintő kötelezettségvállalásait. Az Egyesült Államok új elnöke által tett nyilatkozatok, valamint a Kína, Brazília, Mexikó és más országok részéről Poznańban tanúsított hozzáállás bizonyítja, hogy Európa környezetvédelemmel kapcsolatos úttörő tevékenysége lassan meghozza a gyümölcsét. A Parlament egyértelműen növelte a bizottsági javaslat értékét, és köszönetet mondok az előadónak, Doyle asszonynak, amiért ennyire nyitott volt a Gazdasági és Monetáris Bizottságtól érkező javaslatokra. Ésszerű megoldásokat javasolt a Parlament számára az ipari szénszivárgással kapcsolatban, minőségi követelményeket határozott meg, valamint a kompenzációs és tiszta fejlesztési mechanizmusok alkalmazására vonatkozóan 50%-os korlátot irányzott elő, és megpróbálta fenntartani, hogy a tagállamok a kibocsátási egységek árveréséből származó bevételeknek hozzávetőleg 50%-át használhassák fel saját célra.
Sok még a tennivaló, amelyek elvégzésére reményeim szerint a Parlament aktív közreműködésével kerül majd sor. Elsősorban részletezni kell a szénszivárgás által érintett ágazatok besorolásának feltételeit, valamint a növekvő energiaáraknak a gazdaságra és a polgárok életére gyakorolt hatását. Mindenekfelett pedig Európa diplomáciai erejének segítségével biztosítanunk kell, hogy főbb partnereink valódi, mérhető és a sajátjainkkal megegyező környezetvédelmi kötelezettségvállalásokat tegyenek. E folyamat meghatározó elemei lehetnek az ágazati megállapodások. Továbbra is jó úton haladunk azonban, és meggyőződésem, hogy az eddigi munka minősége megfelelő.
Lena Ek
Európában 2005 óta működik a kibocsátási egységek kereskedelmének rendszere. A tárgyalások ezen szabályok továbbfejlesztését célozták. Mindazonáltal olyan érzésem volt, mintha a "Gyilkos mezők” című film forgatásán lennénk, és minden irányból érkező lövések kereszttüzében állnánk.
Sok megbeszélést folytattunk az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottságban, és a végső tárgyalási eredmények egy-egy elemére részletesen is kitérnék. A világszintű megállapodás prioritásainak megállapítása létfontosságú. Nagyon fontos, hogy Koppenhágát követően rendelkezésünkre áll majd a versenyképes ágazatok listája. Elértük, hogy a kisvállalkozások számára egyszerűsödjenek a szabályok, és csökkenjen a bürokrácia. A bennfentes kereskedelem tilalmának köszönhetően a rendszer nyitottabbá és átláthatóbbá vált, ami biztosítja hitelességét és hatékonyságát. Ágazati ösztönzőket javasoltunk, amelyek elősegítik a fölösleges gáz és hő kombinált hő- és energiatermelés során történő felhasználását. A hajózást fokozottabban bevontuk a rendszerbe, és lehetőségünk nyílt rá, hogy az unión kívüli országokkal tárgyalásokat kezdjünk a kibocsátáskereskedelemről.
A szerkezet már kiépült, a környezetvédelmi célokat is megfogalmaztuk, az eszközök azonban a tagállamok tevékenysége nyomán veszítettek erejükből. Bár véleményem szerint ez sajnálatos, mégis arra biztatom Önöket, szavazzanak a javaslat mellett, a klímacsomag hiányában ugyanis ennél jelentősen nagyobb árat kellene fizetnünk. Köszönöm, elnök úr.
John Bowis
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Minden okunk megvan rá, hogy méltassuk a francia elnökség munkáját. Jean-Louis a Napkirály foglal ott lent helyet, és remélem, hogy e címet elfogadván megosztja majd azt az ügy előadójával, Avril Doyle asszonnyal. A klímacsomaggal kapcsolatos összes dokumentum közül - amelyeket kivétel nélkül támogatok - ez volt a leginkább erőt próbáló. Úgy gondolom, Doyle asszonynak jutott a legnehezebb feladat. A múlt heti poznańi találkozón ennek a kimenetele volt kérdéses, de sikerrel vettük az akadályt; az elért eredmények a bizalomnak és a kemény munkának köszönhetők.
Képviselőcsoportom néhány tagja szerint e kérdésben és a csomag egyéb elemeiben túl gyorsan és túl messzire mentünk, túl nagy áldozatok árán. Mások, köztük saját pártom is, úgy gondolják, hogy sok tekintetben ennél jóval messzebb is mehettünk volna. A Brit Iparosok Szövetségével együtt bátrabb árverési politikát szerettünk volna látni. Szerettük volna, ha a bevételek egy részét elkülönítjük az ökoinnováció és az új technológiák kidolgozása számára. Célunk volt az alacsony jövedelmű országok támogatása. Szerettük volna, ha az erdővédelemre és -fejlesztésre is jutnak források, és az új erőművekre vonatkozóan egyértelmű teljesítménykövetelményeket kívántunk látni, hogy működő széndioxid-elkülönítési technológia hiányában ne legyen lehetőség széntüzelésű erőművek építésére.
Sikerült azonban forrásokat biztosítani a széndioxid-elkülönítési és -tárolási demonstrációs projektek finanszírozásához. A bioüzemanyagokra vonatkozóan szigorú feltételeket szabtunk. Gondoskodtunk a kisvállalkozások védelméről, mentességben részesítettük a kórházakat, és az ipari szereplők is megkapták azokat a kért biztosítékokat, amelyekre az általunk támasztott követelmények teljesítése során szükségük lesz. Egy év múlva Koppenhágába utazunk. A kezdeti lépéseket megtettük. Mostantól Koppenhágán a sor.
Linda McAvan
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Azzal kezdeném, hogy "köszönöm”. Köszönetet mondok Dimas biztos úrnak, csapatának és Jos Delbeke úrnak. Kiváló munkát végeztek, és egy kedvező kiindulási javaslatot kaptunk tőlük. Köszönet illeti Avril Doyle-t is, aki, mint tudják, igen kemény asszony, nagyon elszánt és kitartó. Nem volt könnyű dolgunk, ahogyan azt John Bowis az imént említette. Köszönetet mondok az összes közreműködő árnyékelőadónak, Virpi Köykkänek a bizottság titkárságától, Ulrike Schönernek a Szocialista Képviselőcsoportból és asszisztensemnek, Elizabeth Colebournnek. Az elmúlt hetekben emberfeletti munkát végeztek annak érdekében, hogy a holnapi szavazásra sor kerülhessen - és szinte mindannyian nők! Néhány férfi is segítette a munkánkat. Nagyszerű csapatot alkottunk, és jó együttműködést sikerült megvalósítanunk. Köszönetet mondok a miniszter úrnak, csapatának és Léglise-Costa úrnak, a holnapi csomag ugyanis elismerésre méltó.
Mik tehát az eredmények? John Bowis úr már említett közülük néhányat. Az is eredmény azonban, hogy ma itt lehetünk, és holnap szavazni fogunk a kérdésben. Nem volt könnyű idáig eljutni, mivel e Ház néhány tagja nem szívesen szavaz holnap - sőt, egyáltalán nem óhajtottak a választások előtt voksolni. Egy kiegyensúlyozott csomagról döntünk majd, amely egyensúlyban tartja a környezetvédelmi és a foglalkoztatási igényeket. Való igaz, az árverések terén engedményeket tettünk, az árverés azonban csak azt határozza meg, "hogyan” lépünk fel - és nem azt, "vajon” fellépünk-e - az éghajlatváltozással szemben. Elfogadtuk a felső korlátot és a csökkentési ütemtervet, amelyek a 20/20/20-as célkitűzés elérésének legfőbb zálogai.
Nem szeretném, ha csütörtökön bárki úgy menne haza innen a Parlamentből, hogy azt gondolja, szabad kezet adtunk az iparnak - ez nem így van. Az ágazati célok igen szigorúak, és ahogyan a Bizottság is kifejtette, mi vagyunk az első olyan országcsoport a világon, ahol ilyen átfogó kibocsátáskereskedelmi rendszer van érvényben. Képviselőcsoportom ezt támogatni fogja, és remélem, hogy a Parlament egésze is így tesz majd.
A folyamat elején azt mondtam, a német elnökség idején Európa jól megfogalmazta a célokat, most itt az ideje, hogy a jogszabályra és a csomag többi részére vonatkozó határozott döntések meghozatalával a tettek mezejére lépjünk. Holnap reményeim szerint meghozzuk ezt a döntést, megtesszük az első lépést Koppenhága felé, amely úton, bízom benne, többen csatlakozni fognak hozzánk, és végül olyan éghajlat-változási csomagot fogadunk el, amely méltó e Ház képviselői által tett erőfeszítésekhez.
Lena Ek
A svéd Nobel-díjas író, Selma Lagerlöf a következő felkiáltással kezdi egyik leghíresebb regényét: "Végre!”. Azt hiszem, ezt mondhatjuk mi is mindannyian, akik a klímacsomag egyes elemein dolgoztunk. Nagy köszönet illeti természetesen a francia elnökséget, a Bizottságot és Dimas biztos urat, aki személyesen rendkívül sokat tett az ügyben, valamint természetesen Doyle asszonyt, összes kollégámat, és nem utolsó sorban a kemény munkát végző munkatársakat.
Sokan többet szerettünk volna elérni, de hadd emlékeztessek arra, hogy ezzel egy időben sokan nem hisznek az éghajlatváltozás következményeiben, nem szeretnének döntést hozni, és örömmel halogatnák a fellépést, a szabályozást, illetve elsősorban a holnapi szavazást. E helyzet tükrében kell tehát összehasonlításokat tennünk. Egy tökéletes világban azt szeretném, ha nagyobb mértékű kibocsátáscsökkentés valósulna meg Európában, és kevesebb ingyenes kibocsátási egységet osztanánk ki, ugyanakkor rámutathatok arra is, hogy számos pozitív eredményt is elértünk; ilyen például a nagyobb nyitottság, az egyszerűbb szabályozás, a kisvállalkozásokat érintő mentességek, az ipar energiahatékonyságát elősegítő ösztönzők és kedvezmények, valamint a fejlődő országoknak nyújtandó segély minimális szintje. Néhány éven belül a hajózásra is kiterjesztjük a rendszert. Egyértelmű, hogy a mostaninál több kibocsátási egységet értékesítünk majd árverések keretén belül. A bevételekből sajnálatos módon nem különítettünk el összegeket fontos beruházások és projektek megvalósítására. A tagállamok azonban ígéretet tettek arra, hogy az átláthatóság elvének megfelelően bizonyítani fogják, hogy a jövedelem legalább felét a fejlődő országok megsegítésére, valamint az erdőtelepítés, az új kutatások és technológiák terén történő befektetésekre fordítják. A tagállamoknak eleget kell tenniük ezen vállalásuknak. A Parlament részéről folyamatosan ellenőrizzük majd őket, és kíméletlenül felelősségre vonjuk azokat, akik megszegik az itt tett ígéreteket.
A holnapi szavazás tárgya nem egy tökéletes megállapodás, ha azonban elutasítjuk, azzal a tétlenség mellett voksolunk. Ha így teszünk, a decemberi koppenhágai tárgyalásokon nem lesz kiindulópontunk. Ha nem kezdjük el már ma a munkát, hatalmas árat kell majd fizetnünk, ezért a holnapi szavazáson felelősséget kell vállalnunk a környezetért, az iparért és az európai lakosságért. A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport a csomagban szereplő összes javaslatot támogatni fogja. Köszönöm, elnök asszony.
Caroline Lucas
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Köszönetet szeretnék mondani Doyle asszonynak az általa végzett kemény munkáért. Ma reggel Sarkozy elnök úr úgy fogalmazott, hogy a kompromisszum az európai szellemiség meghatározója. Sajnos úgy gondolom, ez az észrevétel nem sok vigasszal fog szolgálni azok számára, akik néhány évtized múlva visszanéznek majd 2008-ra, és felteszik maguknak a kérdést, vajon mi járhatott a politikusok fejében. Tudván mindazt, amit akkor tudtak, miért nem tettek többet azért, hogy megkíméljenek bennünket a bolygó felmelegedésének elviselhetetlen következményeitől? Miért nem léptek gyorsabban és határozottabban?
Úgy gondolom, ezt a kérdést kell feltennünk magunknak, mivel a tudományos eredmények egyértelműek: a 2020-ra elérendő 20%-os kibocsátáscsökkentés egész egyszerűen közel sem elég merész célkitűzés ahhoz, hogy komolyan megelőzhesse a 2°C-os hőmérsékletemelkedést. Ha pedig a teljes csomagot nézzük, felháborító, hogy e teljesen elégtelen kibocsátáscsökkentési aránynak jóval több mint fele egyszerűen kihelyezhető a fejlődő országokba. Ez nem csupán tudományos szempontból hibás, de etikailag is helytelen.
Mindeközben a kibocsátáskereskedelmi rendszer jól jövedelmező nyereséggépezetté válik Európa legszennyezőbb ágazatai számára. Ahelyett, hogy az ETS első szakaszaiban szerzett tapasztalatokból levontuk volna a megfelelő következtetéseket, úgy tűnik, olyan jogszabályokat alkotunk, amelyek támogatják ezeket az ágazatokat, és tovább halogatják a fenntarthatóbb gazdaságra történő átállást. Attól tartok tehát, nem tudok együtt örülni Sarkozy elnök úrral a kompromisszumnak, úgy semmiképpen sem, hogy az a vállalatoknak tett számtalan engedményből születik, amelyek az ágazati profitot szó szerint előbbre valónak tartják bolygónk élhetőségének megőrzésénél. És akkor sem tudok örülni, ha a kompromisszum azt jelenti, hogy a nem energia-előállításból származó kibocsátások 96%-át képviselő ágazatok teljesen ingyen kapják a kibocsátási engedélyeket. Nem, ha ez azt jelenti, hogy a szén-dioxid ára annyira lecsökken, hogy még minimálisan sem ösztönöz majd semmi az alternatív zöld energia terén történő befektetésekre.
Ma nincs ok az ünneplésre: azon kell elgondolkodnunk, mire van még szükség ahhoz, hogy kialakuljon a politikai akarat, és elkerülhessük a legrosszabb éghajlati katasztrófát. Valamint azon, hogy sajnos ismét elszalasztottuk az érdemi változás megvalósításának lehetőségét.
Salvatore Tatarella
Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Jómagam nem lennék olyan borúlátó, mint az előttem felszólaló Lucas asszony. Köszönetet szeretnék mondani az előadónak, Dimas biztos úrnak és a francia elnökségnek, hiszen az elnökség kétségtelenül hivatali ideje újabb sikerét könyvelheti el.
Úgy gondolom, hogy a klíma- és energiacsomag, valamint az irányelv elfogadása rendkívül pozitív fejlemény. Európa immár világvezetőként tekinthet magára az éghajlatváltozás elleni küzdelemben. Megvannak a megfelelő alapok, amelyekkel jövőre tekintéllyel és erős pozícióban érkezhetünk Koppenhágába, és felszólíthatjuk a világ országait, hogy kövessék az európai példát.
Különösen ki szeretném emelni Olaszország pozitív szerepét mindebben, ami nem ellentmondás: Olaszországnak nem célja a közösen meghatározott ambiciózus célkitűzések visszavonása vagy akadályozása, ugyanakkor kötelességünk volt megvédeni saját nemzeti gyáriparunkat. Ahogyan azt Sarkozy elnök úr mondta ma reggel, Európa nem jöhet létre a tagállamokkal és a nemzeti érdekekkel szemben; szükség volt a kompromisszumra, és biztosak vagyunk benne, hogy el is értük azt.
Jens Holm
A kibocsátások mértéke soha nem látott ütemben növekszik. A széndioxid-kibocsátás évi 2,2 milliomod mértékű növekedése az elmúlt 650 ezer év során tapasztalt leggyorsabb emelkedés. Ennek véget kell vetnünk. El kell érnünk, hogy a légkör széndioxid-tartalma 350 milliomod rész alá csökkenjen. A kibocsátáskereskedelmi rendszer az EU leghatékonyabb eszköze a kibocsátás csökkentésére. Éppen ezért meghatározó, hogyan építjük fel a rendszert.
Következésképpen csalódottan veszem tudomásul, hogy az úgynevezett rugalmas mechanizmusoknak köszönhetően az uniós kibocsátáscsökkentés fele más országokban történik majd. Az Éghajlat-változási és Fejlesztési Bizottságnak, amely a rugalmas mechanizmusokról csupán kiegészítő intézkedésként beszélt, ez sosem volt szándéka. Csalódott vagyok továbbá, amiért ilyen hosszú ideig tart, hogy az árverési eljárás teljes körűen érvénybe léphessen, és hogy a pénzügyileg erős energiaügyi vállalkozások ingyenes kibocsátási egységeket kaphatnak, ha a CCS-ként ismert széndioxid-elkülönítésre és -tárolásra szolgáló kísérleti létesítményeket hoznak létre.
Ennek ellenére az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja és jómagam támogatni fogjuk a javaslatot. A javaslat mindenképpen javítja a jelenleg érvényben lévő, rosszul működő rendszert. A tiszta fejlesztési mechanizmus (CDM) keretén belül megvalósuló projektekre vonatkozóan felső korlátot és minőségi követelményeket határoztunk meg. Végső soron továbbra is a kibocsátási egységek árverésen történő értékesítése lesz a vezérelv. A kibocsátások felső korlátja szintén fokozatosan csökken majd, ami azt jelenti, hogy az európai kibocsátás mértékének folyamatosan csökkennie kell.
Befejezésképpen, jó irányba haladunk, de szerettem volna, ha ennél több valósul meg. Az ágazati lobbisták és a konzervatív tagállamok szokás szerint sikeresen felhígították az éghajlattal kapcsolatos céljainkat. Ez az EU dióhéjban. Sokat beszélünk, de az igazán fontos pillanatokban nagyon keveset teszünk. Köszönöm.
Johannes Blokland
Elnök asszony! Először is őszinte köszönetet szeretnék mondani az előadónak, Doyle asszonynak a kitartásáért és a tárgyalásokon elért végső eredményért. Az eredménnyel azonban sajnos nem lehetünk teljesen elégedettek. Bár úgy gondolom, hogy már 2013-ra minden kibocsátási egységet árverés keretén belül kellene kiosztani, az előttünk lévő kompromisszum ennek ellenére elfogadható.
Örömömre szolgál az a döntés, amelynek értelmében 300 millió kibocsátási egységet bocsátunk rendelkezésre a széndioxid-elkülönítési és -tárolási (CCS) demonstrációs projektek céljára. Ez jó ösztönzőként szolgál majd ahhoz, hogy kipróbáljuk ezt az átmeneti technológiát. Őszintén remélem továbbá, hogy a tagállamok az árverésekből származó jövedelmük nagy részét valóban az éghajlati célok megvalósítására fogják fordítani. Erre különböző alapokon, például az ENSZ Alkalmazkodási Alapján keresztül van mód, vagy az ipar közvetett jellegű támogatásával az innováció és a kutatás elősegítése révén.
Mindent egybevéve holnap a jelen megállapodás mellett fogok szavazni. A javaslat jó irányba mutat. Borloo úrnak anélkül kellett áttolnia egy 26 békával teli talicskát a másik oldalra, hogy közülük egy is kiugrott volna, míg Doyle asszonynak ugyanezt egy több száz harapós békával teli talicskával kellett végrehajtania. Neki is sikerült. Szép munka volt.
Françoise Grossetête
(FR) Elnök asszony! Kompromisszumot értünk el, és megragadnám az alkalmat, hogy elismerésemet fejezzem ki az előadónak, Doyle asszonynak. Ennek köszönhető, hogy Európa nem válik majd nevetség tárgyává Koppenhágában. A holnapot mindazonáltal némileg lélegzetvisszafojtva várom, és remélem, hogy képviselőtársaink megfelelően szavaznak majd. Ismét ellenérzésemnek adnék hangot azt illetően, hogy néhányan kifogást emeltek az alkalmazott eljárás ellen. Ez véleményem szerint sértő az előadóra és a Parlament egészére nézve.
Kiemelném még, hogy a Tanács ülését követően szombaton újabb háromoldalú megbeszélésre került sor az Európai Parlament részvételével, ahol számos dolog ismét módosult. Ez bizonyítja, hogy a Parlament jogos résztvevője az együttdöntési folyamatnak. Arra kérem ezért képviselőtársaimat, őrizzék meg objektivitásukat. Egy vagy két év múlva sem születne kedvezőbb megállapodás. Azt sem engedhetjük meg magunknak, hogy 2013-ig ölbe tett kézzel várjunk. Az iparban azonnali döntésekre, azonnali önszerveződésre van szükség.
Minden szükséges módosítás rendelkezésre áll. Ezek segítségével támogathatjuk a kutatást és az innovációt, illetve elősegíthetjük, hogy vállalkozásaink és gazdaságunk a lehető legfájdalommentesebben vészelje át a fenntartható ipari forradalom ezen átmeneti időszakát. Továbbá lehetőségünk nyílik rá, hogy hatékonyabban felvértezzük magunkat a gazdasági válsággal szemben, anélkül, hogy kockára tennénk az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó 20%-os csökkentési célkitűzést.
Arra kérem tehát továbbra is habozó képviselőtársaimat, térjenek jobb belátásra, hiszen el sem tudom képzelni, mennyire nevetséges lenne, ha az az Európai Parlament, amely maga sem tudott megállapodásra jutni e kérdésben, a jövő évi koppenhágai csúcson mégis megpróbálná meggyőzni a többieket arról, hogy ezt kell tenniük. Nincs még egy kontinens a világon, amely a Tanács által egyhangúlag elfogadott és a háromoldalú megbeszéléseken is jóváhagyott előírásokhoz hasonlóan kötelező erejű szabályokat hozott volna létre. Európa most lendületben van, mert megtalálta azt, ami eddig hiányzott: az erőteljes politikai akaratot.
Ne szorítkozzunk tehát pusztán az intézményi megfontolásokra. Emelkedjünk felül ezeken. Az Európai Unió a francia elnökség ösztönzése nyomán éppen most alakította át gazdaságának és energiaügyeinek jövőjét azáltal, hogy megerősítette az éghajlatváltozással szembeni küzdelemben vállalt nemzetközi vezető szerepét. Nem volt egyszerű feladat. Nagy kihívás volt 27 tagállamot egy asztalhoz ültetni, majd elérni, hogy megállapodjanak a kötelező erejű szabályokról. Minden elismerésem tehát a francia elnökségnek, és sok sikert Koppenhágában.
María Sornosa Martínez
(ES) Elnök asszony, Dimas úr, Borloo úr, hölgyeim és uraim! Eljött a cselekvés ideje. A vita tárgyát képező jogszabálycsomag erre lehetőséget ad. Bár az elért eredmény nem kiemelkedő, azért igen elégedettek lehetünk.
Ha holnap elfogadjuk a csomagot, azzal egyértelműen jelezzük a többi ország számára, hogy az Európai Unió elkötelezett, és vezető szerepet vállal az éghajlatváltozás elleni küzdelemben.
Az éghajlatváltozás, valamint az alacsony fogyasztású és alacsony széndioxid-kibocsátású társadalommá való átalakulás kérdésének megoldása alapvető globális cél. E jogszabály segítségével olyan jövőbeli befektetéseket tervezhetünk, amelyek elsősorban az energiahatékonyságnak és a hatalmas mennyiségű szén-dioxidot kibocsátó, mindenütt jelenlévő erőművek fokozatos megszüntetésének köszönhetően lehetővé teszik majd a kibocsátás csökkentését.
Köszönetet szeretnék mondani mindenkinek - különösen Doyle asszonynak -, akik lehetővé tették, hogy ma itt legyünk, és örömmel veszem tudomásul, hogy elkészült egy jogszabálycsomag, amelyet holnap reményeim szerint elfogadunk majd.
Patrick Louis
(FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A környezetvédelmet és a versenyképességet nem szabadna különválasztani. Együtt ugyanis teljesítményt eredményeznek. Sajnálatos módon a Parlament által javasolt mechanizmus továbbra is egy esetlegesen alacsony hatásfokú kompromisszum lehet, mivel hiányzik belőle két összetevő.
Az egyik a határokon érvényes kompenzációs jogok meghatározása. E kulcselem nélkül nincs mód az általunk előírt követelmények globális szintű kompenzációjára. Így e követelmények további termelési költségként, a bővítés visszafogásaként, felgyorsult szénszivárgás és a munkahelyeinket veszélyeztető import formájában jelennek majd meg. Ha nem alkalmazunk kompenzációs jogokat az Unió határainál, félő, hogy erényeink hibákká válnak majd.
A mechanizmus ezen túl azt a bátor politikát sem merte felvállalni, hogy széndioxid-kibocsátási egységeket biztosítson az erdők és a faipar számára. Ez növelte volna az erdők értékét a fejlődő országokban, csökkentette volna a széndioxid-kibocsátást, és népszerűsítette volna a legelemibb szénforrást.
E józan ész diktálta két észrevétel azt mutatja, hogy a jó szándékkal készített jelentésből nagy energiapazarlás lehet.
Pilar Ayuso
(ES) Elnök asszony, biztos úr! A javaslatot a Bizottság több mint egy évvel ezelőtt készítette, néhány igen nagy ívű célkitűzéssel. Időközben az egész világot pénzügyi zavarok sújtották, amelyek nyomán, úgy tűnt, e célok semmibe vesznek. Végül azonban kiegyensúlyozott megállapodást sikerült kialakítani. Senkinek a kívánságait sem elégíti ki ugyan teljes mértékben, ám kedvező megállapodásról van szó, amely megőrizte a végső célokat, ezzel együtt pedig jobb hozzáférést biztosít a vállalkozások számára az ezek eléréséhez szükséges eszközökhöz.
Ezért hálás köszönet és rendkívüli elismerés illeti az előadót, Doyle asszonyt, a többi képviselőcsoport árnyékelőadóit, valamint különösképpen a francia elnökséget, mivel az általuk végzett munka lehetővé tette, hogy mindenki számára kedvező eredményt érhessünk el.
Bízom benne, hogy a közeljövőben tapasztalható körülmények jóval ambiciózusabb fellépésre is lehetőséget adnak majd, illetve hogy további országok is csatlakozni fognak az Európában oly lelkesen vívott, éghajlatváltozás elleni keresztes háborúhoz.
Atanas Paparizov
(BG) Elnök asszony, tisztelt európai bizottsági és elnökségi képviselők! Először is támogatásomról szeretném biztosítani az Európai Tanács keretén belül, illetve az energia- és klímacsomagról folytatott háromoldalú tárgyalások során elért megállapodást.
A megállapodás megerősíti az Európai Uniónak az éghajlatváltozás elleni küzdelemben betöltött vezető szerepét. Ugyanakkor figyelembe veszi azt is, hogy Európának versenyképesnek kell maradnia, és meg kell őriznie munkahelyeit egy mély világgazdasági válság idején.
Ami a kibocsátáskereskedelmet illeti, az új közép- és kelet-európai tagállamokkal való szolidaritásról, illetve az 1990 utáni időszak során tett erőfeszítéseik elismeréséről szóló megállapodás bizonyítja azon európai értékek életképességét, amelyek Európát sok nemzet számára vonzóvá tették.
A szén-dioxid elkülönítésére és tárolására vonatkozóan fel szeretném szólítani az Európai Bizottságot, hogy tegyen eleget a 300 millió tonnányi kibocsátási egység felhasználásáról szóló megállapodásnak, és javaslom, hogy a 2008. évi költségvetés fennmaradó egyenlegéből társfinanszírozás keretén belül, illetve az Európai Beruházási Banktól kapott kedvezményes hitelek segítségével támogassa ezeket.
Remélem, elnök asszony, hogy a klímacsomag a hazámhoz, Bulgáriához hasonló országokban, illetve más közép- és kelet-európai tagállamokban is pozitív jövőbeli változások alapjául szolgál majd mind az éghajlat, mind pedig a gazdasági fejlődés szempontjából.
Urszula Krupa
(PL) Elnök asszony! A széndioxid-kibocsátás csökkentését célzó rendszer egésze nem bizonyított feltételezéseken alapul. Nem teszi jobbá a környezetet és az emberek életkörülményeit. A dokumentum fő célja a széndioxid-kibocsátás csökkentésének maximalizálása, valamint a szén-dioxid elkülönítését és tárolását (CCS) lehetővé tevő technológia bevezetése lett. Ez utóbbi veszélyes, és környezetvédelmi szempontból egyáltalán nem indokolt.
Nem szeretnénk azzal károsítani a környezetet, hogy földtani képződményeket szemétlerakóként használunk. Ez teljesen értelmetlen. Azon gazdaságokat sem szeretnénk hátrányos helyzetbe kényszeríteni, amelyeknek versenyképessége elmarad majd a harmadik országokétól, és így még mélyebbre süllyednek a válságban. Saját lengyel csomagunk ára legalább 500 milliárd złoty. A kibocsátási egységek árveréséhez javasolt rendszer rendkívül költséges.
Ezenfelül, amint a kibocsátáskereskedelmi rendszer a tagállamok gazdaságának további ágazataiban is meghonosodik, hasznos eszközként szolgálhat majd ezen ágazatok számára ahhoz, hogy fokozatosan átvegyék a tagállami hatóságok szerepét a fiskális politika terén. Ezt úgy valósul majd meg, hogy fokozatosan megszűnnek az eddig fizetett adónemek, amelyeket önkényes alapon meghatározott környezetvédelmi adók váltanak fel.
Bogusław Sonik
(PL) Elnök asszony! Az Európai Bizottság javaslata értelmében a légkörbe szén-dioxidot bocsátó hatalmas ipari vállalkozások és erőműveknek speciális árverések keretében engedélyeket kellene vásárolniuk e tevékenységük folytatásához. Ha a felvázolt rendszert valóban bevezetnénk, azzal csődsorozatot indítanánk el. Bebizonyosodott, hogy e katasztrofális helyzet elkerülhető, és van végrehajtható megoldás. Ez utóbbi valóban az energiaárak növekedésével jár, ennek mértéke azonban nem lesz drasztikus.
Fontos, hogy az energiakérdésben holisztikus megközelítést alkalmazzunk. Ezért javasolta korábban a Parlament egy magas rangú tisztviselő kinevezését, aki a külpolitikai megfontolások fényében foglalkozna az energiaügyekkel. A kinevezett személy feladata lenne az energiabiztonság külső szempontjait, például az energiát, a környezetvédelmet, a kereskedelmet, a közlekedést és a versenyt érintő összes politikai stratégia koordinálása.
Felmerül a kérdés, vajon milyen szerepet játszana mindebben az Európai Bizottság. Saját javaslatát teljesen elfogult módon állította össze, figyelmen kívül hagyva a szénalapú energiaiparral rendelkező országok helyzetét. Ilyen ország az Európai Unió tagjainak egyharmada. Ezért úgy gondolom, teljesen helyénvaló, ha felteszem a kérdést a Parlament elnökének, vajon a közös Európa a diktátumok vagy a megállapodások Európája. Véleményem szerint Dimas biztos úr elbukott a vizsgán. A tárgyalások kritikus pontján semmivel sem tudott hozzájárulni az ügyhöz. Csupán elismételte azokat az általánosan igaz állításokat, amelyek nem képezték a kompromisszum alapját. Ezzel pedig aláásta az európai problémák közösségi megközelítésének hitelét. Az éghajlat-változási kérdésekkel kapcsolatos közös megközelítés hitelét a francia elnökség mentette meg. Nekik köszönhető, hogy az energiaügyeket érintően megállapodás születhetett, amiért köszönetet szeretnék mondani Borloo úrnak és Kosciuszko-Morizet asszonynak.
Következő lépésként támogatni kell a tagállamok kormányait, hogy élhessenek az energiaipar terén megvalósult legújabb technológiai eredményekkel. Ebben a közelmúltban létrejött budapesti székhelyű Európai Technológiai Intézet nyújthat segítséget.
Matthias Groote
(DE) Elnök asszony! A kibocsátáskereskedelmi rendszerrel kapcsolatos és holnap szavazásra kerülő kompromisszum egyértelműen magán viseli az Európai Parlament kézjegyét. Ez az, amiért az előadó és az árnyékelőadó is dolgozott. Őszintén köszönöm a munkájukat.
A kibocsátáskereskedelmi rendszer felülvizsgálata és a teljes klímacsomag együtt az eddigi legmerészebb és legátfogóbb globális éghajlatvédelmi csomagot alkotják. Erre büszkék lehetünk. Nem szabad lebecsülnünk ezt a sikert; éppen ellenkezőleg, itt az ideje, hogy megpihenjünk, és vegyünk egy nagy levegőt.
Ugyanakkor nem elégedhetünk meg az elért eredményekkel, amelyekről holnap szavazni fogunk. Szigorúan figyelemmel kell kísérnünk az éghajlat változását és az annak nyomán kialakuló gazdasági fejleményeket. Arra kérem ezért a Bizottságot, hogy a Stern-jelentés mintájára készítsen egy jelentést az Európai Unió számára annak érdekében, hogy mérlegelhessük, pontosan milyen pénzügyi következményekkel jár majd az éghajlatváltozás az Európai Unióban, és milyen intézkedésekre van szükség a jövőben e globális válság megoldásához.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Véleményem szerint nem sikerült igazán pontos ismertetést adnunk a csomaghoz kapcsolódó tényleges intézkedésekről. Sokak szerint az iparpolitikát kívánjuk büntetni. Valójában azonban a fellépés a világ széndioxid-politikáját és fenntarthatósági politikáját érinti. Ehhez forrásokra van szükség! Lehet, hogy ez áldozatokkal jár, ha azonban nem rendelkezünk a szükséges forrásokkal, nem léphetünk fel a világ hatalmas szénforrásaival szemben, amelyek léteznek, és nem bagatelizálhatjuk el a jelentőségüket. E célra vannak működő mechanizmusok, amelyekkel legalább annyira nem vagyok megelégedve, mint a végső eredménnyel, mindazonáltal holnap támogatni fogom a javaslatot.
A szénszivárgás kiindulási pontként szolgálhat egyfajta liberalizációhoz. Ez azonban még így sem jelenti azt, hogy az elképzelésünk szerint szabadságot kapó ipar valóban szabad kezet kap majd a Bizottságtól. Hasonló a helyzet a teljesítményértékelési rendszer esetében is. Miniszter úr és Doyle asszony, minden tiszteletem az Önöké, mégis rendkívül körültekintően kell cselekednünk, ha nem szeretnénk, hogy a jövőben a Bizottság döntései uralják az európai gazdaságpolitikát. Megengedhetetlen, hogy efölött egyetlen intézmény határozzon! Ezért hát a bennem felmerült kétségek, mégis a jelentés elfogadása mellett voksolok majd, visszatekintve ugyanis az nem csupán a szén-dioxid, de a fenntarthatóság kérdését is érinti. Ijesztő ütemben égetjük fel gyermekeink erőforrásait, amivel veszélybe sodorjuk a bolygónkat. Ezt a tendenciát az ipari társadalom számára szóló új politikával meg kell fordítani. Itt a soha vissza nem térő alkalom!
Az azzal kapcsolatos kifogások, miszerint a Parlament nem mutatott megfelelő szakértelmet a kérdésben, lényegében helytállóak. Ugyanakkor, kedves szociáldemokrata barátaim, az elnöki konferencián többséggel megszavazták a sietős tempót, míg mi elutasítottuk azt. Másfajta eljárást akartunk, amellyel a Tanács egészen bizonyosan megbirkózott volna. A panaszaikkal ezért forduljanak a megfelelő helyre.
Befejezésképpen, nem hiszem, hogy létezik olyan bölcsebb javaslat, amely elnyerné egy elfogadható számú többség támogatását, ezért holnap igennel fogok szavazni.
Anne Ferreira
(FR) Elnök asszony! Megállapodás született a klímacsomagról, ami mindannyiunk számára megkönnyebbülést jelent.
Ugyanakkor hadd hűtsem le kissé azt a lelkesedést, amellyel néhányan a javaslat iránt viseltetnek. Alapvető szükség volt egy megállapodásra, hogy felvázoljuk, mi történik majd Kiotó után, ez azonban ahhoz nem elegendő, hogy elmondhassuk, immár kezelni tudjuk az éghajlatváltozás jelentette kihívást.
Meggyőződésem továbbá, hogy a szövegnek számos gyenge pontja van. Először is sajnálatosnak tartom, hogy az árverések 2020-ra elérendő szintjét 70%-ra csökkentettük, miközben az eredeti javaslat 100%-ot irányzott elő.
Másodszor, azzal, hogy elfogadjuk, hogy a kibocsátáscsökkentés 50%-a megvalósulhat a fejlődő országokban folyó projektek keretén belül, jelentősen korlátozzuk az Európai Unió éghajlatváltozással kapcsolatos felelősségét.
Egy harmadik példa a bevételek alacsony szintje és az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel kapcsolatos, az Európai Unión belüli, illetve a fejlődő országokat segítő befektetések iránti szilárd elkötelezettség hiánya.
Kétlem, hogy ezek a rendelkezések, illetve átfogóan az energia- és klímacsomag rendelkezései arra ösztönöznék az európai gazdaságot, hogy megtegye a szükséges lépéseket, és olyan pályára állítsa az Európai Uniót, amelynek végén megvalósulhat a szenet mérsékelten felhasználó társadalom elképzelése.
Ennek ellenére a teljes szöveg elfogadása mellett fogunk szavazni, úgy gondolom azonban, további kezdeményezésekre van szükség, ha az európai vállalásokat tényleges tartalommal kívánjuk megtölteni.
Elisabetta Gardini
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Az energia- és klímacsomaggal kapcsolatban elért megállapodás véleményem szerint igen ambiciózus, mivel egyrészt tiszteletben tartja a meghatározott környezetvédelmi célokat, másrészt pedig jelzi, hogyan egyeztethető össze ezek elérése a gazdaság fenntarthatóságával. Számomra egyben olasz sikertörténet is, hiszen a csomag számos kritikus eleméről Olaszország tárgyalt, az elért eredmények pedig kedvezőek.
Az elfogadott szöveg valójában jelentős előrelépés a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság által készített változathoz képest, és sokkal inkább egyezik saját képviselőcsoportom nézeteivel. A koppenhágai konferencia fényében történő 2010. évi felülvizsgálatról rendelkező záradék például, amelyről Berlusconi elnök úr javaslata nyomán született megállapodás, lényeges pont, a kérdésben született egyhangú döntés pedig véleményem szerint jól mutatja, milyen érzékeny terület ez az ipar számára. Hasonlóképpen fontos az is, hogy elfogadtuk az árverési rendszernek a nemzetközi versenyben nem érintett ipari ágazatokban történő fokozatos bevezetését. Ezenfelül a szénszivárgás által veszélyeztetett ágazatok ingyenes kibocsátási egységekhez juthatnak.
Ez nem azt jelenti, hogy könnyű dolgunk lesz, hiszen országos szinten a csomag ennek ellenére jelentősen megnöveli majd a rendszerköltségeket. Az ingyenes kibocsátási egységek száma valójában a tárgyalt irányelvben megállapított magas teljesítménykövetelményektől függ, ezért az áttelepülés kockázata nem zárható ki teljes mértékben. Éppen ezért bír nagy jelentőséggel a felülvizsgálati záradék: lehetőséget nyújt majd, hogy megállapítsuk, túl nagyok-e a rendszerköltségek, hogy kiigazításokat végezzünk, és ezeknek megfelelően módosítsuk az erőfeszítéseinket.
A Parlamentnek érzésem szerint figyelemmel kell kísérnie a megállapodás végrehajtását, különös tekintettel az árverések lebonyolításának módjára; meggyőződésem, hogy ezek lesznek az eredményesség igazi fokmérői. Nagyok az elvárások a reálgazdasággal szemben, és ahogyan ezt mindig is hangsúlyoztuk, nem szeretnénk, hogy a törekvések nyomán a reálgazdaságtól teljesen elszakadt szélsőséges pénzügyi dominancia alakuljon ki.
Caroline Jackson
Elnök asszony! Köszönet és elismerés illeti Doyle asszonyt, mégis úgy gondolom, szomorú nap lesz a holnapi az európai parlamenti demokrácia számára.
Arra kérnek bennünket, hogy egy, a Tanáccsal zárt ajtók mögött elért megállapodást támogassunk. Tudatosan lemondtunk arról a lehetőségről, hogy a teljes együttdöntési eljárás során tovább alakítsuk a Tanács álláspontját. Nem látom értelmét, miért kérne a Parlament többet, bővebb hatáskört, ha a jelenleg rendelkezésére álló lehetőségekkel sem tud megfelelően élni.
Mivel egy téves ütemtervnek megfelelően sürgősen döntésre kellett jutni, elfeledkeztünk róla, hogy kötelességünk lenne gondoskodni az éghajlatváltozásról szóló csomaggal kapcsolatos, független felek által végzett átfogó hatástanulmány elkészítéséről. Példaként elmondanám, hogy a közelmúltban a hulladékokról szóló keretirányelv előadója voltam. Az irányelv az energiahatékony, hőt és villamos energiát kapcsoltan termelő erőművek elképzelését népszerűsíti, a felülvizsgált ETS keretén belül azonban elképzelhető, hogy az ilyen erőművek büntetésre számíthatnak. Megvitatták ezt a lényeges pontot? És mi lett az eredménye?
Általánosságban elmondható, hogy elfogadtuk azon tagállamok véleményét, amelyeket a leginkább aggaszt a csomag létrejötte. Elmulasztottuk, hogy hatékony hatástanulmány-apparátust léptessünk működésbe az Unión belül, és most megfizetjük az árát. Arról sincs még elképzelésünk sem, vajon a csomagban meghatározott célokat valóban be fogják-e majd tartani. Elhisszük, hogy a Dimas úr által elmondottak ellenére is szigorú ellenőrzés mellett zajlik majd a végrehajtás, és hogy gyors szankciókra számíthatnak azok az országok, amelyek még ezt a gyengített csomagot sem helyezik hatályba?
Hogyan szabályozható a fejlődő országokban megvalósuló, a terhek elosztását célzó számos projekt? Ha az éghajlatváltozás ennyire fontos kérdés, a környezeti politikákkal kapcsolatban korábban tapasztaltnál sokkal aktívabb megközelítésre van szükség a végrehajtás terén, erről azonban szó sem volt. Ha mindez bármilyen pozitív eredménnyel jár majd, akkor az a végrehajtásra vonatkozó kikezdhetetlen garanciák biztosítását, illetve az amerikai Kongresszusban alkalmazotthoz hasonló független hatástanulmányok szabványos rendszerének kialakítását célzó új elhatározás kell, hogy legyen.
Valaki úgy fogalmazott, hogy ez a sietős első olvasatban történő megállapodás nem válhat precedensértékűvé, és a Parlament nem mondhat le önként az együttdöntési eljárásban őt megillető jogokról a Tanács javára. Mégis így lesz, nem igaz, Borloo úr? És ennek a következő Parlamentek isszák majd meg a levét.
Georg Jarzembowski
(DE) Elnök asszony, miniszter úr, biztos úr! Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja üdvözli a Tanács és a Parlament között a háromoldalú megbeszéléseken született megállapodást, amelynek értelmében az általános kibocsátáskereskedelmi rendszer (ETS) felülvizsgálatára vonatkozó új szabályokat nem terjesztenénk ki a légi közlekedésre; ehelyett erre az ágazatra új, egyelőre nyilvánosságra nem hozott különleges előírások vonatkoznának.
A légi közlekedésre vonatkozó, a Parlament és a Tanács által a nyár folyamán létrehozott és 2012. január 1-jén hatályba lépő különleges ETS-szabályok az első olyan világszintű előírások, amelyek révén a légi közlekedés egy kibocsátáskereskedelmi rendszer résztvevőjévé válik, és amelyek ezáltal megkövetelik a légitársaságoktól, hogy enyhítsék a légi közlekedés környezetre gyakorolt hatását. Ez így helyes. A következmények, vagyis a nemzetközi versenyben működő légitársaságokat, repülőtereket és végeredményben az utasokat érintő költségek a nyár folyamán elfogadott jogszabályok alapján épphogy elviselhetők.
Az új általános ETS-szabályok révén megvalósuló szigorúbb előírások nem csupán indokolatlanok lennének, de súlyos pénzügyi zavarba is sodorták volna az európai légitársaságokat. E tekintetben hálásak vagyunk a Parlamentnek és a Tanácsnak. Azért is ez volt a helyes döntés, mert a légi közlekedésre vonatkozó különleges ETS-szabályok lehetővé teszik, hogy teljesen megegyező feltételekről tárgyaljunk a harmadik országokkal, elkerülve a világméretű konfliktusokat, amely konfliktusok az európai légitársaságokat érintő megtorló intézkedésekhez vezethetnének. Hogy őszinte legyek, a világ légi közlekedésének terén megvalósított ésszerű környezetvédelmet célzó globális megoldások - vagy legalábbis részmegoldások - mindig hasznosabbak, mint a kizárólag az EU-n belül érvényes, szélsőségesen szigorú jogszabályok. Ezzel kapcsolatban rendkívül elégedettek vagyunk. Önök is tudják, hogy 2014-ben a légi közlekedésre vonatkozó különleges ETS-szabályokat mindenképpen újraértékeljük.
Hálás vagyok ezért az előadónak, Doyle asszonynak és a francia elnökségnek - amennyiben hallják ezt -, amiért a légi közlekedést kizárták a jogszabály hatálya alól. Megfelelő döntést hoztak, amelynek köszönhetően előreléphetünk. Nagyon köszönöm!
Richard Seeber
(DE) Elnök asszony! Nem húznám azzal az időt, hogy gratuláljak a francia elnökségnek a sikeres tárgyalásokhoz. Ugyanakkor keserű szájízzel kell megállapítanom, hogy az Európai Parlament részvétele a folyamatban nem volt megfelelő. Ez sajnálatos, különösen ebben a kérdésben. Nem igazán értem, mi volt a tapasztalt sietség oka, miközben szinte az összes tagállam már a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti kötelezettségvállalások betartásával is késésben van.
A messzi jövőre vonatkozó célkitűzésekről mindig nagyon könnyen megállapodunk. A kibocsátáskereskedelmi rendszer (ETS) 2013. január 1-jén lép érvénybe. A meghozott döntések erre, illetve egészen a 2020-ig tartó időszakra, valamint a távoli jövőre vonatkoznak. Jobb lett volna, ha arra bírjuk rá a tagállamokat, hogy meglévő vállalásaiknak eleget tegyenek, és hogy megfelelő módon bevonják az Európai Parlamentet egy igazságos, szabályos és demokratikus döntéshozatali folyamatba.
Ezenfelül úgy gondolom, hogy a Bizottságnak most nagy kihívásokkal kell szembenéznie, mivel egy átfogó keretet fogadtunk el. Elsősorban az önálló elemek, például a rugalmas mechanizmusok meghatározása nagymértékben azon fog múlni, hogyan állapítja meg a Bizottság az irányadó feltételeket. Itt is elmondható, hogy az ETS-ágazatban a csökkentésnek hozzávetőleg 50%-a kihelyezhető a világ más részeire; a teherelosztással együtt ez az arány 70%. A tagállamok e kérdésben ügyesen érvényre juttatták saját érdekeiket. E ponton ismét arra kérném a Bizottságot és Dimas biztos urat, hogy szigorúan kövessék figyelemmel a szabályoknak való megfelelést, és emlékeztessék a tagállamokat a világ éghajlatának javítása érdekében vállalt felelősségükre.
Továbbá még mindig nem tisztázott a szénszivárgás pontos meghatározása. Nagyon helyes, hogy egyes ágazatok mentességet kapnak, azt azonban még senki sem tudja, mely ágazatokról van szó. A Bizottságnak tehát átlátható folyamatot kell létrehoznia, hogy az elfogadható legyen az ipar és a tagállamok által, rendkívül nagy összegekről van ugyanis szó. Fontos, hogy a megfelelő alapot egy átlátható folyamat során tudjuk megteremteni.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Elnök asszony! Köszönetet szeretnék mondani mindenkinek, aki itt a Parlamentben jelentős mértékben segítette a klímacsomag összeállítását. Külön méltatnám a Titkárságot, amelynek tagjai elismerésre méltó kemény munkát végeztek, és akiknek a munkaterhe egészen biztosan túllépné a munkaidőre vonatkozó jogszabályi előírások által szabott kereteket.
Az előttünk lévő eredmény igen kielégítő és környezetvédelmi szempontból ambiciózus, ahogy pedig az időnként előfordul, ezért a Tanácsot, és nem a Parlamentet illeti elismerés. A bizottsági javaslatban megbújó néhány igen komoly problémára a Tanács talált megoldást. Valójában továbbra is számos megoldatlan kérdés maradt, a többi pedig csak idővel derül majd ki.
Képviselőcsoportunk jelentős szerepet játszott a végeredmény kialakításában, jóllehet ezt a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság által elfogadott álláspont nem tükrözte. A Tanács álláspontjában és a végső eredményben azonban már egyértelműen látható a közreműködésünk hatása. Az általunk javasolt alternatív kibocsátáskereskedelmi modell lehetővé tette, hogy szabad véleménynyilvánítás és vita alakuljon ki. Így segítettük, és arra biztattuk a Tanácsot, hogy politikáját a teljesítményértékelési módszer irányában erősítse.
Köszönetet szeretnék mondani a tagállamoknak, köztük hazámnak, Finnországnak is, amiért nagy figyelmet fordítottak a Parlament szerteágazó nézeteire, és figyelembe vették az itt lezajlott változást. A Tanács kezdeményezései jóval nagyobb támogatást kaptak, mint arra kezdetben számítani lehetett.
Az éghajlat-politika fő célja egy egységes és egyetemes megállapodás létrehozása. Ez az egyetlen környezetvédelmi szempontból felelős kiindulópont. Csak így biztosíthatjuk, hogy az itt megvalósuló csökkentések máshol nem vezetnek növekedéshez, akkor ugyanis az áldozatok hiábavalók lennének.
Sajnálatos módon vannak olyan résztvevői a környezetvédelmi mozgalomnak, akik készek lennének ezen az úton elindulni. A tapasztalatok azonban azt mutatják, hogy a környezet nem hálálja meg az egyoldalú elhatározásokat és az éghajlati puritanizmust, mivel azok nem járnak eredménnyel. Átfogó frontot kell kialakítanunk, méltányos szabályokkal. Olyan szabályozásra van szükség, amely arra ösztönözheti a vállalatokat, hogy csatlakozzanak a legalacsonyabb kibocsátással járó technológiák létrehozását célzó versenyhez, és amely ezért jutalmazza - nem pedig bünteti - őket.
Hangsúlyozni szeretném, milyen nagy örömmel tölt el, hogy továbbra is ragaszkodunk a 20%-os kibocsátáscsökkentési célhoz, így ugyanis elmondhatjuk, hogy a Parlament és a Tanács nem gyengítette a célkitűzéseket.
Christofer Fjellner
(SV) Elnök asszony! El kell, hogy mondjam, az Európai Parlamentben töltött évek során megtanultam, hogy a dolgok nem mindig úgy alakulnak, ahogyan azt szeretnénk. Mindennek alapja a kompromisszum, ennek ellenére azonban a végeredmény többnyire igen kedvező. E pillanatban sokan panaszkodnak, azok is, akik szerint szigorúbb szabályokat kellett volna elfogadnunk, és azok is, akik szerint ezek a szabályok túlságosan ambiciózusak. Ennek ellenére úgy gondolom, alapvetően rendkívül elégedettek lehetünk, hogy egyáltalán sikerült kompromisszumra jutnunk. Tettünk egy lépést a helyes irányba, mégpedig egy olyan lépést, amelyre én legalábbis büszke vagyok. Büszke vagyok rá, hogy ezzel ismét megerősítést nyert, miszerint Európán belül továbbra is Svédország vállalja a legtöbb felelősséget e kérdésben, egyben pedig az is, hogy világszinten Európa a legtöbb felelősséget vállaló régió. Svéd konzervatív képviselőként mind a Tanácsban, mind pedig itt, a Parlamentben keményen dolgoztunk azért, hogy ez a kompromisszum létrejöhessen.
Sok mindent mondhatnék erről a témáról, ha azonban azt szeretném megemlíteni, ami a legnagyobb elégedettséggel tölt el, akkor a gépjárművekkel kapcsolatos intézkedést emelném ki, vagyis azt, hogy figyelembe vesszük a gépjárművek környezeti előnyeit, ugyanakkor megfelelő időt biztosítunk az autógyártók számára az új modellek kidolgozásához. Mint az már elhangzott, nem szabad abba a tévhitbe esnünk, hogy elérkeztünk a folyamat végére. Mindez csupán bevezető a Koppenhágában ránk váró fontos munkához. Úgy gondolom, hogy ehhez megfelelő alapot teremtettünk. Nagyon köszönöm.
Jerzy Buzek
(PL) Elnök asszony! Véleményem szerint az irányelv az Európai Unión belüli józan és hatékony párbeszéd jó példája. Talán az elmúlt parlamenti ciklus legnehezebb irányelve volt ez a mostani. A javasolt módosítások nem mindenki számára voltak világosak. Végül figyelmesen meghallgattuk egymást, elsősorban a Parlamentben, és azt is el kell ismernem, hogy a francia elnökség rendkívüli kötelességtudattal közelítette meg a kérdést. Köszönetet szeretnék mondani Dimas és Piebalgs biztos uraknak a vitában való részvételért.
Következő lépésként gondoskodnunk kell az irányelv végrehajtásáról. 2020-ra 20%-kal kell csökkenteni az üvegházhatású gázok kibocsátását. A 20%-os csökkentés a minimális követelmény! Ezzel létrehoztuk a közös európai uniós klímapolitikát. Mint minden közös politika esetében, itt is szisztematikus fellépésre, megfigyelésre és kölcsönös ellenőrzésre lesz szükség. Ezenfelül forrásokat kell biztosítani az energiatechnológiával kapcsolatos stratégiai program számára. Mindez a széndioxid-kibocsátásra vonatkozó értékelés nyomán tett fellépés, amely egy közös energiapolitika közös kiindulópontja lesz. Ez az, amire az Európai Uniónak szüksége van.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Az egyetlen lehetőség számunkra nem a termelés csökkentése, hanem az intelligensebb és zöldebb termelés megvalósítása. Fontos, hogy csökkentsük a szennyező kibocsátásokat, ugyanakkor biztosítanunk kell a gazdasági fejlődést, és meg kell őriznünk a munkahelyeket.
A Kiotói Jegyzőkönyvben meghatározott 8%-os csökkentéssel szemben 1990 és 2005 között Románia 43%-kal csökkentette az üvegházhatású gázok kibocsátását. Sajnálatos módon ez a nehézipari vállalatok által végrehajtott szerkezetátalakítási folyamatok révén, és a fosszilis tüzelőanyagoktól való függés ellenére valósult meg. Bár szerencsésebb lett volna, ha a referenciaév 1990, örömmel veszem az új tagállamok iránt tanúsított rugalmasságot és szolidaritást, amelynek köszönhetően a vállalatok hatékonyabb működését lehetővé tevő jelentős beruházások végrehajtásához átmeneti időszakot biztosítanak számunkra.
A módosításokkal elértük, hogy a lakossági távfűtés, valamint a hatékony kapcsolt energiatermelésen alapuló fűtő- vagy hűtőrendszerek számára ingyenes kibocsátási egységeket biztosítsunk, hogy az alacsony jövedelmű családok a kibocsátási egységek árveréséből származó bevételekből támogatásban részesüljenek, illetve hogy a kórházak és a kisvállalkozások mentességet kapjanak a kibocsátási egységek kereskedelmi rendszerében való részvétel alól. Köszönöm.
Chris Davies
Elnök asszony! A tárgyalások egyik eredménye az volt, hogy létrejött a szénelkülönítés és -tárolás demonstrációs projektjeire vonatkozó finanszírozási mechanizmus, amelyre később még visszatérnék. Míg azonban jómagam a CCS-ért felelős tárgyalóként és előadóként tevékenykedtem, a sikert az ETS-ről szóló irányelv felülvizsgálata révén értük el. Legfeljebb csak a navigátor szerepét töltöttem be. Néha sok múlik a szerencsén, és azt hiszem, szerencsésnek mondhatom magam, hogy Linda McAvannel, Lena Ekkel és másokkal - az árnyékelőadókkal - együtt dolgozhattam a kibocsátáskereskedelemről szóló irányelven. Szerencsésnek mondhatom magam, hogy az új ötletek keresése iránt nyitott elnökséggel működhettem együtt, és különösen nagy szerencsém volt, hogy Avril Doyle asszonnyal, a jogszabály előadójával folytathattam közös munkát, akinek rendkívül sokat köszönhetünk. Egy dologra szeretném felhívni a figyelmet, elnök úr, mégpedig arra, hogy nem sok olyan előadóról tudunk a Parlament történetében, akinek kezdeti benyújtott javaslata legfeljebb 1,5 milliárd euró összegű támogatásra lett volna elegendő, majd olyan végső csomaggal állt elő, amely ennek ötszörösét vagy hatszorosát is biztosítja.
Bart Staes
(NL) Elnök asszony! Megőriztük az üvegházhatású gázok kibocsátásának 2020-ig történő 20%-os csökkentésére vonatkozó célkitűzést. Mindazonáltal nem érdemes hitegetni magunkat. Ez a célkitűzés már eredetileg sem volt elegendő. A tudomány álláspontja szerint 25%-os, illetve akár 40%-os csökkentést kellene meghatároznunk. Sajnálattal veszem tudomásul, hogy az árverési rendszert a nem villamosenergia-ipari ágazatokban aláásták. 2020-ban még mindig ingyen fogjuk kiosztani a kibocsátási egységek 30%-át, a teljes árverés pedig legkorábban 2027-re valósulhat meg.
Ezzel igen kedvezőtlen jelzést küldünk mindazok számára, akik Koppenhágában részt vesznek majd a világ éghajlatváltozásáról szóló megállapodás tárgyalásán, jóllehet a széndioxid-szivárgás problémájára adott legmegfelelőbb válasz valójában éppen egy világszintű megállapodás lenne. Világszintű megállapodás hiányában pedig az árverési rendszer eredményeit aláássa majd az a tény, hogy a vállalatok 96%-a továbbra is ingyenesen juthat hozzá a kibocsátási jogokhoz. Az árverésekből származó bevételek alacsonyabb szintje nyomán kevesebb forrás jut majd a fenntartható energia és a kutatás-fejlesztés terén történő beruházásokra.
A következőt szeretném kérdezni Doyle asszonytól: van-e elképzelése róla, mekkora kieséssel kell számolnunk az árverésekből származó nyereséget illetően most, hogy teljesen ellehetetlenítették a rendszert?
Elnök
Nagyon sajnálom, de időhiány miatt nincs lehetőség több felszólalásra. Most ismét a sokat méltatott Doyle előadó asszonyé a szó.
Avril Doyle
előadó. - Elnök asszony! Néhány gyors észrevételem lenne.
A kiváló eredeti javaslat környezetvédelmi hatékonysága továbbra is megkérdőjelezhetetlen, különösen a 30%-os csökkentési elképzelés esetén. Nincs értelme úgy Koppenhágába utazni jövő decemberben, ha a jogszabály megvalósításához nem biztosítunk komoly forrásokat - Önökön a sor, tisztelt Bizottság.
A 300 millió kibocsátási egységre vonatkozó CCS-megállapodás a széndioxid-csökkentésről szóló vita egészét tekintve valószínűleg forradalmi jelentőségű lesz, amennyiben beválik a szóban forgó 12 erőműben alkalmazott technológia.
A jelenleg előttünk lévő megállapodásnak köszönhetően az EU egyértelmű mandátummal fog rendelkezni a jövő évi megállapodást megelőző időszakban a harmadik országokkal folytatott tárgyalásokhoz. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy kudarcot valljunk, mivel a történelem számon kéri majd rajtunk, ha nem teszünk eleget a vállalásainknak; politikai vezetők olyan generációja leszünk, akik tisztában voltak a problémákkal, ismerték a szakértők által értékelt tudományos eredményeket, mégsem cselekedtek.
Néhányak számára a jelentésem végső formájában túl messzire megy; mások szerint nem elég ambiciózus. Az ipar számára azonban még a teljesítményértékeléstől független kibocsátási egységekkel együtt sem lesz egyszerű a csökkentési célok betartása. Ne essünk abba a hibába, hogy a legjobbat a jó ellenségévé tesszük. Mindent egybevéve az eredmény kedvező. A világon ma mindenképpen ez a legjobb, hiszen ez idáig nem létezik más működő kibocsátáskereskedelmi rendszer. Állok elébe, hogy az USA és Ausztrália ennél jobbat találjon ki, és Koppenhágában annyira zavarba hozzák az Unió képviselőit, hogy emelnünk kelljen a tétet.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap, 2008. december 17-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Jorgo Chatzimarkakis, Wolf Klinz, Holger Krahmer, Alexander Graf Lambsdorff és Willem Schuth  
Elnök asszony! A klímacsomaggal kapcsolatos megállapodás szerény eredmény.
Az EU a 20%-os csökkentési célt az 1990-ben tapasztalt helyzethez képest határozta meg. Ennek csaknem felét máris teljesítettük. A megoldás kulcsa a keleti irányú terjeszkedés, ahol a kibocsátás mértéke abszolút értékben alacsonyabb, így az 1990-hez viszonyított csökkentési célból 12% lesz.
A csökkentés 3-4%-át az EU-nak a fejlődő országokban kell megvalósítania, így az arány már kevesebb mint 9%. A céloktól legfeljebb 5%-kal el lehet maradni. A végső szám így már csupán 4%.
Ezen a ponton alapvetően elmondhatjuk, helyes, milyen szerencse, hogy az EU úgy döntött, nem helyezi ki teljes gazdaságát Ázsiába. A kompromisszum egyértelműen kevesebbe kerül, mint a bizottsági javaslat. Ennek köszönhető, hogy a Német Szabaddemokrata Párt (FDP) el tudja fogadni a javaslatot.
Ehelyett azonban az EU most saját tagállamait játssza ki egymás ellen; az energia-összetétel, a mentességi szabályok és a körmönfont tárgyalási módszerek eredményeképpen egyes tagállamok előnybe kerültek másokkal szemben. Hamarosan megtörténhet, hogy a német energiaszolgáltatók Németország helyett Lengyelország számára termelik majd az energiát, hacsak nem a franciáktól vásárolják meg.
Figyelembe véve, hogy az EU tagállamai effajta lóvásár szereplőivé válnak, kevés remény van a globális megállapodásra, és felmerül a forráshatékonyság kérdése is.
A kormányoknak, a Tanácsnak és az Európai Unió Bizottságának kötelessége a hatékonyság biztosítása mind környezetvédelmi, mind pedig gazdasági és növekedési szempontból.
Magor Imre Csibi  
írásban. - Az elmúlt héten a Tanács és az EP tárgyalói történelmi jelentőségű megállapodásra jutottak az éghajlatváltozásról szóló csomagot illetően. Kissé nehéz szívvel fogadom a kompromisszumot, mivel a csomag tartalma a Bizottság kezdeti javaslatához és a parlamenti bizottságok által megszavazott változathoz képest jelentősen gyengült. Most, amikor az éghajlatváltozás problémájának megoldásához sürgős és következetes fellépésre van szükség, Európa a kis széndioxid-kibocsátású gazdaságra való lassú, eltérések és ingyenes kibocsátási egységek révén történő átállás mellett döntött. E hátrányok ellenére a kompromisszum így is fontos áttörést jelent, amely megteremti egy fenntarthatóbb gazdaság alapjait. A legjelentősebb eredmény az, hogy a jogszabály rendelkezik a célkitűzésekről és a végrehajtási elvekről, valamint hogy minden szereplő elismerte a tisztább fejlesztésre történő átállás szükségességét. Továbbá az éghajlatváltozás elleni küzdelem csak akkor lehet hatékony, ha mindenki részt vesz benne, a kompromisszumnak köszönhetően pedig az EU erőteljesebb tárgyalási pozícióból szólíthatja fel nemzetközi partnereit a csatlakozásra. Végül, de nem utolsó sorban támogatni fogom a megállapodást, mert szilárd meggyőződésem, hogy nem tartalmatlan kijelentésekből álló, hanem ténylegesen megvalósítható kompromisszumról van szó.
Daciana Octavia Sârbu  
A klímacsomagról folytatott intézményközi tárgyalások eredménye kiegyensúlyozott kompromisszumot tükröz, amelynek köszönhetően az Európai Unió jelentős mértékben elősegítheti a globális felmelegedés elleni küzdelmet, tekintve, hogy ez az első államközösség, amely e feladatokat jogszabályi kötelezettségként vállalja. Jelenleg világméretű pénzügyi válsággal küzdünk, amelynek nyomán a legtöbb tagállamban aggodalmak merültek fel a kibocsátáscsökkentés célját illetően. A csúcsot követően elért megállapodás azonban egyensúlyt teremt az éghajlat védelmének és a gazdasági patthelyzet megoldásának szükségessége között. Véleményem szerint a válsággal kapcsolatos érveknek nem szabad megakadályozniuk a csomag elfogadását. Remélem, hogy az összes parlamenti képviselőcsoport az elfogadás mellett szavaz majd. Hálás vagyok érte, hogy az 1990 és 2005 között a kibocsátásuk szintjét csökkentő országok, köztük Románia is, úgy érték el, hogy az árverésekből származó jövedelem elosztására vonatkozó módosításnak köszönhetően elismerjék erőfeszítéseiket, hogy a csomag alapvető felépítésén nem változtattak. Ezzel egy időben úgy érzem, hogy a kibocsátáskereskedelemről szóló irányelvvel kapcsolatos, a tagállamok számára nehézséget okozó kérdésekre megfelelő választ találtunk, a végeredmény pedig igazságos, és lehetővé teszi majd az Európai Unió számára, hogy valódi küldetésként folytassa az éghajlatváltozás elleni küzdelmet.
Esko Seppänen  
A Parlament által tárgyalt, kibocsátáskereskedelemről szóló irányelv kapitalista "zöldre festés”, és ennek ellenére nem több, mint kaszinó-kapitalizmus, illetve legalizált csalás. Mivel a Bizottság eredeti javaslata olyan formában készült el, amelynek köszönhetően az európai iparnak - a villamosenergia-költségektől eltekintve - nem kell majd megfizetnie a spekuláció árát, a javaslat mellett fogok szavazni, jóllehet ellenzem a kibocsátáskereskedelmet. A kibocsátáscsökkentési célkitűzésekkel egyetértek, azokat azonban adók segítségével és nem spekuláció révén kellett volna elérnünk.
