Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Comisiei)	
Preşedinta
Următorul punct este Timpul afectat întrebărilor (B6-0006/09).
Următoarele întrebări sunt adresate Comisiei.
Partea întâi

Subiect: Proceduri de atribuire a contractelor de achiziţii publice de lucrări, de bunuri şi de servicii în domeniul apărării şi securităţii
Pieţele europene ale armelor sunt fragmentate şi prin urmare, au suferit efecte economice adverse din anii 1990. În ultimii 20 de ani, cheltuielile privind apărarea în Europa au fost reduse la jumătate, iar vânzările, ocuparea forţei de muncă şi investiţiile legate de cercetare şi tehnologie s-au redus. Cu toate acestea, chiar şi cele mai mari state membre se confruntă cu dificultăţi în a face faţă sarcinilor financiare impuse de costul dezvoltării unor noi sisteme de arme.Reorganizarea forţelor armate de la sfârşitul războiului rece a determinat reducerea numerică a stocurilor de echipament convenţional de apărare, dar a creat şi noi cerinţe în ceea ce priveşte calitatea.
Comisia nu consideră că ţările care sunt în principal cumpărătoare, precum Portugalia, se află într-o situaţie dezavantajată deoarece ultima propunere nu reuşeşte să instituie un sistem de compensaţii prin care statele membre ar putea să garanteze veniturile industriale, de natură civilă sau militară, în domeniul achiziţiilor de echipament de apărare? Este dispusă să permită un sistem de compensaţii?
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Acum o lună, Parlamentul a adoptat o rezoluţie cu privire la o propunere de directivă privind achiziţiile de echipament în domeniile apărării şi securităţii. Acest lucru înseamnă că propunerea a trecut cu succes de prima lectură şi va fi adoptată în curând de Consiliu.
Noua directivă reprezintă un pas important în vederea instituirii unei pieţe europene comune în domeniul apărării. Va introduce norme corecte şi transparente de achiziţii, aplicabile pe întreg teritoriul Uniunii. Acestea vor spori deschiderea pieţelor în domeniul apărării dintre statele membre, spre avantajul tuturor. Industriile europene vor obţine o piaţă internă mult mai extinsă şi vor deveni mai competitive; eficienţa forţele noastre armate va creşte, ceea ce va ajuta la ameliorarea capacităţilor de apărare ale Europei; şi nu în ultimul rând, contribuabilii vor beneficia de mai multă eficienţă în domeniul cheltuielilor publice.
Unul dintre aspectele controversate din timpul dezbaterii cu privire la directivă a fost "compensaţiile” - cu alte cuvinte, compensaţia economică pentru achiziţiile în domeniul apărării de la furnizori străini. Unele dintre statele membre au propus includerea în directivă a unui sistem de compensaţii care le va permite garantarea acestor venituri industriale legate de investiţiile în domeniul apărării.
Compensaţiile au drept scop dezvoltarea industriei statului membru care achiziţionează echipament de apărare peste hotare. Astfel, pot determina denaturarea pieţei interne şi pot implica discriminări faţă de companiile din alte state membre pe baza naţionalităţii furnizorului. Tratatul CE interzice discriminarea pe motiv de naţionalitate, iar o directivă, în calitate de legislaţie secundară, trebuie să respecte Tratatul.
Serviciul juridic al Consiliului a confirmat în avizul său din 28 octombrie 2008 că, citez, "măsurile restrictive de achiziţie concepute să promoveze industria internă nu respectă principiile generale ale Tratatului CE”. Prin urmare, compensaţiile privind achiziţiile în domeniul apărării pot fi permise numai dacă sunt necesare pentru protejarea intereselor de bază legate de securitate sau dacă sunt justificate pe baza unei exigenţe imperative de interes general. Spre deosebire de acestea, interesele economice nu sunt suficiente. Marea majoritate a statelor membre şi a Parlamentului au fost de acord cu această evaluare.
Astfel, nu a existat doar o obligaţie legală, ci şi un consens politic de a nu accepta în cadrul directivei compensaţii în scopul dezvoltării industriilor naţionale. Prin urmare, nici Comisia, în cadrul propunerii acesteia, nici co-legislatorii, şi anume Consiliul şi Parlamentul European, nu au inclus norme specifice privind compensaţiile în textul Directivei privind apărarea.
Cu toate acestea, Directiva privind apărarea oferă alternative la compensaţii. Statele membre care sunt în principal cumpărători de echipament de apărare încearcă de obicei să îşi justifice dorinţa de a obţine compensaţii fie prin nevoia de securitate a aprovizionării, fie prin necesitatea de a deschide pieţe în domeniul apărării pentru IMM-urile lor. Directiva privind achiziţiile publice în domeniul apărării va răspunde acestor preocupări. Pe de o parte, permite autorităţilor contractante să le solicite ofertanţilor obligaţii specifice pentru a îndeplini cerinţele lor legate de securitatea aprovizionării. Pe de altă parte, aceasta cuprinde prevederi cu privire la subcontractare, prin care li se poate cere ofertanţilor să îşi deschidă lanţurile de aprovizionare concurenţei din întreaga UE şi facilitează accesul IMM-urilor, deoarece acest lucru va contribui la reconcilierea intereselor legitime de securitate şi economice ale statelor membre care fac achiziţiile şi se va evita necesitatea de a recurge la compensaţii.
Armando França
(PT) Îi sunt recunoscător domnului comisar pentru răspunsul complet pe care l-am primit. Cu toate acestea, aş dori să subliniez preocuparea mea, care este legată şi de situaţia de criză cu care ne confruntăm astăzi, aşa cum ştim cu toţii, precum şi de faptul că ne aflăm într-un an electoral, ceea ce poate contribui, în mare măsură, la diminuarea interesului şi la lipsa de entuziasm în acest domeniu.
Cu toate acestea, domnule comisar, am obligaţia să vă aduc la cunoştinţă faptul că nu trebuie să uităm aspectul esenţial din punctul nostru de vedere, şi anume să prevenim ca ţările cumpărătoare, precum Portugalia şi altele, să se afle în poziţie dezavantajată.
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Sunt de acord cu aceste consecinţe politice şi mă regăsesc în faptul că ne aflăm într-un an electoral. Cu toate acestea, aşa cum ştie onorabilul membru, în cadrul acestei directive, care a trecut prin întreg procesul, au fost examinate aceste probleme şi s-a ajuns la consensul ca statele membre şi Parlamentul European să nu urmeze această cale.
Diferitele grupuri de lucru au dezbătut intens problema, însă consensul, din motivele pe care le-am subliniat în răspunsul meu oficial, a fost de a nu urma calea sugerată de onorabilul membru. Din motivele pe care le-am menţionat anterior, aş adopta o atitudine pozitivă cu privire la realizările noastre în urma acestor compromisuri, acestea fiind în interesul tuturor economiilor europene.
Mairead McGuinness
Aş dori să continui referindu-mă la prima parte a întrebării şi să ridic problema contractelor publice în general şi cea a licitaţiilor restrânse, despre care numeroase persoane susţin că reprezintă sau determină un raport extrem de slab între costuri şi rezultate. Poate Comisia, la un moment dat - poate nu acum - va aborda această problemă, în special în circumstanţele economice mai limitate cu care se confruntă numeroase din statele noastre membre şi va examina din nou problema contractelor şi a licitaţiilor şi, în special, a licitaţiilor restrânse.
Charlie McCreevy
membru al Comisiei. -Aşa cum ştie şi dna McGuinness, cu ocazia reuniunii Consiliului European din decembrie anul trecut, şefii de stat europeni au fost de acord că se poate aplica o perioadă mai scurtă pentru a obţine licitaţii în 2009 şi 2010. De fapt, aceasta coincide cu flexibilitatea oferită în directivele existente deoarece, în circumstanţele economice dificile cu care se confruntă toate economiile europene, şefii de stat s-au gândit că aceasta este calea potrivită, care este permisă în cadrul directivelor existente.
Sunt conştient de problemele pe care statele membre le-au ridicat cu privire la licitaţiile restrânse, dar noi revizuim periodic directivele în domeniul achiziţiilor publice şi mă voi asigura că observaţiile doamnei McGuinness vor fi integrate în sistem.
Subiect: Relaţiile comerciale dintre UE şi Israel
În lumina acţiunilor militare continue din fâşia Gaza, a recurgerii excesive şi disproporţionate la forţă de către Israel şi în lumina miilor de victime civile şi a asasinării cetăţenilor palestinieni nevinovaţi, în ce mod are de gând Comisia să-şi revizuiască relaţiile comerciale cu Israelul?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Comisia a condamnat foarte hotărât violenţele din Gaza. Criza dovedeşte încă o dată că nu există o soluţie militară pentru conflictul israelo-palestinian. Numai negocierile cu angajamentul deplin al părţilor pot genera o soluţie durabilă.
Comisia salută recenta încetare a ostilităţilor din Gaza. Este esenţial ca toate părţile să facă din actuala încetare a focului o stare permanentă prin punerea în aplicare a Rezoluţiei 1860 a Consiliului de Securitate al ONU. O serie de aspecte trebuie să fie abordate fără întârziere, în special redeschiderea tuturor intrărilor şi ieşirilor din Gaza, oprirea susţinută a atacurilor cu rachete împotriva Israelului şi un mijloc eficient de a preveni contrabanda cu arme către Gaza.
Acum că se pare că ostilităţile au încetat, va fi important să reluăm cât mai repede discuţiile care vizează un proces global de pace. UE a solicitat partenerilor săi ajutorul pentru a continua procesul de pace. Prioritatea imediată a Comisiei este de a reduce suferinţele umanitare ale populaţiei din Gaza. Relaţiile comerciale dintre UE şi Israel vor continua. Izolarea, sancţiunile sau orice altă formă de boicotare ar afecta negativ discuţiile şi negocierile care au drept scop găsirea unei soluţii durabile la conflict. În plus, în timp ce sunt direcţionate asupra intereselor israeliene, acestea se vor dovedi a fi dăunătoare pentru Teritoriul Palestinian Ocupat, care depinde din punct de vedere economic de Israel, în calitate de destinaţie principală pentru exporturile sale şi pentru ocuparea forţei sale de muncă.
David Martin
- Aş dori să îi mulţumesc domnului comisar pentru răspunsul său şi să salut faptul că a reiterat condamnarea acţiunilor Israelului pe care a făcut-o Comisia. Însă, domnule comisar, toate acordurile noastre comerciale conţin o clauză legată de drepturile omului. La fel ca mulţi dintre alegătorii mei, eu nu înţeleg cum, în ciuda faptului că o ţară recunoaşte că recurge la acţiuni militare disproporţionate împotriva unei populaţii civile - îşi ia în mod deliberat drept ţinte şcoli, sediile organizaţiilor internaţionale paşnice şi neutre - tot nu credem că şi-a încălcat clauzele legate de drepturile omului. Când va avea loc o încălcare a drepturilor omului dacă nu în aceste circumstanţe?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Trebuie să spun că întreaga noastră politică legată de această etapă a conflictului din Israel/Palestina constă în accentul pe care îl pune Comisia pe ajutorul umanitar şi ajutorarea populaţiei din Gaza, iar toate celelalte întrebări vor fi examinate mai târziu. Politica noastră comercială nu se va schimba, iar evoluţiile ulterioare depind de circumstanţe.
Bineînţeles, ştiu că vi se pot furniza informaţii detaliate referitor la anchetele care au fost lansate cu privire la posibila încălcare a drepturilor omului şi la infracţiunile comise pe parcursul acestui conflict. Comisia urmăreşte îndeaproape aceste anchete şi, la finalizarea acestora, va lua o decizie, va urmări în continuare evoluţiile şi va lua hotărârile următoare.
Preşedintele
Numeroase persoane au solicitat întrebări suplimentare legate de această întrebare.În temeiul Regulamentului nostru, pot accepta doar două şi, prin urmare, voi avea în vedere cine şi când le-a adresat, precum şi echilibrul politic. Astfel, voi accepta întrebările suplimentare din partea dlui Allister şi a dlui Rack.
Jim Allister
Domnule comisar, aş dori să salut încurajarea privind continuarea relaţiilor comerciale, aş dori să vă încurajez să nu fiţi intimidat de uriaşa propagandă anti-israeliană şi aş dori să solicit Comisiei să aibă în vedere că, ţinând cont de faptul că Israelul este una dintre puţinele democraţii din regiune, este important să nu fie ostracizat sau alienat, ceea ce nu ar promova deloc pacea. De asemenea, astfel de acţiuni nu ar corespunde cu toleranţa de care UE a dat dovadă faţă de numeroasele regimuri despotice din întreaga lume.
Reinhard Rack
(DE) Salut faptul că Uniunea Europeană îşi ia angajamentul umanitar de a-i ajuta pe cei care suferă în fâşia Gaza. De asemenea, salut faptul că am condamnat ceea ce reprezintă probabil o reacţie disproporţionată din partea Israelului şi am indicat în mod corect că nu acesta este modul de garantare a păcii deoarece, dimpotrivă, pune pacea în pericol. Cu toate acestea, ar trebui să găsim timp să explicăm, în numele Uniunii Europene, că oamenii din interiorul fâşiei Gaza au comis acte violente ilegale care au un impact direct şi fatal asupra locuitorilor din Israel. Aş fi încântat dacă Uniunea Europeană ar putea oferi un răspuns echilibrat în această privinţă.
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Vă pot asigura de faptul că întotdeauna Comisia încearcă să fie echilibrată. Având în vedere că şi colegii mei, comisarii Michel şi Ferrero-Waldner, au condamnat atacurile asupra Israelului, ei au condamnat ambele tabere pentru că au recurs la instrumente violente şi la violenţă. Încercăm să adoptăm o poziţie echilibrată şi să examinăm toate aspectele acestui conflict foarte complex.
Subiect: Programul de siguranţă a internetului
Decizia nr. 1351/2008/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 16 decembrie 2008 a stabilit unui program comunitar multianual privind protecţia copiilor care utilizează internetul şi alte tehnologii de comunicare. În conformitate cu această decizie, Comisia are obligaţia să întocmească programe anuale de lucru ca parte a Programului pentru un internet mai sigur, care este conceput să promoveze o utilizare mai sigură a internetului şi a noilor tehnologii de comunicare. Având în vedere ameninţările pe care le presupune accesul nelimitat la aceste tehnologii şi informaţii, trebuie acordată o atenţie deosebită copiilor şi tinerilor. Programul, care se va desfăşura între 1 ianuarie 2009 şi 31 decembrie 2013, are un buget de 55 milioane EUR.
Comisia va oferi detalii precise cu privire la planul de acţiune şi la costurile de punere în aplicare a Programului pentru un internet mai sigur din următorii ani? Cine este eligibil să candideze pentru a participa la program? Cum şi pentru ce activităţi vor fi cheltuite fondurile Programului pentru un internet mai sigur?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Programul pentru un internet mai sigur, predecesorul programului care este acum în curs de lansare, a fost considerat un adevărat succes. Comisia este convinsă că şi următorul program va fi un succes.
Programul pentru un internet mai sigur este o iniţiativă pan-europeană unică prin care UE doreşte să combată conţinutul ilegal şi comportamentele dăunătoare din mediul on-line şi să sporească gradul de conştientizare cu privire la siguranţa copiilor în mediul on-line, în rândul publicului european. Acesta facilitează acţiunile şi iniţiativele naţionale în mod coordonat.
Aşa cum a subliniat onorabilul membru, noul Program pentru un internet mai sigur, care se va desfăşura timp de cinci ani, din 2009 până în 2013, are un buget total de 55 de milioane EUR şi va fi pus în aplicare prin programe anuale de lucru. Programul de lucru pentru anul 2009 este în prezent supus consultării dintre serviciile Comisiei. Apoi, Comisia va încerca să obţină opinia favorabilă a Comitetului de gestionare a programului. În continuare, acest document va fi încărcat în registrul de comitologie pentru a-i permite Parlamentului European să-şi exercite dreptul de control în interval de 30 de zile, care ar trebui să aibă loc între sfârşitul lui martie şi începutul lui aprilie. Programul de lucru defineşte criteriile de conţinut şi bugetul orientativ pentru cererile de propuneri care vor fi lansate în 2009.
Cererile de propuneri vor fi deschise tuturor persoanelor juridice stabilite în statele membre. De asemenea, vor fi deschise persoanelor juridice stabilite în statele membre AELS care sunt părţi contractante la acordul SEE - Norvegia, Islanda şi Liechtenstein. În plus, sunt deschise tuturor persoanelor juridice stabilite în alte ţări cu condiţia semnării unui acord bilateral.
Programul de lucru pentru 2009 este primul din cele cinci, deci va constitui baza pentru activităţile care se vor desfăşura pe întreaga durată a programului. Potrivit proiectului actual, priorităţile sale sunt de a responsabiliza şi proteja copiii, prin introducerea de noi acţiuni şi prin continuarea acţiunilor începute în cadrul programului anterior "Safer Internet Plus”, prin asigurarea de activităţi de sensibilizare, prin linii telefonice de asistenţă şi linii de urgenţă din statele membre, prin consolidarea coordonării la nivel european, precum şi prin asigurarea optimizării raportului costuri-rezultate, obţinând un impact maxim cu resursele financiare disponibile, şi anume 11 milioane de euro pe an.
Bogusław Sonik
(PL) Doamnă preşedintă, domnule comisar, salut cu căldură această iniţiativă importantă. Aş dori să adresez o singură întrebare. Programul se referă la noţiunea creării unor puncte speciale de contact în fiecare ţară, care vor ajuta la coordonarea programului. Domnul comisar are informaţii suplimentare în această privinţă şi care sunt planurile exacte?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Din păcate, nu deţin informaţii detaliate cu privire la punctele de contact, dar ştiu în general că aceste lucruri sunt stabilite în statele membre şi depind foarte mult de structura guvernului şi de structurile de conducere.
Ştiu unde se va amplasa acest punct de contact în ţara mea, dar în acest moment nu am o listă cu locaţiile punctelor de contact din celelalte ţări.
Bineînţeles, vă pot oferi detaliile necesare dacă sunteţi interesat.
Jörg Leichtfried
(DE) Pericolele pe care le presupune internetul se schimbă în mod constant şi am văzut că internetul a trecut de la versiunea 1.0 la versiunea 2.0, dacă ne putem exprima astfel. Pe scurt, acest lucru înseamnă că totul a devenit mult mai interactiv. Au fost cazuri în care tinerii au fost impulsionaţi să se sinucidă de către platformele web şi comunităţile web de acest tip.
Acum întrebarea este următoarea: Consideraţi că, în general, aceste evoluţii sunt un lucru pozitiv sau negativ? Situaţia va deveni mai periculoasă sau mai puţin periculoasă? Dacă devine mai periculoasă, care sunt planurile Comisiei referitor, în special, la această schimbare din domeniul internetului?
Paul Rübig
(DE) Problema este cheltuirea corespunzătoare a 55 de milioane EUR. Vă puteţi imagina să le acordăm sume mici întreprinderilor mici şi mijlocii doar pentru a face programe mai bune, să stabilim clasificări ale programelor pentru tineri, pentru ca aceştia să decidă dacă sunt interesaţi sau nu de program şi, la fel ca şi în cazul filmelor, să publicăm o limită de vârstă care arată dacă conţinutul este recomandabil şi că există o anumită limită de vârstă? Vă puteţi imagina alocarea fondurilor pentru programe în acelaşi mod ca în cazul programului Eurostars?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Pericolele pe care le implică internetul şi dezvoltarea acestuia constituie un aspect foarte important. Ştim cu toţii ce noutate este internetul în lumea noastră şi cât de exponenţial s-a dezvoltat în ultimii câţiva ani. Astfel, atât aspectele pozitive, cât şi cele negative sunt foarte noi pentru societate şi pentru structurile de conducere.
Bineînţeles, structurile de conducere, inclusiv instituţiile europene, trebuie să evalueze în mod corespunzător toate ameninţările posibile şi sunt convins că acestea fac acest lucru. Programul pentru un internet mai sigur constituie unul dintre răspunsurile la ameninţările care au fost deja identificate. O altă ameninţare care a fost deja identificată este reprezentată de atacurile informatice şi de diferite încercări de atacuri şi blocaje prin internet. Există mulţi infractori care utilizează internetul, iar agenţiile de aplicare a legii sunt implicate în mod activ în abordarea acestor posibile ameninţări.
Astfel, consider că una dintre priorităţile principale ale guvernelor - şi ale instituţiilor europene - este de a reacţiona în mod adecvat; în acest sens, "adecvat” înseamnă că nu ar trebui să restricţionăm avantajele enorme pe care internetul le oferă tuturor utilizatorilor.
Cu toate acestea, în timp ce toate aspectele diferite legate de ameninţările şi posibilităţile oferite de dezvoltare - şi reacţiile adecvate faţă de acestea - constituie mai mult o problemă pentru specialiştii în domeniu, ele sunt şi în interesul tuturor utilizatorilor de internet. Pot să vă asigur că, în prezent, Comisia şi serviciile sale relevante monitorizează intens situaţia.
În privinţa participării la program, Comisia a stabilit că poate exista o mare varietate de posibili candidaţi, inclusiv întreprinderi mici şi mijlocii, şi că aceste întreprinderi sunt în special furnizori ai acestor tipuri de servicii. De aceea, cred că şi aceste întreprinderi vor avea de câştigat.
Dacă am înţeles bine întrebarea legată de posibilitatea ca generaţiile mai tinere să participe la program, nu vă pot oferi acum un răspuns concret, dar Comisia este foarte deschisă în privinţa implicării unui număr cât mai mare de participanţi în program. Cu toate acestea, astăzi nu vă pot oferi un răspuns concret legat de participarea tinerilor.
Subiect: Consilierul special Richard Boomer şi platoul Heysel
De la 1 aprilie 2006, Richard Boomer, un întreprinzător belgian în domeniul imobiliar, lucrează în calitate de consilier special al comisarului Kallas în probleme imobiliare. Contractul său a fost prelungit.
Ce l-a determinat pe comisar să-i prelungească contractul? Ce decizii ale comisarului au fost influenţate de dl Boomer? La care reuniuni interne ale Comisiei a participat dl Boomer de la prelungirea contractului?
Se pare că acum un alt întreprinzător belgian în domeniul imobiliar încearcă să exercite presiune pentru ca anumite birouri ale Comisiei să fie situate pe platoul Heysel din Bruxelles. Comisia se va pronunţa cu privire la acest platou? Care este calendarul pentru luarea deciziilor? Când se vor anunţa rezultatele concursului pentru arhitecţi pentru Rue de la Loi?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Cunosc foarte bine această întrebare, la care am răspuns deja în repetate rânduri. În primul rând, trebuie să spun că dl Richard Boomer nu este un investitor imobiliar, aşa cum se afirmă în întrebare. Toate informaţiile despre acesta sunt disponibile pe site-ul web. A fost consilierul meu special de la 1 aprilie 2006 şi mandatul său a fost reînnoit în 2008 pentru perioada 1 aprilie 2008 - 31 martie 2009.
Atribuţiile sale în calitate de consilier special sunt următoarele: consilierea vicepreşedintelui însărcinat cu administraţia, auditul şi prevenirea fraudei în ceea ce priveşte politica imobiliară; ameliorarea relaţiilor cu autorităţile competente din Bruxelles şi Luxemburg; optimizarea eficienţei investiţiilor care vor fi efectuate de Comisie.
Trebuie să spun că ne-a oferit expertiză valoroasă, cunoscând starea de fapt din domeniul imobiliar din Bruxelles sau Belgia, deşi nu atât de bine pe cea din Luxemburg. Consultanţa sa a fost utilă şi trebuie să precizez că şi liniile directoare în domeniul politicii imobiliare în cadrul Comisiei sunt foarte clare. Definiţia sa legată de politica imobiliară se încadrează în competenţa Direcţiei Generale Personal şi administraţie, sub autoritatea vicepreşedintelui însărcinat cu administraţia. Această politică este pusă în aplicare de Oficiul pentru Infrastructură şi Logistică Bruxelles (pentru Bruxelles) şi de Oficiul pentru Infrastructură şi Logistică Luxemburg (pentru Luxemburg). În calitatea sa de consilier special, dl Boomer, precum toţi consilierii speciali de la Comisie, oferă consultanţă cu privire la politica şi perspectivele unei baze pe termen lung în domeniile prevăzute de mandatul său. Nu joacă niciun rol în procesul decizional sau în procedurile de gestionare de la baza acestuia, precum, de exemplu, achiziţionarea de clădiri sau suspendarea unui contract de închiriere pe termen lung.
În ceea ce priveşte cea de-a treia întrebare, legată de un întreprinzător belgian necunoscut în domeniul imobiliar, Comisia nu are cunoştinţă de presiunile sugerate de onorabilul membru.
Cu privire la ultima întrebare - cea mai importantă - îmi face plăcere să informez onorabilul membru că, într-o comunicare privind politica sa imobiliară de la 5 septembrie, Comisia Europeană şi-a anunţat public hotărârea de a păstra o prezenţă simbolică puternică în centrul zonei europene, dezvoltând în paralel până la trei locaţii suplimentare în afara acestei zone. Această politică facilitează asigurarea celei mai bune valori adăugate pentru utilizarea banilor publici şi reduce presiunile legate de nivelul ridicat al preţurilor în cadrul zonei europene. În conformitate cu această politică, în iunie 2008 Comisia a publicat o cerere de informaţii adresată pieţei pentru a cunoaşte mai bine posibilităţile existente de dezvoltare a unei locaţii în afara zonei europene începând cu anul 2014. Cererea a fost făcută cu o transparenţă totală, prin publicarea în Jurnalul Oficial. Comisia a primit nouă oferte şi în prezent efectuează examinarea tehnică a acestora.
Comisia doreşte să asigure onorabilii membri că alegerea locaţiei, care se va face în 2009, se va baza pe examinarea atentă a avantajelor fiecărei oferte, în urma unor proceduri clare, urmărind interesele Comisiei Europene şi ţinând cont de banii contribuabililor. Până la luarea acestei decizii, Comisia nu se va pronunţa asupra niciuneia dintre ofertele care au fost examinate.
Privind întrebarea legată de data anunţării rezultatelor pentru concursul arhitecţilor pentru Rue de la Loi, Comisia poate menţiona numai că această întrebare nu este de competenţa Comisiei Europene, ci trebuie adresată primăriei regiunii capitalei Bruxelles, care a lansat acest concurs în domeniul planificării urbanistice. Potrivit informaţiilor disponibile Comisiei Europene, rezultatul final se aşteaptă în primăvara lui 2009.
Regret faptul că răspunsul a fost atât de lung, dar detaliile erau esenţiale.
Ingeborg Gräßle
(DE) Domnule comisar, îmi face întotdeauna o mare plăcere să vă ascult şi să discut cu dvs. despre diferite aspecte. Am obţinut o diagramă care arată parcursul profesional al consilierului dvs. special. Aş dori să vă întreb cum vă asiguraţi că nu apar conflicte de interes. Una dintre persoanele care joacă un rol în noile oferte ale dvs. apare în această diagramă. Este o persoană care a avut o relaţie profesională îndelungată cu consilierul dvs. special. Cum vă asiguraţi că nu apar conflicte de interese?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Aşa cum am spus, probabil cunoaşte mulţi oameni. Sunt absolut convins că nu există niciun conflict de interese. El nu şi-a exprimat nicio sugestie cu privire la viitoarele noastre decizii politice.
Sunt absolut sigur că veţi auzi când se va lua această decizie. Au fost sugerate nouă locaţii, dar nu ştiu unde se află acestea. Am citit în ziar despre unele sugestii. Puteţi verifica după aceea şi astfel, veţi înţelege mai bine de ce s-a luat o anumită decizie. Până acum nu este nimic clar, deci sunt foarte interesat să văd toate aceste propuneri.
Consilierul meu a examinat această problemă din toate unghiurile şi sunt absolut sigur că nu există niciun conflict de interese şi, mai ales, că nu joacă niciun rol în acest proces decizional.
Markus Pieper
(DE) Aş dori să mai adresez o întrebare. Înţelegem că în prezent se caută locaţii în afara zonei europene. Cu toate acestea, consider că se utilizează venituri fiscale europene şi că Parlamentul European ar trebui să fie implicat într-un proces transparent.
Întrebarea mea este următoarea. Aşa cum aţi spus, domnule comisar, nouă entităţi şi-au exprimat deja interesul în această cerere de informaţii şi în prezent sunt în curs de evaluare. Cu toate acestea, au fost introduse modificări specifice de utilizare într-o locaţie, platoul Heysel. Cum se potrivesc informaţiile pe care tocmai ni le-aţi oferit cu ceea ce se pregăteşte deja la această locaţie? Am dori nişte informaţii mai specifice, mai ales referitoare la data la care vom fi informaţi despre stadiul global şi referitoare la procedură.
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Veţi fi informaţi în mod detaliat despre procedura completă şi aceasta poate fi examinată. Va fi o decizie foarte clară şi transparentă. Motivul pentru care căutăm aşa-numitele "locaţii suplimentare” în afara cartierului european este tocmai pentru că dorim o utilizare mai eficientă a banilor.
Dacă toate serviciile noastre se concentrează în Cartierul european, acest lucru le oferă investitorilor imobiliari ocazia de a cere preţuri foarte ridicate, ceea ce am observat deja în repetate rânduri. Astfel, a devenit o necesitate să avem alte locaţii, mai ales pentru a reduce costurile. Aceasta este ideea principală.
Deja avem unele clădiri şi locaţii în afara Cartierului european. Avem clădiri în Beaulieu, pe Rue de Genève, precum şi în alte locuri. Suntem interesaţi să căutăm. Am solicitat să se propună 70 000m2 şi apoi vom examina toate posibilităţile.
Aţi menţionat Heysel. Am citit despre acest lucru în ziare. Nu ştiu nimic despre Heysel. Dar de când am citit în ziare, am fost abordat de câţiva politicieni belgieni care mi-au înfăţişat aspectele pozitive şi negative ale locaţiei, dar aceasta nu a fost considerată niciodată drept o opţiune preferată. Nu s-a hotărât nimic. Este un întreg proces.
Locaţia clădirilor este un subiect de mare interes pentru politicienii belgieni şi de la Bruxelles, iar regiunea Bruxelles este, de asemenea, interesată să avem o locaţie în afara Cartierului european, deci vom lua această decizie.Avem o comisie de evaluare care în prezent examinează propunerea şi după aceea se va înfăţişa înaintea consiliului OIB şi mai târziu înaintea Comisiei. Va fi un proces transparent. Totuşi, sugerez să nu ne implicăm în dezbaterile şi interesele interne ale Belgiei.
Subiect: Falsificarea bancnotelor şi monedelor euro
Comisia ar putea furniza informaţii cu privire la situaţia actuală legată de falsificarea bancnotelor şi monedelor euro, precum şi o analiză a măsurilor luate de UE în vederea combaterii fraudei prin falsificare?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Comunitatea Europeană a elaborat o serie de acţiuni pentru a proteja moneda euro împotriva falsificării, dar pentru a răspunde întrebării dvs. legate de situaţia luptei împotriva falsificării, vă pot spune următoarele:
În 2008, potrivit unor cifre publicate de Banca Centrală Europeană, au fost scoase din circulaţie un număr de 666 000 de bancnote euro false - deci puţin peste 600 000 comparativ cu cele 20 de miliarde de bancnote euro autentice: această cifră nu este prea alarmantă. La nivel istoric, bancnota de 50 de euro a fost cea mai falsificată, dar în a doua jumătate a lui 2008 - pentru prima dată - cea mai falsificată bancnotă a fost cea de 20 de euro.
În ceea ce priveşte monedele euro, în 2008 a fost scos din circulaţie un număr de 100 095 de monede false, ceea ce reprezintă o scădere cu 7% comparativ cu 2007, iar moneda de doi euro a fost întotdeauna cea mai falsificată.
Deci acest proces este monitorizat îndeaproape. Rolurile sunt împărţite. Banca Centrală Europeană este responsabilă cu coordonarea combaterii falsificării bancnotelor euro. Comisia, în special serviciul OLAF, se ocupă de falsificarea monedelor.
Adevărata aplicare a legii are loc la nivelul statelor membre, dar coordonarea este efectuată de Banca Centrală Europeană. Avem un Centru tehnic şi ştiinţific, care efectuează analiza şi clasificarea monedelor proaspăt contrafăcute.
Este important să menţionăm că Europolul joacă un rol esenţial în combaterea falsificării banilor. Astfel, aceasta este situaţia legată de falsificarea bancnotelor şi monedelor euro.
Liam Aylward
Domnule comisar, în timp ce aţi putea indica în răspunsul dvs. că aceasta este o problemă minoră în contextul global al lucrurilor, cu toate acestea primesc destul de multe plângeri din partea întreprinderilor mici, potrivit cărora situaţia devine din ce în ce mai dificilă pentru ele şi se confruntă cu tot mai multe probleme.
Pentru a aborda problema falsificării, consider că este extrem de important să beneficiem de o cooperare maximă între poliţie, Banca Centrală Europeană, la care aţi făcut deja referire, şi Comisia Europeană.
Aţi putea să-mi prezentaţi situaţia actuală cu privire la acest nivel de cooperare şi să-mi spuneţi dacă apreciaţi că acest nivel de cooperare este suficient de bun şi de puternic?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Sunt direct responsabil cu OLAF, iar OLAF este responsabil, aşa cum am menţionat, de monedele false. Nu am fost informat că nu ar exista o bună cooperare între statele membre şi instituţiile europene, inclusiv Europol, unde am fost şi unde am văzut tehnologia detectării bancnotelor şi monedelor false.
Astfel, consider că situaţia este mai mult sau mai puţin satisfăcătoare, comparativ cu alte câteva domenii în care cooperarea nu este atât de bună. Însă în domeniul falsificării, Comisia nu a fost informată că există o problemă legată de cooperarea dintre Europol şi agenţiile naţionale de aplicare a legii. Dimpotrivă, Europol are acolo specialişti de la agenţiile naţionale de aplicare a legii şi aceştia colaborează împreună pentru a combate falsificarea banilor.
Manolis Mavrommatis
(EL) Doamnă preşedintă, domnule comisar, odată cu aniversarea a zece ani a monedei euro în această perioadă de criză economică globală, aş dori să întreb Comisia dacă are de gând să solicite Băncii Centrale Europene să aprobe bancnotele de un euro şi de doi euro deoarece acestea sunt principalele monede falsificate, cazul cel mai recent fiind cel al lirei turceşti care, aşa cum ştiţi, seamănă cu moneda de doi euro şi astfel, continuă să fie falsificată.
Gay Mitchell
Aş dori să îi mulţumesc comisarului pentru răspunsurile sale şi să îl întreb dacă, în cazul în care ar exista trei falsificatori de bani - "A” care acţionează în Germania, "B” care acţionează în Irlanda şi "C” care acţionează în Slovacia - fiecare ar primi aceeaşi pedeapsă dacă ar fi prinşi falsificând bani?
Să reformulez - există vreun stimulent pentru ca falsificatorii de bani să îşi desfăşoare activitatea într-un anumit stat şi nu în altul deoarece pedepsele de acolo sunt mai puţin severe? În Statele Unite, falsificarea de bani este o infracţiune gravă. Adoptăm aceeaşi atitudine în Uniunea Europeană?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -În primul rând, cunosc foarte bine problema lirei turceşti.Nu este o întrebare pentru Banca Centrală Europeană, ci chiar eu, în timpul unei vizite în Turcia, am abordat această problemă împreună cu membrii guvernului turc, care au promis să retragă treptat această monedă şi să o modifice pentru a nu mai semăna atât de mult cu monedele europene. Cel puţin s-a promis acest lucru. Se întâmpla acum doi ani şi această problemă nu a mai fost ridicată, deci probabil procesul este în curs.
În privinţa cooperării, la începutul lui 2009, s-a organizat o operaţiune amplă împotriva falsificatorilor împreună cu autorităţile italiene, deci cooperarea funcţionează.
În ceea ce priveşte sentinţele instanţelor, aceasta este o problemă a sistemului judecătoresc naţional şi este mai degrabă o întrebare pentru colegul meu, dl Barrot, dar nu am auzit niciodată ca Uniunea Europeană să lanseze o iniţiativă pentru a armoniza aceste pedepse. Cu toate acestea, ştiu din ţara pe care o cunosc cel mai bine, precum şi din alte ţări, că falsificarea de bani constituie peste tot o infracţiune gravă.
Bineînţeles, aşa cum am spus, există o cooperare extinsă între agenţiile de aplicare a legii în privinţa luptei împotriva persoanelor implicate în astfel de activităţi dar, din câte ştiu, nu există o iniţiativă de a armoniza această legislaţie în întreaga Europă.
Subiect: Utilizarea eficientă a bugetului UE
Odată cu intrarea în vigoare a bugetului UE pentru 2009, cum va continua Comisia să se asigure că banii contribuabililor din UE sunt utilizaţi cu o eficienţă maximă, iar risipa este minimă?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Fără îndoială, aş putea vorbi cel puţin o oră despre aceste probleme. Acţiunile în acest domeniu se reflectă în procesul continuu de descărcare de gestiune şi în numeroasele comunicări ale Comisiei, în numeroasele rezoluţii privind descărcarea de gestiune şi în numeroasele discursuri din cadrul Comisiei pentru control bugetar. Aşadar, mai întâi vă pot asigura că ne ocupăm foarte serios de aceste aspecte şi că situaţia se ameliorează.
Sistemul este următorul. Autoritatea bugetară, care este Parlamentul, autorizează Comisia să utilizeze banii, iar aceşti bani pot fi folosiţi pentru a pune în aplicare politicile comunitare. Există un program special de cheltuieli, care are propriul temei juridic. Parlamentul, de asemenea, concepe acest temei juridic, astfel încât regulile sunt stabilite de autoritatea bugetară în privinţa bugetului.
Apoi urmează execuţia, care cuprinde diferite niveluri. Bineînţeles, unul dintre acestea este Comisia, care este principalul actor responsabil cu execuţia bugetului. Activităţile noastre de îmbunătăţire a guvernării financiare se reflectă în rapoartele noastre anuale de activitate, iar Curtea de Conturi a apreciat că acestea se ameliorează tot mai mult şi că reflectă mai adecvat situaţia.
Aceasta este partea internă. O altă parte este legată de sistemele de control şi audit, care au fost, de asemenea, consolidate în ultimii ani, de exemplu în politicile interne în domeniul cercetării, unde am crescut numărul de angajaţi responsabili cu controlul şi auditul. În această parte este important, de asemenea, să existe o gestionare comună. Depinde foarte mult şi de contribuţia şi de eforturile statelor membre de a-şi reduce erorile şi de a evita utilizarea necorespunzătoare a banilor. Şi în acest domeniu se înregistrează progrese. A fost introdus un instrument complet nou - aşa-numitul rezumat anual al tuturor rapoartelor agenţiilor de plată. Acestea au fost analizate atent pentru prima oară anul trecut şi acum se efectuează din nou acest lucru.
Astfel, situaţia se ameliorează. Raportul Curţii de Conturi, care a fost, de asemenea, modificat în mare măsură de la începutul perioadei noastre, determină acum schimbările. Această determinare a schimbărilor arată, de asemenea, faptul că lucrurile s-au ameliorat. Astfel, banii europeni sunt gestionaţi destul de rigid - chiar prea rigid în anumite domenii. Putem arăta ceea ce s-a făcut. Dar putem, de asemenea, să spunem că lucrurile sunt departe de a fi perfecte. Acesta este un mecanism uriaş care trebuie să funcţioneze în mod omogen. Potrivit estimărilor Curţii de Conturi, în majoritatea domeniilor, 98% dintre toate tranzacţiile se desfăşoară fără erori. În cadrul fondurilor structurale este vorba de aproximativ 90%, deci marea majoritate a tranzacţiilor nu conţin erori şi toate erorile vor fi corectate. Numărul deciziilor de corectare a erorilor legate de fondurile structurale a crescut foarte mult în această perioadă. Bineînţeles, vă pot oferi foarte multe cifre dacă este necesar. Acestea sunt câteva date orientative, dar în mod clar, nu acoperă întreg răspunsul la întrebarea simplă: "Cum gestionaţi bugetul european?”
Gay Mitchell
Domnul comisar este conştient de faptul că, potrivit afirmaţiei Curţii de Conturi, au existat erori inacceptabile cu privire la cheltuieli în cinci din cele şapte domenii politice acoperite de bugetul de 140 de miliarde EUR? Este adevărat, lucrurile s-au îmbunătăţit: auditorii au estimat că cel puţin 12% din Fondul de coeziune nu ar fi trebuit plătit anul trecut şi a fost redus la 11% anul acesta - aceasta este o îmbunătăţire. Însă 11% reprezintă 462 de milioane EUR. Domnul comisar consideră că acest lucru este acceptabil?
În alte domenii politice - agricultură, mediu, ajutor extern, dezvoltare şi extindere, cercetare, energie şi transport, educaţie şi cetăţenie - rata erorilor (folosesc termenul de "eroare”) a fost între 2% şi 5%, iar auditorii au observat că a existat o rată "disproporţionat” (acesta este cuvântul lor) de mare a erorilor pentru dezvoltarea rurală, care acum reprezintă 20% din cheltuielile agricole şi este în creştere.
Acesta este un dezastru, domnule comisar! Ne putem aştepta ca această situaţie să se îmbunătăţească?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Bineînţeles că trebuie să se îmbunătăţească, dar trebuie să înţelegeţi că se produc şi erori. De exemplu, procentul de 12% pentru anul trecut se bazează pe eşantioane luate de Curtea de Conturi, utilizând o metodologie absolut corectă. Aceste eşantioane se ridică la 63 de milioane EUR. Toate aceste eşantioane au fost corectate, recuperate şi au fost furnizate documentele necesare. Prin urmare, problema procentului de 12% din 2006 este soluţionată.
Erorile nu sunt o risipă de bani: erorile sunt erori care trebuie corectate. Toate cifrele sunt disponibile din partea Comisiei pentru control bugetar, pentru acţiunile în scopul recuperării banilor plătiţi în mod necorespunzător.
De exemplu, anul acesta, Fondul de Dezvoltare Regională a decis recuperarea a aproximativ 2,3 miliarde EUR de la statele membre - cu condiţia să nu existe alte corectări, dar acesta este un proces în privinţa căruia am fost mult mai stricţi anul trecut decât înainte; cu toate acestea, trebuie să înţelegeţi că se produc şi erori.
Între timp, Curtea de Conturi a înaintat această descărcare de gestiune, acest raport. Pe baza acestui raport, au înaintat cele două cazuri către OLAF pentru o anchetă suplimentară - un caz a fost închis şi altul este în curs de investigare. Acestea sunt cazurile posibile de fraudă. Trebuie să spun că această situaţie nu este atât de rea, deşi trebuie să ne asigurăm, desigur, că banii sunt utilizaţi în mod corespunzător în orice domeniu.
Justas Vincas Paleckis
Domnule comisar, ca urmare a crizei financiare, în semn de solidaritate, salariile miniştrilor, parlamentarilor, membrilor Parlamentului European şi ale altor demnitari au fost reduse cu 10%, 15% sau 20% în unele ţări ale UE.
Susţineţi această idee? Ştiu că este complicată punerea în aplicare a acestei măsuri, dar măcar teoretic, aţi pune în aplicare o astfel de idee în cadrul Comisiei Europene?
Silvia-Adriana Ţicău
Având în vedere că eficienţa energetică este unul din domeniile prioritare pentru redresarea economică a Uniunii şi pentru lupta împotriva schimbărilor climatice, consider necesară înfiinţarea unui Fond european pentru eficienţă energetică şi pentru energie regenerabilă care să mobilizeze fondurile publice şi private pentru implementarea proiectelor specifice pe teritoriul Uniunii Europene. Acesta ar fi un model de eficienţă al utilizării banului public european. Doresc să întreb Comisia care este punctul de vedere.
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Nu cunosc poziţia Parlamentului cu privire la salarii. Această chestiune este legată de deschiderea Statutului funcţionarilor, care este o problemă foarte complicată. La început, Comisia a hotărât să nu deschidă Statutul funcţionarilor, ci să determine acest mecanism să funcţioneze bine. Până acum, având în vedere complexitatea deschiderii Statutului funcţionarilor, nimeni nu a sugerat redeschiderea acestuia.
Bineînţeles, dacă propunem acest lucru, trebuie să negociem cu partenerii noştri sociali, sindicatele. Bineînţeles, putem negocia cu acestea sau le putem adresa aceste întrebări, însă există puţine şanse de deschidere a Statutului funcţionarilor înainte de terminarea mandatelor Parlamentului şi Comisiei.
În ceea ce priveşte fondurile, nu am înţeles întrebarea. Sugeraţi fuzionarea tuturor fondurilor? Puteţi repeta întrebarea?
Silvia-Adriana Ţicău
Propun crearea unui Fond european destinat eficienţei energetice, însă pentru proiecte puse în aplicare în cadrul Uniunii Europene. Cred că ar fi foarte util pentru dezvoltarea economică durabilă a Uniunii Europene.
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Aceasta este o problemă foarte amplă. Pot transmite întrebarea colegilor.
Noi, împreună cu Parlamentul, întrebăm statele membre dacă aceşti bani - aceste 5 miliarde EUR - pot fi puşi la dispoziţie doar pentru eficienţa energetică. Până acum, aceasta a fost o dezbatere foarte aprinsă în Consiliu.
Există unele posibilităţi de a sprijini eficienţa energetică prin fondurile de coeziune. Însă instituirea unui fond nou va da naştere, probabil, la numeroase dezbateri foarte lungi. Nu ştiu cât de bună este această idee deoarece energia încă nu intră sub incidenţa competenţelor Comunităţii - este o problemă strict naţională.
Văzând ce se întâmplă cu aceste 5 miliarde EUR, nu sunt foarte entuziasmat de cooperarea dintre statele membre în privinţa instituirii diferitor instrumente financiare. Bineînţeles, pot doar să susţin această idee.
Subiect: Acordurile cu ţările din Comunitatea Andină
Având în vedere problemele instituţionale cu care se confruntă în prezent Comunitatea Andină, Comisia consideră că mai este posibil un acord comun cu această comunitate sau crede că acordurile individuale cu unul sau mai mulţi membri CAN ar fi mai realizabile?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Vă mulţumesc pentru această oportunitate de a aborda problema foarte interesantă a politicii noastre externe cu privire la Comunitatea Andină.
Negocierile de la o regiune la alta cu Comunitatea Andină au intrat într-un impas vara trecută din cauza incapacităţii Comunităţii Andine de a cădea de acord asupra poziţiilor comune de negociere în anumite domenii comerciale. Aceste diferenţe reflectă, într-o anumită măsură, abordările diferite ale diferitelor ţări din regiune cu privire la politicile economice şi comerciale.
În ciuda eforturilor întreprinse de unele ţări din Comunitatea Andină pentru a depăşi acest impas, Comisia a putut observa că nu mai exista un consens cu privire la continuarea negocierilor. În aceste condiţii şi fără a renunţa la obiectivul pe termen mediu de a realiza o asociere între Comunitatea Andină şi Uniunea Europeană, Comisia a propus Consiliului un nou format dublu de negocieri, care a fost aprobat de Consiliu la 19 ianuarie.
În primul rând, şi cu scopul de a menţine şi consolida relaţiile dintre Uniunea Europeană şi Comunitatea Andină, Comisia propune îmbogăţirea şi actualizarea dialogului politic şi a acordului de cooperare din 2003.
În al doilea rând, Comisia propune negocierea acordului comercial multipartit în afara cadrului Comunităţii Andine cu acele ţări care sunt pregătite şi capabile să se angajeze în negocieri comerciale ambiţioase, cuprinzătoare şi compatibile cu OMC. Bineînţeles, toate sunt invitate.
Ţinând cont de discrepanţele dintre ţările din Comunitatea Andină în privinţa părţii comerciale a acordurilor de asociere, Comisia consideră că abordarea propusă este cea mai potrivită pentru a ne permite o continuare pragmatică şi constructivă, continuând în acelaşi timp să susţinem Comunitatea Andină şi integrarea andină.
Manuel Medina Ortega
(ES) Domnule preşedinte, sunt de acord cu dvs. când spuneţi că aceasta este metoda cea mai potrivită. Mi-am petrecut ultimele zile în Republica Bolivia şi am urmărit zilnic evenimentele de acolo.
Întrebarea specifică pe care doresc să v-o adresez este următoarea: când mă aflam acolo, s-a ridicat obiecţia că aceste acorduri ar putea să contravină Acordului de la Cartagena - acordul pe care se bazează Comunitatea Andină - şi că este posibil să fie necesară modificarea acestui acord.
În prezent, Comisia îmi poate spune dacă acordurile pot fi încheiate fără a modifica textul fundamental al Comunităţii Andine?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Consider că această întrebare este destul de dificilă. Din câte am citit în aceste note, cred că, pe baza acestui acord al Comunităţii Andine, este posibilă continuarea procesului, dar aş fi bucuros să vă dau informaţii mai detaliate prin intermediul serviciilor noastre.
Reinhard Rack
(DE) Parlamentul European a trecut la un alt nivel în privinţa relaţiei cu America Latină deoarece acum există relaţii reciproce între Parlamentul European şi aproape toate parlamentele din America Latină, inclusiv Parlamentul andin, prin intermediul EuroLat. Această revenire susţinută, pragmatică la relaţii bilaterale este într-adevăr abordarea corectă sau ar trebui să încercăm să stabilim un dialog intensiv cu America Latină în mod global şi să luăm în considerare numai anumite cerinţe specifice în contextul dispoziţiilor speciale?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Da, fără îndoială aceasta este abordarea Comisiei. Întotdeauna am susţinut acordurile între organizaţiile multilaterale şi suntem mereu conştienţi de pericolele negocierilor bilaterale, care pot duce foarte uşor la confuzii.
Sunt foarte mulţumit că mi s-a solicitat să merg la Barbados să semnez un Acord de liber schimb între Uniunea Europeană şi 14 ţări din regiunea Caraibelor. Aceasta a fost o realizare foarte mare. A încurajat şi a intensificat foarte mult comerţul dintre aceste ţări şi a fost salutat ca un pas foarte constructiv. Aşadar, vom încerca, fără îndoială, să adoptăm o abordare multilaterală.
Subiect: Înlăturarea Organizaţiei Mujahedinii Poporului din Iran de pe lista de terorişti a UE
La 4 decembrie 2008, Tribunalul de Primă Instanţă (TPI) a anulat Decizia Consiliului din 15 iulie 2008 de a menţine Organizaţia Mujahedinii Poporului (MPI) pe lista de terorişti a UE.
Verdictul a evidenţiat că dreptul MPI la apărare şi protecţie judiciară efectivă a fost încălcat de Consiliu, care nici nu a reuşit să dovedească faptul că MPI a fost implicată în activităţi teroriste. Verdictul a mai subliniat că dosarul trimis de guvernul francez nu s-a bazat pe "dovezi concludente şi credibile” şi că se referea la indivizii suspecţi că sunt membri ai MPI şi nu la MPI propriu-zisă.
Această sentinţă este ultima dintre cele şase hotărâri ale Înaltei Curţi şi ale Curţii de Apel din Marea Britanie, precum şi ale TPI în favoarea MPI, toate subliniind că MPI nu este implicată în acţiuni teroriste şi că nu are de gând să se implice în acţiuni teroriste.
Care este poziţia Comisiei, care ar trebui să protejeze statul de drept în această privinţă?
Ce rol are Comisia în asigurarea unui proces corespunzător şi a unei justiţii naturale pentru orice organizaţie care se află în această poziţie?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Aşa cum ştiţi cu toţii, Uniunea Europeană condamnă terorismul sub toate formele şi crede cu convingere că lupta împotriva terorismului trebuie să respecte drepturile omului pentru a fi eficientă şi credibilă.
Sancţiunile împotriva teroriştilor sunt aplicate în contextul politicii externe şi de securitate comună, iar Comisia are în vedere deciziile luate în unanimitate de statele membre în Consiliu. Astfel, Comisia cunoaşte foarte bine faptul că, în hotărârea sa din 4 decembrie 2008, Tribunalul de Primă Instanţă a anulat Decizia Consiliului din 15 iulie 2008, prin care Organizaţia Mujahedinii Poporului din Iran (MPI) se număra printre organizaţiile teroriste.
Tribunalul a argumentat că nu a fost respectat dreptul MPI la apărare şi protecţie judiciară efectivă. În special, motivele pentru care organizaţia se afla pe listă nu au fost comunicate înainte de pronunţarea deciziei. Astfel, organizaţia nu a avut ocazia să-ţi facă cunoscute opiniile înainte de luarea unei decizii. În aplicarea acestei hotărâri, Consiliul a adoptat, la 26 ianuarie 2009, o nouă listă de persoane şi entităţi supuse măsurilor restrictive aplicate organizaţiilor teroriste, iar Organizaţia Mujahedinii Poporului din Iran nu se afla pe acea listă.
În această privinţă, este important de menţionat că, într-un apendice din 23 octombrie 2008, Curtea Europeană de Justiţie a confirmat faptul că procedura actuală de întocmire a listei organizaţiilor teroriste, aşa cum este aplicată de Consiliu în cazul sancţiunilor care nu se bazează pe sancţiunile Organizaţiei Naţiunilor Unite, respectă drepturile omului ale persoanelor şi organizaţiilor în cauză. Aceasta cuprinde o procedură în care ambele părţi sunt audiate, motivele includerii pe listă sunt oferite în prealabil, iar persoana sau entitatea în cauză îşi poate face cunoscute opiniile.
Avril Doyle
Aş dori să îi mulţumesc domnului comisar. Într-adevăr, când am depus această întrebare la 17 decembrie 2008, nu puteam şti despre veştile bune care aveau să urmeze cu ocazia Reuniunii miniştrilor de externe de la 26 decembrie.
Doresc să subliniez că eu condamn terorismul sub toate formele lui. Însă, în acelaşi timp, trebuie să vă întreb dacă este acceptabil ca un Consiliu de Miniştri să refuze în mod consecvent să susţină statul de drept şi dacă poate ignora hotărârile Tribunalului de Primă Instanţă.
În cele din urmă, Comisia a primit vreo reacţie - oficială sau nu - din partea regimului iranian actual de la decizia Miniştrilor europeni de externe din 26 ianuarie 2009?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Aşa cum am spus, a fost decizia Consiliului, iar acum Curtea de Justiţie a arătat care au fost neajunsurile acestei decizii. Presupun că atât Consiliul, cât şi celelalte instituţii europene vor respecta deciziile Curţii.
Curtea de Justiţie a afirmat că decizia nu îndeplinea cerinţele de fond şi de procedură, iar Consiliul a urmat această decizie. Acest lucru a fost discutat la Consiliul Afaceri Generale şi Relaţii Externe (CAGRE), iar Consiliul a decis să nu menţină această organizaţie pe noua listă de organizaţii teroriste adoptată la 26 ianuarie 2009.
Însă nu am fost informat de eventuale reacţii din partea guvernului iranian. Dimpotrivă, colegii afirmă că nu există reacţii din partea guvernului iranian.
Consider că aceste proceduri vor ajuta la abordarea tuturor nuanţelor procesului de întocmire a listelor cu terorişti sau organizaţii teroriste şi va crea posibilitatea de a oferi contraargumente. Acesta mi se pare un progres.
Andreas Mölzer
(DE) Fără îndoială, lista terorii a fost întocmită pe baza unor informaţii care nu sunt întotdeauna de încredere. În urma înlăturării Organizaţiei Mujahedinii Poporului din Iran (MPI) de pe lista terorii, există planuri de a efectua o revizuire şi o actualizare generală a listei UE a terorii?
Siim Kallas
membru al Comisiei. -Bineînţeles, această listă este revizuită în permanenţă. Dacă un stat membru sugerează o altă abordare, pentru înlăturarea unei entităţi de pe listă sau adăugarea uneia, acesta este cu siguranţă un motiv de a revizui această listă. Astfel, este vorba de un proces dinamic: lista nu este fixă. Trebuie să existe motive pentru orice abordare nouă, dar aceasta poate fi revizuită dacă apar motive noi.
Subiect: Viitoarele relaţii dintre UE şi Islanda
Islanda este membru AELS, majoritatea relaţiilor economice dintre UE şi Islanda sunt reglementate de acordul SEE, Islanda este membru asociat al acordului Schengen şi are numeroase alte legături comerciale, economice şi sociale cu UE. Impactul crizei financiare a dat naştere la discuţii cu privire la posibilitatea ca Islanda, chiar dacă rămâne în afara UE, să se alăture zonei euro. Ce impact ar avea o astfel de acţiune asupra relaţiilor dintre UE şi Islanda, - în special în domeniul cooperării în materie de mediu şi maritime/în domeniul pescuitului? - Comisia Europeană are instituite prevederi pentru a face faţă unei astfel de situaţii? Este posibil ca acest fapt, dacă va avea loc, să fie urmat de acorduri similare cu alte state din afara UE?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Fără îndoială, acesta este un aspect care a stârnit discuţii extinse pe care nu le-am fi anticipat acum un an. Nu ne-am fi imaginat să discutăm despre potenţialele schimbări radicale ale relaţiilor dintre UE şi Islanda. Întrebarea este ce impact ar avea adoptarea monedei euro de către Islanda - fără ca Islanda să adere la UE - asupra relaţiilor dintre UE şi Islanda.
Trebuie mai întâi să subliniez că în prezent, în timpul dezbaterii noastre, în Islanda are loc o dezbatere intensă cu privire la relaţiile acesteia cu UE, inclusiv cu privire la problema aderării la Uniunea Europeană. Comisia urmăreşte îndeaproape această dezbatere.
Problema candidării Islandei la statutul de membru al UE este în întregime decizia populaţiei islandeze şi, în cazul în care Islanda îşi va depune candidatura, Comisia şi statele membre vor acţiona în conformitate cu procedurile prevăzute de Tratat. Vă pot asigura că această candidatură va fi tratată în mod corespunzător.
În privinţa întrebării specifice legate de adoptarea monedei euro de către Islanda fără ca aceasta să adere la UE, desigur, Islanda poate lua o astfel de decizie în mod unilateral, dar trebuie precizat că opinia fermă a Comisiei, precum şi cea a Băncii Centrale Europene este că aderarea unilaterală la euro nu este o opţiune politică recomandabilă pentru Islanda. O astfel de acţiune nu ar avea un impact pozitiv asupra relaţiilor dintre UE şi Islanda.
Islanda este un candidat potenţial la statutul de membru al UE, prin urmare Islanda ar trebui să urmărească integrarea monetară pe termen lung prin intermediul monedei euro numai în contextul unei perspective de aderare la UE. Acest lucru înseamnă că Islanda ar trebui să adopte moneda euro numai după aderarea la UE, după ce îndeplineşte condiţiile prevăzute de Tratat.
Seán Ó Neachtain
- (GA) Domnule comisar, referitor la observaţiile dvs. legate de solicitarea Islandei de a deveni membru al Uniunii Europene, dacă ar fi făcută o astfel de solicitare - având în vedere caracterul urgent al situaţiei economice - Uniunea Europeană ar avea un sistem accelerat sau o procedură accelerată de punere în aplicare a unei astfel de solicitări? Cum ar putea Uniunea să soluţioneze rapid o astfel de cerere, dacă este posibil acest lucru?
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Nu cred că Islanda ar putea beneficia de tratament preferenţial. În trecut, am purtat negocieri cu ţări care acum sunt state membre ale Uniunii Europene şi acum purtăm negocieri cu state care ar dori să adere la Uniunea Europeană: trebuie să adoptăm o atitudine egală - trebuie să fie la fel pentru toată lumea. Negocierile vor fi la fel ca şi în cazul altor ţări candidate. Nu cred că este posibilă adoptarea unei proceduri accelerate pentru aceste negocieri.
Dacă Islanda este destul de pregătită pentru a deveni membru al UE este o altă problemă. Nu ştiu în ce măsură a adoptat deja o legislaţie similară cu cea a Uniunii Europene, pentru că acesta este un aspect esenţial.
În orice caz, sunt sigur că statele membre vor fi de acord că poziţia adoptată trebuie să fie corectă şi egală pentru toţi posibilii candidaţi. Aceasta este opinia mea. În Comisie nu s-a discutat niciodată despre un tratament preferenţial sau despre o procedură accelerată.
Andreas Mölzer
(DE) Dacă Islanda aderă la UE sau la zona euro, cum intenţionează Comisia să prevină ca economia şi sistemul financiar islandez, care se află în situaţie critică, să nu pună în pericol stabilitatea monedei euro sau chiar să o destabilizeze complet?
Avril Doyle
În calitate de vicepreşedinte al Comisiei pentru pescuit, aş dori să-l rog pe domnul comisar să detalieze asupra modului în care statutul de membru al UE va afecta Acordul de cooperare în materie de pescuit dintre UE şi Islanda.
Siim Kallas
vicepreşedintele Comisiei. -Ambele întrebări sunt destul de specifice. Din nou, trebuie să subliniez poziţia de bază potrivit căreia aceste negocieri trebuie să fie aceleaşi ca şi în cazul altor state membre.
Însă, desigur, Islanda are o populaţie inferioară a 300 000 de locuitori, deci este o ţară mică şi nu va reprezenta o povară prea mare pentru economia europeană. Cred că ideea de bază este că şi-ar aduce contribuţia, deci este o economie care poate depăşi actualele dificultăţi.
Cred că statele membre vor urmări îndeaproape procesul şi îi vor solicita mai întâi să îşi revizuiască sistemul. Aceasta este principala cerinţă, iar apoi se poate pune problema contribuţiei pe care o poate aduce Islanda la economia Uniunii.
În privinţa acordului în materie de pescuit, aceasta este din nou o întrebare foarte specifică. Totuşi, îmi amintesc că este un aspect care a fost menţionat de câteva ori în negocierile anterioare de extindere.
Cred că problema pescuitului va fi cea mai complicată în negocierile cu Islanda, întrucât are privilegii destul de mari care, fără îndoială, vor fi contestate de unele state membre. Cred că acesta va fi elementul cheie al negocierilor viitoare.
Nu ştiu în ce măsură acordul existent este aplicabil sau potrivit pentru viitoarele relaţii dintre Islanda şi alte state membre ale UE. Totuşi, făcând parte din această comisie, ştiţi că acesta a fost un subiect foarte aprins în negocierile dintre Norvegia şi unele state membre. Cu toate acestea, cred că, cel puţin astăzi, nimeni nu poate spune exact ce promisiuni sau preocupări vor exista în acest domeniu specific.
Preşedinte
Vă mulţumesc, domnule comisar, şi vă mulţumesc că ne-aţi răspuns la atâtea întrebări în această seară.

Subiect: Raportul demografic
În noiembrie 2008 Comisia Europeană şi-a publicat Raportul demografic, care a subliniat provocările cu care se va confrunta Europa în deceniile următoare ca urmare a îmbătrânirii populaţiei. Raportul a recunoscut că aceste provocări vor necesita o varietate de reacţii politice, inclusiv întărirea solidarităţii dintre generaţii în ceea ce priveşte asistenţa pe termen lung, o mai bună recunoaştere a personalului de îngrijire calificat şi, cel mai important, mai mult sprijin pentru membrii familiei care oferă îngrijire.
În decembrie 2008, Comisia a publicat Raportul cu privire la restructurarea în Europa, care a evidenţiat, de asemenea, aceste provocări demografice şi a subliniat că rata de creştere potenţială a Europei ar putea să scadă într-o perioadă în care vor fi necesare resurse suplimentare semnificative pentru a satisface nevoile unui număr tot mai mare de persoane în vârstă, cărora trebuie să li se asigure pensii adecvate şi îngrijiri pe termen lung.
Având în vedere că membrii familiei care oferă îngrijiri sunt şi vor continua să fie o parte inerentă şi indispensabilă a sistemului nostru social şi de îngrijiri medicale, Comisia poate să prezinte măsurile pe care le-a luat în vederea dezvoltării unor răspunsuri politice la aceste provocări, în special în privinţa acordării unui sprijin sporit rudelor care oferă îngrijiri?
Vladimír Špidla
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, în cadrul agendei sociale reînnoite, adoptate în iulie 2008, Comisia s-a angajat să sprijine nevoile unei populaţii în curs de îmbătrânire. Problema unei societăţi europene în curs de îmbătrânire impune o serie de măsuri strategice, începând cu evaluarea reformelor necesare din sistemul sanitar şi de pensii pentru a satisface nevoile unei populaţii în curs de îmbătrânire şi având în vedere durabilitatea fondurilor publice de susţinere a cercetării în moduri în care tehnologia informaţiei poate contribui la ameliorarea stării de sănătate şi a condiţiilor de viaţă ale persoanelor în vârstă.
În prezent, Comisia finalizează Proiectul de raport comun privind protecţia socială şi incluziunea socială 2009, care va trimite un semnal clar privind nevoia de a asigura un caracter adecvat şi durabil pe termen lung al veniturilor, de a eficientiza asigurarea de asistenţă medicală şi de a reduce inegalităţile în domeniul sănătăţii. De asemenea, va răspunde provocărilor cu care se confruntă unele state membre în domeniul pensiilor, asistenţei medicale şi îngrijirilor pe termen lung. Acestea sunt descrise în sondajele anexate ale fiecărei ţări în parte.
Statele membre au autoritatea de a lua decizii în privinţa politicilor de sprijinire a celor care îşi îngrijesc în mod informal membrii familiei. Cu toate acestea, Comisia poate acţiona ca un catalizator al schimbării pentru a sprijini eforturile statelor membre. În cadrul metodei deschise de coordonare în domeniul protecţiei sociale şi incluziunii sociale, Comisia face eforturi de a încuraja statele membre să adopte politici care sprijină membrii familiei.
În raportul comun pentru 2008, Comisia şi statele membre subliniază importanţa politicilor cu privire la personalul informal de îngrijire, inclusiv o serie de măsuri precum posibilităţile de formare şi consiliere, serviciile de îngrijire şi de cazare temporară, concediile pe motiv de îngrijiri şi o protecţie socială adecvată pentru personalul informal de îngrijire. În plus, Comisia sprijină crearea acestor politici la nivel naţional prin intermediul studiilor şi conferinţelor în acest domeniu.
Marian Harkin
Vă mulţumesc pentru răspuns, domnule comisar. Vorbiţi despre nevoile unei populaţii în curs de îmbătrânire. Bineînţeles, asigurarea îngrijirilor este una dintre ele. Aţi menţionat reforma sistemului de pensii şi mă bucur să aud acest lucru deoarece persoanele care renunţă la muncă, de multe ori pentru a îngriji copii sau bătrâni, nu plătesc contribuţii sociale adecvate şi de multe ori, personalul de îngrijire este cel care nu primeşte pensii adecvate.
Aţi menţionat că rudele care oferă îngrijiri provin din interiorul statelor membre şi sunt de acord cu acest lucru. De asemenea, în răspunsul dvs. aţi menţionat că Fondul Social European ar putea fi folosit pentru formarea profesională. Aş dori să vă rog să furnizaţi mai multe detalii în această privinţă.
În cele din urmă, personalul de îngrijire lucrează: ei sunt lucrători neplătiţi. Mă interesează opinia dvs. legată de modul în care priviţi personalul de îngrijire din această perspectivă, în cadrul capitolului legat de ocuparea forţei de muncă şi afaceri sociale, care este propria dvs. Direcţie Generală.
Vladimír Špidla
În fiecare caz, în elaborarea tuturor documentelor Comisiei, suntem conştienţi că, odată cu o populaţie în curs de îmbătrânire, tot mai multe persoane se vor implica în îngrijirea unei persoane dependente. În aceeaşi măsură, se menţine o politică absolut clară privind egalitatea de gen, deoarece unul dintre riscurile dezvoltării neplanificate este că femeile sunt cele care preiau răspunderea, într-o măsură mult mai mare, pentru membrii familiei aflaţi în suferinţă care, de cele mai multe ori, sunt persoane foarte în vârstă. În ceea ce priveşte finanţarea acestor persoane, aceasta este o problemă a statelor membre. Statele membre pot elabora cele mai variate scheme pentru a-i sprijini pe cei care îngrijesc persoane dependente, iar majoritatea statelor membre au o astfel de schemă.
Întrucât aţi menţionat Fondul Social European, aş spune că este de înţeles că acesta nu poate asigura finanţarea îngrijirilor persoanelor dependente, dar poate dezvolta şi ajuta la dezvoltarea unei game largi de programe importante pentru personalul de îngrijire. Formarea, pe care am menţionat-o deja, se concentrează mai ales asupra faptului că, dacă dorim să îngrijim o persoană apropiată şi cu care avem o legătură emoţională, în ciuda eforturilor şi bunăvoinţei noastre, de fapt îngrijirea unei alte persoane este, într-un fel, un domeniu specializat. Prin urmare, este o idee foarte bună ca aceste persoane să dobândească unele cunoştinţe şi o experienţă de bază, deoarece rezultatele sunt benefice şi pentru ele: contribuie nu numai la ameliorarea standardului de îngrijire, dar sarcina lor devine simţitor mai uşoară. Acesta este unul dintre motivele pentru care adoptăm această poziţie.
De asemenea, aş dori să subliniez un lucru care nu a fost menţionat, dar pe care îl avem în vedere, şi anume abuzul sau maltratarea persoanelor în vârstă. În majoritatea cazurilor, este evident că abuzul nu se datorează unui defect general de caracter al persoanelor responsabile, ci de multe ori, se datorează unei erori situaţionale. Sarcina este pur şi simplu prea dificilă şi persoanele respective nu pot face faţă. Dorim să luăm măsuri şi în această privinţă, prin intermediul Fondului Social European.
Preşedinte
Întrucât autorul nu este prezent, întrebarea nr. 51 va fi omisă.
Vom trece la întrebarea următoare, care a fost adresată de dl Crowley, dar dl Ryan îl va înlocui.

Subiect: Sărăcia în Uniunea Europeană
Solidaritatea este un punct de referinţă al Uniunii Europene, iar valorile comune ale acesteia cuprind investirea în oameni, stimularea egalităţii şanselor şi combaterea sărăciei. În acest scop, Comisia poate să sublinieze care sunt modalităţile viitoare de a asigura că planurile la nivel european de combatere a sărăciei pot fi integrate în politicile naţionale?
Vladimír Špidla
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, odată cu introducerea strategiei de la Lisabona, Uniunea Europeană a stabilit un obiectiv ambiţios: să reducă în mod semnificativ sărăcia până în 2010. De atunci, Uniunea a instituit instrumente pentru a atinge acest obiectiv. Metoda deschisă de coordonare în domeniul protecţiei sociale şi al integrării sociale a ajutat la consolidarea luptei împotriva sărăciei şi excluderii sociale şi a susţinut eforturile statelor membre.
Această cooperare dintre statele membre a dat rezultate foarte bune. Voi menţiona trei exemple: în prezent există 22 de state membre care şi-au stabilit o cifră ţintă pentru combaterea sărăciei în rândul copiilor; cetăţenii şi întreprinderile sunt implicate foarte strâns în strategiile naţionale de combatere a sărăciei; iar strategiile de integrare socială au fost încorporate în numeroase domenii politice: ocuparea forţei de muncă, educaţie şi formare profesională, sănătate şi locuinţe. Astfel, toate politicile relevante au fost integrate în lupta împotriva excluderii sociale.
Agenda socială revizuită pe care a adoptat-o Comisia la 2 iulie 2008 stabileşte şapte domenii prioritare de activitate, inclusiv lupta împotriva sărăciei şi excluderii sociale. Agenda socială revizuită propune, în egală măsură, consolidarea metodei deschise de coordonare. Planul european de stimulare a creşterii şi dezvoltării, care a fost înaintat şefilor de stat şi de guvern cu ocazia summitului european din decembrie 2008, are drept scop abordarea impactului crizei financiare şi economice, precum şi consolidarea reformelor care sunt deja în curs în domeniul de aplicare al strategiei de la Lisabona pentru creştere şi dezvoltare.
De asemenea, Comisia s-a angajat să monitorizeze în mod regulat impactul social al crizei financiare şi economice din statele membre şi măsurile luate la nivel naţional. Acest instrument de monitorizare a impactului social al crizei trebuie publicat trimestrial şi, bineînţeles, se va concentra în principal asupra celor mai vulnerabile grupuri.
De asemenea, Comisia va continua să coopereze cu statele membre pentru a asigura punerea în aplicare eficientă a recomandărilor sale adoptate în octombrie 2008 cu privire la integrarea activă a persoanelor celor mai îndepărtate de piaţa muncii. În special, scopul acestei recomandări este de a creşte eficienţa schemelor salariului minim, care încă nu sunt suficient de dezvoltate în numeroase state membre. Cu alte cuvinte, este esenţial să se permită fiecărui cetăţean să atingă un nivel de trai decent, mai ales pe parcursul crizei actuale.
De asemenea, aş dori să vă amintesc că anul 2010 va fi Anul european al luptei împotriva sărăciei şi a excluderii sociale. Se va concentra asupra următoarelor aspecte: susţinerea respectării drepturilor şi oportunităţilor persoanelor excluse la nivel social pentru a se reintegra activ în societate; accent asupra responsabilităţii fiecărui membru al societăţii în lupta împotriva sărăciei; extinderea metodelor încercate şi testate în domeniul integrării sociale; consolidarea angajamentului principalilor actori politici.
Cred că măsurile pe care le-am menţionat dovedesc faptul că Europa încearcă mereu, în mod concret, să vină în întâmpinarea nevoilor celor mai vulnerabile grupuri, în special în situaţia economică actuală. Sper că statele membre vor răspunde pozitiv la solicitarea Comisiei de a soluţiona consecinţele sociale ale crizei. În acest scop, acestea pot utiliza instrumentele comunitare disponibile, în special Fondul Social European şi Fondul european de ajustare la globalizare.
Eoin Ryan
autor. -Aş dori să îi mulţumesc domnului comisar pentru răspunsul său foarte cuprinzător. În ceea ce priveşte grupurile vulnerabile, având în vedere situaţia economică cu care ne confruntăm în prezent şi creşterea nivelului şomajului, unul dintre grupurile vulnerabile îl reprezintă, fără îndoială, tinerii.
De multe ori, în perioade dificile din punct de vedere economic, tinerii recurg din păcate la consumul de droguri. Este posibil ca Fondul Social European să fie utilizat în mod direcţionat pentru a ajuta tinerii, având în vedere problemele pe care aceştia le cauzează nu doar pentru ei, ca indivizi, ci şi pentru familiile şi comunităţile lor şi dat fiind efectul foarte grav pe care îl poate avea acest lucru asupra comunităţilor, pe lângă sărăcie şi dificultăţi?
Mă întreb dacă acest fond ar putea fi direcţionat şi către acest grup vulnerabil
Vladimír Špidla
Strategia Comisiei, chiar în această situaţie economică dificilă, este de a se ocupa de orice discriminare, orice încălcare a principiului egalităţii şanselor. Bineînţeles, ştiţi foarte bine că legislaţia europeană permite acţiunile pozitive, adică acţiunile direcţionate către grupurile care se află într-o situaţie foarte dificilă. În general, Comisia, în propunerile sale adresate Parlamentului, facilitează sau - dacă propunerile sunt aprobate - doreşte să faciliteze utilizarea Fondului Social European şi a Fondului de globalizare. În general, pot afirma că în termeni de reglementări, de structură, nu există obstacole în faţa direcţionării unui procent important din aceste resurse către tineri. Acest lucru depinde de deciziile sponsorilor proiectelor individuale, de comunităţile locale şi de deciziile la nivel naţional. Rămâne o întrebare deschisă dar, în principiu, nu există obstacole în faţa utilizării eficiente a resurselor în beneficiul tinerilor sau altor grupuri care se află într-o situaţie deosebit de dificilă.
Preşedinte
Timpul afectat întrebărilor s-a încheiat.
Întrebările care, din lipsă de timp, nu au primit nici un răspuns vor primi răspunsuri scrise (consultaţi Anexa).
(Reuniunea a fost suspendată la ora 19.30 şi reluată la ora 21.00)
