Kvalitetspolitik för jordbruksprodukter: vilken strategi ska följas (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är ett betänkande av Giancarlo Scottà för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling om kvalitetspolitik för jordbruksprodukter: vilken strategi ska följas? -.
Giancarlo Scottà
Fru talman, mina damer och herrar! En förstärkning av produkternas kvalitet kunde vara ett tänkbart svar från jordbrukets sida på marknadens globalisering och den allvarliga kris som just nu påverkar Europa, inklusive jordbrukssektorn.
Jag tror att en bra kvalitetspolitik inom EU kan förstärka konkurrenskraften och skapa ett mervärde för EU:s regionala ekonomier, för i många landsbygdsområden med få produktionsalternativ är detta ofta den enda möjligheten till utveckling. Genom att stödja nischjordbruk i dessa missgynnade områden kommer vi att kunna bygga upp en ekonomi och skapa arbetstillfällen där.
En framtida kvalitetspolitik måste också vara knuten till de stora möjligheter som finns inom jordbrukssektorn. När det gäller Europa är den modern, dynamisk, rik och diversifierad och kan inte bara erbjuda livsmedelsprodukter av hög kvalitet utan dessutom tjänster av stort värde för ett samhälle i ständig utveckling.
I mitt betänkande har jag framhållit betydelsen av att hålla de tre systemen för registrering av geografiska ursprungsbeteckningar åtskilda, eftersom de utgör en länk till Europas regioner och återspeglar deras traditioner, historia, smaker och unika kunskaper som förts vidare i generationer.
Genom att skilja på de båda systemen SUB och SGB tror jag därför att de kan ta hänsyn till de särskilda skillnader i särart och styrka i kopplingarna mellan produkterna och deras geografiska produktionsområde. Konsumenterna blandar ofta ihop den plats där en viss livsmedelsprodukt beretts med själva jordbruksproduktens geografiska ursprung, och de är ofta omedvetna om hur livsmedelskedjan fungerar.
Produkterna är föremål för en produktionscykel som utövar ett betydande inflytande på deras karakteristiska egenskaper vad gäller kvalitet och livsmedelssäkerhet. Jag anser därför att endast en obligatorisk märkning med den plats där primärprodukten producerats kan ge konsumenterna fullständig information om kvaliteten på de produkter de köper. Vi får inte glömma att det är vår skyldighet att skydda vad våra medborgare, som röstade på oss, producerar och äter.
Två andra frågor tyckte jag det var viktigt att ta med i betänkandet: EU bör genomföra en intensiv kampanj för att utbilda och informera konsumenterna om de olika europeiska märkningssystemen och de garantier som de innebär. Dessutom bör de europeiska märkningssystemen tas med i internationella register och få internationellt erkännande genom WTO:s system för geografiska ursprungsbeteckningar. Den sista punkten är oerhört viktig om vi vill skydda våra kvalitetsprodukter mot förfalskning.
Jag vill tacka kommissionsledamot Dacian Cioloş för att han är här och påminna honom om betydelsen av att skydda kvalitetssystemen, eftersom de är vår framtid. Jag vill också påminna honom om att ekonomin i missgynnade landsbygdsområden kan stimuleras genom stöd till jordbrukssektorn och genom att skydda alla de nischprodukter som är typiska för dessa områden och som knyter människorna till en viss plats, som annars skulle överges. Detta skulle öka respekten för miljön och för landskapet och om möjligt skapa en ekonomi som bygger på turism och gastronomi och som är knuten till de olika regionala, kulturella och historiska skillnader som finns inom EU.
Jag vill tacka mina kolleger för det stöd de gav mig i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och jag hoppas att även Europaparlamentet stöder betänkandet i morgondagens omröstning.
Dacian Cioloş
Fru talman, herr Scottà, mina damer och herrar! Det som i första hand ger den europeiska jordbruks- och livsmedelsmodellen så gott rykte på internationell nivå är enligt min mening just politiken som bygger på kvalitet och mångfald. Därför kommer kvalitetspolitiken inom jordbruks- och livsmedelssektorn att bli en prioriterad fråga under mitt mandat och en av huvudfrågorna omedelbart efter reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013.
En kvalitetspolitik för jordbruksprodukter bevisar inte bara att Europas jordbrukare reagerar på de europeiska konsumenternas förväntningar. Den kan också bereda vägen när den europeiska jordbruks- och livsmedelssektorn ska konkurrera på den internationella marknaden.
Om kvalitetspolitiken ska nå sitt mål måste vi ha en tydlig ram. Begriplig, välstrukturerad, tillgänglig för kunderna och, i görligaste mån, heltäckande och tillräcklig. Mitt mål är att strukturera innehållet i kvalitetspolitiken och göra den mer lättillgänglig för såväl jordbrukarna, som måste dra nytta av den, som konsumenterna, men utan att man offrar dess substans eller tömmer den på innehåll.
En kvalitetspolitik är en garanti för konsumenterna. Men den medför också ett mervärde för bönderna. Jag håller verkligen med Giancarlo Scottà om det. Den kan bidra till att behålla mångfalden i vårt jordbruk, och göra det på ett konkurrenskraftigt sätt, för jordbruk som kan sälja sina produkter är konkurrenskraftiga. Om våra jordbruk kan försörja sig på det de producerar är de konkurrenskraftiga, och om de kan sälja produkter med ett stort mervärde, så är de ännu mer konkurrenskraftiga, även om de ibland kan vara små till storleken.
Jag tror därför att en kvalitetspolitik kan bidra till att göra våra jordbruk i vissa regioner mer konkurrenskraftiga. På så vis kan en kvalitetspolitik och utveckling av lokala marknader, kortare transportsträckor och en direkt och nära kontakt mellan konsumenter och tillverkare ge goda resultat just när det gäller att öka konkurrenskraften för vissa typer av jordbruk som för närvarande har en relativt liten marknadsandel. De europeiska jordbrukarna försöker redan leverera säkra produkter och använda teknik som respekterar miljön och djurens välfärd.
En diskussion om hur detta kan bli tydligare genom märkningssystemet är nyttig och välkommen, och betänkandet bidrar med vissa element och idéer i sammanhanget. Jag tror att kopplingarna mellan de standarder som jordbrukarna tillämpar och en kvalitetsmärkningspolitik även bör ingå i de diskussioner som vi ska genomföra om den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013. Det är i alla fall min avsikt.
Jag tror vi måste utveckla och förfina våra instrument när det gäller att kommunicera med EU:s jordbrukare och med EU:s konsumenter, men framför allt på internationell nivå. Vårt kvalitetssystem kan bli en bra ambassadör för vår modell för jordbruksprodukter och i ännu högre grad för vår gemensamma jordbrukspolitik.
Låt mig emellertid avsluta med att säga att Giancarlo Scottàs betänkande verkligen kommer i rätt tid. Som ni vet tänker kommissionen lägga fram ett lagstiftningspaket om kvalitetspolitik före utgången av 2010. Det betänkande som Giancarlo Scottà lägger fram i dag och som vi ska diskutera innehåller vissa frågor, idéer och förslag i samband med detta, och jag ska försöka ta hänsyn till dessa idéer i så stor utsträckning som möjligt när jag ska lägga fram förslagen till lagstiftning inför parlamentet.
Låt mig gratulera föredraganden och ledamöterna i de parlamentsutskott som har arbetat med betänkandet. Jag kommer med stort nöje att ta del av era synpunkter och förslag.
Esther Herranz García
Fru talman! Det första jag vill göra i eftermiddag är faktiskt att tacka Giancarlo Scottà. Han har förhandlat om detta betänkande fantastiskt skickligt. Det har varit ett rent nöje att samarbeta med honom och med företrädarna för de andra parlamentariska grupperna.
Vi är stolta över den ståndpunkt som kommer att antas i morgon genom omröstningen i parlamentet och över ett betänkande där kvaliteten försvaras och vikten av att utveckla och stärka landsbygdsområdena framhålls, inte bara som bevis på den traditionella europeiska kulturen, utan som verkliga källor till välstånd och sysselsättning. Detta är arbetstillfällen som vi verkligen behöver i denna tid som präglas av ekonomiska kriser och en så dramatisk situation vad gäller arbetslösheten i vissa medlemsstater.
Vi är dessutom glada över det skydd som parlamentet behåller och den ståndpunkt som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling redan har hävdat genom att lova att sträva efter högsta möjliga kvalitet. Vad gäller den höga kvalitetsstandarden lovar vi naturligtvis också att sträva efter att bevara skillnaden mellan skyddad ursprungsbeteckning och skyddad geografisk beteckning. Vi tillbakavisar självklart tanken på att jämna ut kvaliteten nedåt och vi vill att EU:s produktion ska uppmärksammas och värdesättas.
Jag är verkligen glad över det som Dacian Cioloş sade. Det var glädjande att höra honom tala om satsningen på det europeiska jordbrukets framtid. Vi hoppas naturligtvis att han ska lyssna på Europaparlamentets röst, en röst som kommer att framgå av morgondagens omröstning.
Låt mig slutligen säga att vi hoppas att kommissionen aldrig mer ska springa förbi parlamentet genom att förbjuda sådant som till exempel försäljningsstandarder för frukt och grönsaker, som har orsakat den europeiska fria konkurrensen sådan skada.
Vi vill att obalanserna på marknaden korrigeras och vi vill också satsa på kvalitet, mångfald, livsmedelssäkerhet och rätt produktionsvolymer.
Vi vill dessutom att EU:s produktion och kvaliteten på EU:s jordbruks- och livsmedelsprodukter ska försvaras inom Världshandelsorganisationen. I det sammanhanget litar vi naturligtvis på Dacian Cioloş arbete, för vi kan inte låta vare sig våra europeiska producenter eller våra europeiska konsumenter förbli försvarslösa.
Giovanni La Via
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som företrädare för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) vill jag tacka föredraganden Giancarlo Scottà för det enastående arbete han har utfört, och jag vill understryka att kvalitetspolitiken inte bara har stort externt värde tack vare det vi kan erbjuda konsumenterna. Den har också stor betydelse tack vare vad den kan ge producenterna.
Som ni alla vet kan konkurrens se ut på många olika sätt på marknaderna. På en kontinent som är så stor och mångskiftande som Europa, men som utmärks av betydligt högre produktionskostnader än konkurrenternas, blir det svårt att konkurrera med priset. Vi kommer enbart att kunna konkurrera genom produktdifferentiering.
Och det är just ur ett differentieringsperspektiv som vi måste betrakta kvalitetspolitiken. Det är så vi kan erbjuda en produkt som skiljer sig från konkurrenternas och föra ut den på marknaden, en produkt som också kan säljas utan att särskilt hänvisa till ett pris som är lägre än konkurrenternas.
Vi är därför för att fortsätta med gemensam marknadsföring, något som redan pågår, samtidigt som vi understryker behovet av att bevara skillnaden mellan geografiska beteckningar och ursprungsmärkning. Vi vill emellertid också understryka att internationellt och i samband med internationella handelsförhandlingar måste EU spela sin roll genom att försvara ursprungsmärkning och en politik för ursprungsmärkning så att man undviker en politik som med nödvändighet leder till ett utbyte av märkningar, något som skulle skada våra produkter.
Låt mig avslutningsvis säga något om märkning. Vi har redan begärt, och kommer även i morgon att begära i ett särskilt ändringsförslag, att parlamentet ska rösta om möjligheten att ange ursprunget för råvaror, inte bara för färska, icke beredda produkter, utan också för beredda produkter med en enda ingrediens, dvs. sådana produkter där det karakteristiska i allt väsentligt är själva råvaran.
Csaba Sándor Tabajdi
Herr kommissionsledamot, kära kolleger! Låt mig som företrädare för gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet säga att vi anser att Giancarlo Scottàs betänkande är extremt viktigt. I allt väsentligt instämmer vi i det som sägs i betänkandet. Där fanns fyra, eller snarare fem, punkter som behöver diskuteras. För det första EU:s kravmärke. Många vägrar att inse att ett gemensamt EU-märke inte är ett slags steg på vägen mot federalism, utan visar för konsumenten att en produkt uppfyller EU:s specifika krav på livsmedelssäkerhet, samtidigt som det skiljer ut produkten från världen utanför EU:s gränser. Jag hoppas därför att vi ska stödja det särskilda EU-märket.
Den andra punkten gäller frågan om produktens ursprung. Det är mycket bra att EU nu, tack vare Dacian Cioloş, har en jordbrukskommissionsledamot som har insett betydelsen av de lokala marknaderna och stöder dem, eftersom det är enda sättet om vi vill bevara lokala smaker, regionala smaker och EU-livsmedlens mångfald, och det står också klart att i det avseendet spelar en kvalitetspolitik för livsmedel, platsen och ursprungsbeteckningen en avgörande roll. Det pågår en diskussion med kommissionen, och jag hoppas innerligt att den nya kommissionsledamoten inte längre stöder den tidigare ståndpunkten att vi ska slå samman alla skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. I vissa fall kan detta skapa oro, nu senast i samband med Tokajvinerna. Jag vill tacka kommissionsledamoten för att dessa problem, åtminstone delvis, har lösts, medan andra fortfarande väntar på en lösning.
Den fjärde punkten: märket för ekologisk odling. Här råder det total enighet. Och slutligen den femte punkten. Vissa ledamöter i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling krävde ett återinförande av tidigare strikta normer för grönsaker och frukt. Jag skulle vilja återgå till den ursprungliga formuleringen i Giancarlo Scottàs betänkande. Låt oss inte återgå till gamla tiders överreglering, när vi bestämde hur en gurka skulle vara böjd.
George Lyon
Fru talman! Jag vill också gratulera Giancarlo Scottà till hans betänkande.
Det finns mycket i betänkandet som är bra. Dessvärre kan jag och mina kolleger i ALDE-gruppen inte stödja betänkandet som det ser ut i dag om man inte gör ett par ändringar.
Vi kan inte stödja punkt 19, den som handlar om ”skeva frukter”. Jag tror det är rena tramset att byråkrater i Bryssel ska tala om för konsumenterna att de bara kan köpa raka bananer eller raka gurkor.
Det måste vara konsumenterna som bestämmer vad de vill köpa, så jag hoppas att parlamentet ska använda sunt förnuft och stödja det gemensamma ändringsförslag som har lagts fram av gruppen De gröna och ECR-gruppen om att skrota reglerna om raka bananer och låta konsumenterna själva välja om de vill äta böjda eller sneda frukter och grönsaker eller om de inte vill det. Det måste helt enkelt vara ett beslut för konsumenterna.
Marianne Fischer-Boel, den förra kommissionsledamoten, beslutade att avskaffa de reglerna, och jag hoppas att vi ska hålla fast vid det beslutet.
Jag vill också se ett par ändringar i punkt 16. Jag förstår kravet på ett EU-kravmärke, men om det inte betyder något för konsumenterna och tillför ett mervärde för bönderna så tycker jag ett sådant märke är meningslöst. Det måste betyda något för konsumenterna och ge branschen något i utbyte. Annars är det värdelöst. Det är ingen mening med att utveckla ett sådant märke och jag ser inget som tyder på att de europeiska konsumenterna vill ha ett EU-märke.
I punkt 62, slutligen, framförs det viss kritik mot privata certifieringssystem, som har varit mycket framgångsrika i Skottland. Jag tycker det är bra om bönderna på frivillig grund kan tillföra sina produkter extra värde genom kvalitetssäkringssystem. Vi bör stödja sådana system, inte motarbeta dem.
Jag hoppas att vi ska få se vissa ändringar av betänkandet under omröstningen i morgon. I så fall kommer vi att kunna stödja det med de ändringar som röstas igenom i morgon.
Alyn Smith
Fru talman! Trots att vi inte tillhör samma grupp instämmer jag i många av kommentarerna från min skotska kollega, George Lyon. Det finns mycket i detta betänkande som är beundransvärt och ett par saker som jag tror vi kan förbättra. Vi har lyft fram ett antal punkter och jag ska koncentrera mig på två av dem.
Jag, och andra med mig, tror att våra konsumenter vill veta varifrån deras mat kommer. Vi anser att den informationen ska vara obligatorisk. Därför föreslår vi i ändringsförslag 4 till den punkten att man ersätter vissa ganska svaga formuleringar med ett mycket starkare krav på att om vi faktiskt kan få information om produktionsplatsen, så ska den informationen vara obligatorisk, för det är vad våra konsumenter vill se.
Jag vill - precis som min kollega - peka på ändringsförslag 3. Det ändringsförslaget innebär att man tar bort försöket att återinföra komplicerade och orealistiska regler för direktförsäljning av frukt och grönsaker till kund. Så sent som förra året kom vi överens om att ta bort de reglerna och även om kunderna inte har märkt någon större skillnad, så har våra producenter gjort det, och gör fortfarande. Alla försök att återinföra de reglerna skulle i praktiken bara ge beredare, multinationella företag och stormarknader ytterligare ett redskap för att slå mot producenterna, och kunderna skulle inte tjäna något direkt på detta.
Det finns med andra ord mycket i betänkandet som jag gillar. Jag vill instämma i George Lyons kommentarer om EU-kravmärket. Jag tror det har mer att göra med ambitionerna i denna byggnad än vad konsumenterna faktiskt vill ha. Om det inte finns något behov hos konsumenterna så bör vi inte införa det, utan ersätta det med ett system för obligatorisk ursprungsmärkning, som är vad våra konsumenter vill ha.
Ändringsförslagen är konstruktiva. Jag hoppas de blir framgångsrika och att våra kolleger ska stödja dem i morgon.
James Nicholson
Fru talman! Jag vill också säga till föredraganden att jag uppskattar detta utmärkta betänkande.
Jag tycker det innehåller många bra idéer och jag instämmer helt med föredraganden Giancarlo Scottà, när han påpekar hur viktigt det är för de europeiska producenterna att tillföra ett mervärde och maximalt utnyttja sina produkters möjligheter. Vi måste alltid sträva efter att utnyttja den europeiska jordbruksindustrin och dess produkter maximalt. Detta kommer i slutändan att öka vår konkurrenskraft och stärka ekonomin på landsbygden.
Det gläder mig i sammanhanget att Giancarlo Scottà tog upp framtiden för SUB- och SGB-systemen. De systemen har visat sig bli populära hos både konsumenter och producenter. Jag håller emellertid med föredraganden om att reglerna för förvaltning och anbringande av dem måste förenklas. Om vi menar allvar med deras värde utomlands måste vi dessutom garantera ett bättre skydd från tredjeländer.
Jag skulle vilja att fler producenter från mina egen regioner ansökte om skyddad geografisk beteckning för sina produkter och förhoppningsvis kommer kommissionen att ta till sig några av förslagen för att förenkla ansökningsförfarandet så att vi kommer att få se fler ansökningar från min egen region i Nordirland.
Jag måste emellertid påpeka att det finns vissa inslag i detta betänkande som jag inte stöder. Jag är emot införandet av ett kvalitetsmärke för EU. Det jag stöder är märkning med ursprungslandet. I själva verket har jag en känsla av att ett EU-märke skulle vara meningslöst, ett slöseri med tid och pengar och jag känner detsamma om ett EU-kravmärke för ekologiska produkter.
Ett annat orosmoment är de ändringsförslag som antogs i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och som innehåller krav på ett återinförande av standarder för saluförande av frukt och grönsaker, något som vissa parlamentsledamöter desperat försöker få upp på bordet igen. Kommissionen tog faktiskt bort de reglerna förra året. Jag stödde den åtgärden helhjärtat. Nu kan vi låta marknaden bestämma sina egna regler. I det sammanhanget vill jag enträget uppmana mina kolleger att stödja de ändringsförslag som min egen grupp och andra grupper lagt fram i plenum och som är mycket tydliga och enkla, och att låta dessa punkter utgå.
Lorenzo Fontana
Fru talman, mina damer och herrar, kommissionsledamot Dacian Cioloş! Tack för de uppmuntrande ord vi just har fått höra, och tack till Giancarlo Scottà för hans skickliga arbete med detta viktiga betänkande.
Avsikten med det betänkande vi ska rösta om i morgon är som jag ser det att öka värdet på skördar och produkter som är typiska för samtliga regioner och medlemsstater i EU. Jag själv kommer från ett land, nämligen Italien, som har 4 500 typiska produkter. De utgör en tillgång för vårt land som vi av hela vårt hjärta vill bevara.
Vi inser naturligtvis att vi fortfarande har lång väg att gå för att nå toppkvalitet, men budskapet som vi måste förmedla är att det är enbart tack vare de europeiska produkternas kvalitet som våra jordbrukare kommer att ha en chans att konkurrera på ett meningsfullt sätt på världsmarknaden. Med tanke på den omfattande kris som vi dessvärre genomgår kan vi inte göra annat än att stödja kvalitet, spårbarhet och öppen information i samband med jordbrukets produkter.
Det är också viktigt att känna till hur varje produkt bereds, och varifrån den kommer ursprungligen. Detta är viktigt, för det är rätt att konsumenterna vet om de äter ett äpple som odlats i till exempel min egen region - Verona eller Veneto - och att EU:s regler därför har följts genom hela produktionskedjan, eller om de i stället äter ett äpple från Kina, där det enda vi vet är att Kina vid flera tillfällen inte ens har kommit i närheten av att följa de bestämmelser och goda rutiner som de europeiska odlarna följer.
Diane Dodds
(EN) Fru talman! Tack för möjligheten att tala om denna mycket viktiga punkt.
Konsumenterna kräver helt rätt att de livsmedel de köper ska vara säkra, spårbara och skyddade av stränga regler. Jag skulle stödja ett system för märkning med ursprungsland som främjar sådana regler och jag tror att detta skulle vara acceptabelt för de flesta konsumenter och de flesta som arbetar i branschen. Naturligtvis kommer framgång eller fiasko för en sådan politik att vara helt beroende av hur den marknadsförs. Vi måste vidta kraftfulla åtgärder mot eventuella förfalskningar av produkter som är felmärkta.
Jag, och många av mina kolleger i parlamentet, är emot ett EU-kravmärke. Jag tror det skulle vara i stort sett meningslöst och inte hjälpa konsumenterna. Märkning med ursprungsland och till och med geografiska beteckningar är viktiga, för de främjar den lokala anknytningen, det lokala arvet och bevarandet av lokal teknik. De skyddar dessutom områden som är beroende av produktion av en viss produkt.
Jag kommer från Nordirland, som är nettoexportör av jordbruksprodukter. Därför vill jag se ett märkningssystem med lika villkor. Allt som påverkar exporten av produkter från länder som mitt eget skulle få negativ effekt för branschen. Liksom mina övriga kolleger skulle jag stödja de system för kvalitetssäkring som finns tillgängliga och uppmuntra dem som ett led i det allmänna systemet för lokala beteckningar.
Elisabeth Köstinger
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Produktion av högklassiga jordbruksprodukter är av grundläggande betydelse för EU:s jordbrukare. Jag tvivlar inte på att det måste finnas en koppling mellan produktens kvalitet och råmaterialens ursprung. Därför ser jag obligatorisk kvalitetsmärkning som en viktig möjlighet för våra jordbrukare. Kvalitet är en central fråga för hela livsmedelskedjan och en viktig tillgång för att stödja de europeiska livsmedelsproducenternas konkurrenskraft. Framställning av livsmedel av hög kvalitet har lång tradition och är ofta den enda sysselsättnings- och affärsmöjligheten i många landsbygdsområden med begränsade produktionsalternativ.
För att kunna garantera denna höga kvalitetsstandard krävs naturligtvis kontroller och objektiva kriterier. Men även finansiella överväganden från konsumentens sida spelar in. Kvalitet kostar och jordbrukarna behöver en rimlig inkomst. Trots det har konsumenterna möjlighet att välja en produkt med attraktiv prissättning, även om de då ofta bestämmer sig för en produkt som inte har lika hög kvalitet. En sak måste emellertid framhållas, och det är att konsumenterna måste ha den friheten och att de måste ha möjlighet att fatta ett äkta beslut på grundval av objektiva och tydliga kriterier.
Vi måste också öka konsumenternas allmänna kunskaper på området. Vi behöver skyddade geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar. Vi behöver införa en reglerad och skyddad beteckning för produkter från bergsområden och från GMO-fria områden. Men vi behöver också beteckningarna ”Garanterad traditionell specialitet” och ”Organiskt odlat”. Vad som än händer måste vi behålla dem.
Paolo De Castro
(IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi har i dag inlett en ny reflektionsfas i EU kring frågan om kvalitet. Kvalitet ska inte bara vara en garanti för konsumenterna, utan framför allt en stimulans för våra producenter att bli mer konkurrenskraftiga på en marknad som är betydligt större och betydligt mer konkurrensutsatt.
Våra företag måste bli kända på marknaden genom produkternas distinkta och kvalitetsrelaterade egenskaper. Precis som Giancarlo Scottà försöker göra genom sitt betänkande - och jag vill också tacka honom för det - gör vi framsteg i det avseendet framför allt genom att lämna mer information om ursprung, sammansättning och karakteristiska egenskaper i produktionsprocesserna.
Samtidigt är det viktigt att EU:s regler gör det möjligt för organisationer som är avsedda att skydda och främja kvalitetsprodukter att planera sitt utbud av produkter och anpassa sin produktionspotential efter marknadens behov på grundval av rättvisa och icke-diskriminerande principer.
Vi hoppas att detta betänkande en gång för alla ska signalera att kvalitet är grundbulten i EU:s strategi för jordbruksproduktsektorn och att kommissionen allvarligt ska överväga förslagen från vårt utskott, så att en av de traditionellt starka sidorna av EU:s jordbruk ska kunna omvandlas till en viktig konkurrensfördel.
John Stuart Agnew
(EN) Fru talman! Får jag börja med att redovisa en intressekonflikt? Jag är äggproducent.
Förordningar måste genomföras ärligt och enligt gemensamma normer. Det är absolut avgörande. En EU-inspirerad kris kommer snart att drabba den brittiska äggindustrin. Från den 1 januari 2012 förbjuds produktionen av ägg i burar. Förbudet gäller inte ägg från Rumänien eller Bulgarien och eventuellt andra länder, som har tillfällig immunitet enligt sina anslutningsavtal.
Så länge de behandlas kan de länderna efter det att förbudet trätt i kraft legalt exportera ägg som producerats av burhöns till Storbritannien.
De brittiska äggproducenter som gjort mycket stora investeringar i alternativa system förväntas nu konkurrera med ett handikapp mot importerade produkter som kan produceras betydligt billigare.
Jag måste insistera på att dessa importerade produkter märks på ett tydligt sätt och för det andra, vilket är viktigast, att vi omedelbart inför ett ytterligare nummer, nämligen fyra, för ägg som producerats med kolonisystem. Först då kan konsumenterna göra ett väl underbyggt val.
Michel Dantin
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr Scottà! Det är sannerligen symboliskt att ert första anförande i parlamentet, herr kommissionsledamot, ska handla om kvalitetspolitik.
Jag tror vi har samma strategi när det gäller kvalitetsprodukter. Ja, de utgör en möjlighet för våra ömtåligaste regioner. Ja, de är ett sätt att göra operatörerna i en viss region och framför allt jordbrukarna, mer dynamiska. Ja, de utgör en tydlig signal till EU:s konsumenter, men också till konsumenterna på andra håll i världen, när det gäller vår jordbruksmodell. Bourgogneviner, Parmaskinka och vissa typer av spanskt kött - de har betydelse långt utanför gränserna för våra respektive länder, långt bortom EU:s gränser.
Den resolution som vi utan tvekan kommer att anta i morgon ökar er ambitionsnivå, herr kommissionsledamot, när det gäller denna politik för kvalitetsprodukter, för produkter som identifieras genom olika typer av märkning. EU:s politik måste bli tydligare. Den måste förhindra att producenterna tas över av vissa stora industri- eller distributionsgrupper, som helt klart skulle vilja beröva producenterna förmånen av det mervärde som dessa produkter ger dem.
Under utfrågningen riktade jag er uppmärksamhet på behovet av att ge organisationer som bär ursprungsbeteckningar det övergripande ansvaret för att hantera sina produkter. Att ansvara för produktionsrättigheterna är en grundläggande del av politiken för kvalitetsproduktion. Dessutom röstade praktiskt taget alla i vårt utskott för ett ändringsförslag enligt de riktlinjerna.
Jag vill svara våra kolleger från Storbritannien när det gäller punkt 19 om frukt- och grönsakssektorn. Ja, mina damer och herrar, vi får inte gå bakåt, men vi får inte heller tillåta det enorma vakuum i frukt- och grönsakspolitiken som innebär att distributörerna är de enda som i dag bestämmer var skåpet ska stå. Låt oss tillsammans tolka detta ändringsförslag som en uppmaning att försöka hitta en ny medelväg.
Herr kommissionsledamot, ni kan mycket snabbt övertyga oss om er entusiasm för denna politik som ger konsumenterna en annorlunda bild av jordbruket. Låt oss nu se en bra text. Och skynda er - vi litar på er.
Iratxe García Pérez
(ES) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jordbruksprodukternas kvalitet är en avgörande länk i livsmedelskedjan och en viktig resurs för att stödja EU-producenternas konkurrenskraft. Allt detta återfinns i Giancarlo Scottàs betänkande, där även andra synpunkter lyfts fram som kommissionen behöver beakta när politiken ska genomföras.
EU:s kravmärke, som ett uttryck för överenskommelsen mellan våra producenter om produktionskraven som ska gälla i EU, måste uteslutande reserveras för jordbruksprodukter som framställts inom Europeiska unionen.
EU måste erbjuda ett bättre skydd åt skyddade geografiska beteckningar, både inom Världshandelsorganisationen och i förhandlingar om bilaterala avtal. En EU-lagstiftning om integrerad produktion måste också utarbetas som synliggör denna hållbarare produktionsmetod och som harmoniserar de befintliga kriterierna i varje enskild medlemsstat.
Slutligen måste vi beakta de obalanser som finns i marknadsföringskedjan, vikten av att lita till sektorsvisa marknadsföringsregler och behovet av att utarbeta EU-riktlinjer för bästa praxis för att driva jordbruksprodukternas kvalitetssystem och för deras ömsesidiga erkännande.
Jag tänker framför allt på kontrollen av privata certifieringssystem som ofta används som ett krav för att få tillgång till storskaliga distributionskedjor.
Timo Soini
(FI) Fru talman! Det är mycket viktigt att vi håller oss till det väsentliga i frågan och säger att jordbruksproduktion som bygger på jordbrukarfamiljer är lokal till sin natur, ger sysselsättning, stärker regioner, är human och också tar hänsyn till djurskyddsfrågor. De enskilda produkter som är resultatet av detta och varornas kvalitet är det som blir framgångsrikt i EU och i övriga världen.
Det är viktigt varifrån en viss produkt kommer. Värdet av lokala specialiteter går inte att mäta. I den region som jag kommer ifrån i Finland produceras en delikat getost. Jag kan rekommendera den till er alla. Sådana speciella produkter finns det i hela EU. Vi måste se till att de hittar vägen ut på marknaden.
Eftersom vi har en ny kommissionsledamot med oss här i dag vill jag säga till honom att det måste vara möjligt att bedriva jordbruk i hela EU. Om vi har detta i åtanke kommer vår framtid att bli ljus, med säkra och rena livsmedel som framställts här.
Peter Jahr
(DE) Fru talman! Jag vill än en gång tacka föredraganden för hans utmärkta betänkande. Jordbruksprodukter av hög kvalitet ger EU:s jordbruk viktiga lokala fördelar som gör att det kan klara sig i den internationella konkurrensen. Följaktligen spelar de en viktig roll i utvecklingen av EU:s landsbygdsområden. EU:s jordbruksprodukter uppfyller redan stränga kvalitetskrav. EU:s normer anses internationellt hålla mycket hög klass. Dessvärre är inte alla konsumenter medvetna om detta. Det är därför viktigt att EU stärker sin kvalitetspolitik och samtidigt förbättrar sin informationspolitik. Detta kommer att stimulera producenterna att satsa mer på kvalitet och livsmedelssäkerhet.
Konsumenterna har rätt att utnyttja jordbruksprodukter i EU utan att känna oro och utan skrupler. Frivillig märkning av typen ”Made in the European Union” och obligatorisk regional märkning, liksom obligatoriska ursprungsbeteckningar, behöver inte utesluta varandra.
När det sedan handlar om förpackningarnas storlek och jordbruksprodukternas geometriska form måste vi vara förnuftiga. Syftet med EU är inte att vi ska oroa oss över hur gurkorna är böjda. Samma sak gäller för storleken på en pizza. Jag vill verkligen kraftfullt varna för att överreglera här. Om vi vill se regionala ekonomiska cykler måste vi satsa på kvalitet och inte på hur mycket en produkt är böjd. Om branschen vill ha enhetliga gurkor i enhetliga burkar av enhetlig vikt så får branschen bestämma det, inte EU eller Europaparlamentet. Låt oss därför inrikta oss på kvalitet och inte på förpackningar.
I den här frågan litar jag på att Europaparlamentet och vår nye kommissionsledamot Dacian Cioloş ska visa prov på förnuft och visdom.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Låt mig börja med att gratulera föredraganden till att ha tagit itu med frågan om jordbruksprodukternas kvalitet.
Marknaden ställer många krav, och de ökar hela tiden. Inom EU avser de flesta kraven livsmedelshygien och säkerhet, hälsa och näringsvärde, samt vissa sociala krav.
Konsumenterna börjar dessutom bli allt mer medvetna om jordbrukets bidrag till hållbarhet, klimatförändring, livsmedelssäkerhet, biologisk mångfald, djurhälsa och vattenbrist.
I samband med dessa nya kommersiella utmaningar är kvaliteten EU-böndernas främsta tillgång. EU kan erbjuda kvalitetsvinster tack vare en extremt hög säkerhetsnivå, garanterad av den nuvarande lagstiftningen, genom hela livsmedelskedjan. Och det är inte bara jordbrukarna utan även producenterna som bidrar till den.
Men det finns ett par områden där kvaliteten kan förbättras. Jag tror det är EU:s plikt att främja produkter av god kvalitet, och att vidta åtgärder för att skydda dem globalt. I det sammanhanget tror jag att det krävs hårdare kontroller av de ekologiska produkter som kommer från tredjeland för att på så vis garantera en rättvis konkurrens mellan ekologiskt odlade produkter från EU och de som kommer från tredjeländer.
Spyros Danellis
(EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det är viktigt för konsumenterna att man satsar på jordbruksprodukternas kvalitet genom att öka producenternas konkurrenskraft och stärka det område där produkterna framställs. Därför måste vi skydda dem, bland annat genom märkning.
I dag begränsar emellertid EU:s lagstiftning möjligheterna till obligatorisk märkning med produktionsstället till enbart vissa produkter, vilket garanterar dem specialbehandling och utestänger jordbruksprodukter med ett större näringsvärde som prioriteras av konsumenterna. Vi uppmanar därför Europaparlamentet att anta en konsekventare och mera logisk ståndpunkt för att försvara konsumenternas intressen genom att främja obligatorisk märkning med produktionsstället för alla jordbruksprodukter, inklusive förädlade produkter som innehåller en enda ingrediens, såsom mjölk.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) En kvalitetspolitik för jordbruksprodukter kan bli lösningen för många jordbrukare. Satsningen på kvalitet snarare än kvantitet kan medföra långsiktiga fördelar för många hushåll. Därför behöver EU en konsekvent politik på detta område, en politik som samtidigt kan ge EU:s jordbrukare en chans att konkurrera på den globala marknaden. Mot den bakgrunden är Giancarlo Scottàs betänkande välkommet, liksom det paket som Dacian Cioloş utlovat.
Samtidigt behövs det också något annat för att vi ska kunna uppnå kvalitetsmålen, nämligen en stark gemensam jordbrukspolitik och en konsekvent budget. En politik för produktkvalitet och en minskning av EU:s jordbruksbudget är två oförenliga idéer.
Vi måste också ställa tillräckliga resurser till jordbrukarnas förfogande så att de kan utveckla sin egen kvalitetspolitik och sist men inte minst måste bönderna från medlemsstaterna i väst och öst ha samma möjligheter.
Britta Reimers
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! När vi diskuterar kvalitetsmärken och obligatoriska ursprungsbeteckningar får vi inte glömma att våra politiska beslut måste genomföras i praktiken. Jag kan inte se hur ändringsförslagen 4 och 5 ska kunna genomföras i praktiken och kommer därför att avvisa dem.
Kvalitetsmärken bör i princip betraktas som nyttiga om de är frivilliga. De ger producenter och beredare en möjlighet att lyckas på nischmarknader. Men vi måste ta hänsyn till att många frivilliga märken tolkas som ett slags standarder eftersom ett par varuhuskedjor dominerar marknaden. Detta berövar producenter och beredare deras frihet som entreprenörer och det begränsar också konsumenternas valmöjligheter.
En liknande situation gäller för den frivilliga ursprungsmärkningen för jordbruksprodukter, såsom mjölk. Att genomföra detta krav inom jordbruket och i beredningsindustrin skulle knappast vara tekniskt möjligt. Vi måste vara försiktiga så att goda avsikter inte leder till överdriven byråkrati.
Janusz Wojciechowski
(PL) Fru talman! Jag vill rikta uppmärksamheten på betydelsen av punkt 9 i Giancarlo Scottàs betänkande, där föredraganden understryker att kommissionen måste försöka säkra ett avtal om icke-handelsrelaterade frågor i förhandlingarna i WTO. Det kommer att garantera att importerade jordbruksprodukter uppfyller samma krav vad gäller livsmedelssäkerhet, djurens välfärd och miljöskydd som gäller för jordbruksprodukter som framställs inom EU.
Problemet är att detta förmodligen är 150:e gången som Europaparlamentet har sagt att samma krav ska gälla för importörer som de som gäller för producenter inom EU. Vi har inte fått någon reaktion och vi hanterar fortfarande en situation där våra producenter, jordbrukare och tillverkare måste uppfylla stränga, dyrbara krav medan importörerna inte behöver uppfylla samma krav. Det leder till illojal konkurrens. Och det måste vi ändra på, som mycket riktigt påpekas i betänkandet.
Andreas Mölzer
(DE) Fru talman! Att kontrollera livsmedel är en ren utopi. Och det verkar som om kraven på kontroll och konsekvenserna också är det. Vi har med andra ord hamnat i en verklig soppa! När det gäller hälsoriskerna bör myndigheterna utfärda varningar, men de är inte skyldiga att göra det. Vi har sett resultatet av detta nyligen i skandalen med listeriasmittad ost. Livsmedelsinspektörerna måste ofta kämpa med bristfällig märkning, och inte bara inspektörerna. Konsumenterna har samma problem. De blir totalt förvirrade i märkningsdjungeln. Det kan till exempel finnas uppgift om ”jordbrukare” på förpackningen, även om produkten har framställts industriellt, eller det kan stå ”från Österrike” trots att ingredienserna kommer från alla möjliga håll.
Kvalitetsmedvetna kunder är beredda att betala mer för livsmedel av god kvalitet. Frågan är bara hur länge, om det även finns skumma handlare som är verksamma på samma område. Om kontrollsystemen avser små gårdar och knappast någon uppmärksamhet ägnas åt vad de stora producenterna ägnar sig åt, så är det något som är fel med hela systemet.
Herbert Dorfmann
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Ni sade i dag att produkter med ursprungsbeteckning är en spjutspets för vår industri. Det har ni rätt i. Detta gäller framför allt produkter som produceras under svåra förhållanden, till exempel i bergsområden, och som kräver större marginaler. Beteckningen ”bergsprodukt” är därför speciellt viktig.
Jag vill ta upp två punkter. När det gäller dessa produkter bör vi ge jordbrukarna en möjlighet att organisera sig i yrkeskommittéer och stödkonsortier där de även kan fatta marknadsbeslut. Det skulle inte strida mot konkurrenslagen och även om det gjorde det så skulle det vara en betydligt lindrigare överträdelse än den koncentration av varuhuskedjor vi har sett under de senaste åren.
När det gäller kvalitetsstandarder, som vi redan har hört mycket om, så är jag medveten om diskussionen som förs i pressen och också talet om böjda gurkor. Men producenterna vill ha och behöver dessa regler. Det bör vi ta hänsyn till i diskussionen och också när vi röstar i morgon.
João Ferreira
(PT) Certifieringsmekanismer skulle kunna bidra till att öka värdet på jordbrukarnas arbete, förbättra deras inkomster och främja kvalitet och livsmedelssäkerhet. Men eftersom de nuvarande certifieringsprocedurerna är komplicerade, tidsödande och framför allt dyra har resultatet varit negativt, framför allt för små och medelstora jordbruk. Ökade produktionskostnader och fördelning av inkomsterna i hela värdekedjan blir ännu mer ogynnsamt för producenten om man tar med ytterligare ett företag i den kedjan.
Mot den bakgrunden och som en effektiv garanti för öppenhet, kvalitet och säkerhet för kunderna måste certifieringen utföras av offentliga organ och inte medföra en högre kostnad för producenterna.
Men om vi ska kunna utforma en bra politik krävs det en annan jordbrukspolitik, en grundlig reform av den gemensamma jordbrukspolitiken som stöder det lokala skyddet, rätten att producera och rätten till självständighet i livsmedelsfrågor. En sådan politik kommer att skydda jordbrukare och konsumenter från konsekvenserna av en avreglering av världshandeln och en ohämmad liberalisering av marknaderna genom bilaterala avtal eller inom ramen för WTO.
Zigmantas Balčytis
(LT) EU:s jordbruksprodukter är välkända på de internationella marknaderna och uppskattas för sin höga kvalitet. När det gäller den gemensamma jordbrukspolitikens framtid är jag övertygad om att produktkvalitet måste vara det centrala målet i framtiden. Jordbruksprodukter av god kvalitet är inte bara vårt visitkort i världen. De är också en mycket viktig del av det ekonomiska och sociala livet i EU:s regioner. Kvalitetsregler bör utvecklas som tillhandahåller mer öppenhet genom produktcertifiering och märkning som kan förstås av alla EU:s konsumenter. För att skydda produktionen av jordbruksprodukter av god kvalitet måste vi utarbeta tydliga regler för märkning av produkter som kan innehålla genetiskt modifierade organismer. Den frågan har blivit särskilt relevant efter kommissionens beslut att medge användningen av genetiskt modifierad potatis till djurfoder. Innan vi bestämmer märknings- och certifieringsregler för sådana produkter kommer det att finnas ett hot mot en framtida kvalitetspolitik för EU:s livsmedel och mot allas vår hälsa.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Tack vare de olika instrumenten inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken kännetecknas jordbruksmarknaden i EU av ett utbud av jordbruks- och livsmedelsprodukter av hög kvalitet. Stränga regler, god livsmedelskvalitet och tillräckligt utbud är komponenter i livsmedelssäkerheten, något som är så viktigt.
Det är viktigt att information om varornas kvalitet når konsumenten. Vi vet att alla produkter som släpps ut på marknaden måste uppfylla minimistandarder. En kvalitet som går utöver minimistandarderna måste anges på produkten för att öka dess konkurrenskraft genom att rikta uppmärksamheten på dessa extra kvaliteter, något som konsumenten måste betala för.
Andra viktiga upplysningar som också bör lämnas på livsmedelsprodukter är ursprung och beredning av råvaror. Konsumenterna måste veta vad de köper och vad de betalar för. Frånvaron av denna information försvagar konkurrenskraften för jordbruks- och livsmedelsprodukter som framställs och behandlas i EU i jämförelse med importerade varor som framställs utan hänsyn till djurens välfärd, miljökrav eller sociala normer för de anställda.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Giancarlo Scottàs lyckade betänkande är ett viktigt bidrag till konsumentskyddet. Jordbruksprodukternas säkerhet, bland annat vad gäller hälsoaspekten, måste verkligen få högsta prioritet. Jag vill gärna peka på betydelsen av att förbättra ursprungsbeteckningarna för livsmedel. Alla jordbruksprodukter inom EU måste vara tydligt märkta med råvarornas ursprung. Konsumenterna får inte luras av en bedräglig märkning. Tag Kina till exempel. Importerad raps kommer till Österrike och sedan säljs ”pressad rapsolja” här. Eller ännu värre - gödda djur transporteras genom EU under vidriga förhållanden för att man ska producera ”tyrolskt bacon”, till exempel. Vi måste därför satsa på den regionala försörjningen och i konsumenternas och våra bönders intresse stödja våra lokala jordbrukare och småslakterier.
Mariya Nedelcheva
(BG) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Giancarlo Scottà till hans betänkande som tydligt signalerar Europaparlamentets vilja och beslutsamhet att delta aktivt i den kommande diskussionen om GJP:s framtid. Jag välkomnar förslaget att skapa ett kravmärke som klart visar att en viss produkt har framställts och behandlats uteslutande inom EU. Jag tror det kan bli ytterligare ett stöd och en ursprungsgaranti för den höga kvaliteten på våra produkter.
Jag anser att vi måste införa ett system för skyddad ursprungsbeteckning och skyddad geografisk beteckning. Det kommer att göra det möjligt för oss att bibehålla våra regioners distinkta egenart och karaktär och låta människor känna att det de har producerat kan identifieras och värdesättas av marknaden. Därför anser jag att vi måste bibehålla instrumentet ”garanterad traditionell specialitet” och se det som ett bra exempel på vår mångfald i enigheten. Det är inget fel på att veta att vi äter feta från Grekland, vit saltad ost från Bulgarien eller mozzarella från Italien. Livsmedlens kvalitet och säkerhet hör till de viktigaste utmaningar vi måste lösa i framtiden. Låt oss bevara kvaliteten på våra produkter och deras konkurrenskraft och låt oss garantera anständiga inkomster och levnadsvillkor för våra producenter och bönder.
Tack för uppmärksamheten.
Dacian Cioloş
Fru talman! Jag tänker inte gå igenom alla de frågor som tagits upp här, framför allt inte eftersom det blir en omröstning i morgon, men jag skulle ändå vilja lyfta fram ett par punkter som har förts fram upprepade gånger i anförandena.
När det gäller att slå samman de olika systemen för geografisk beteckning förstår jag verkligen att vissa ledamöter är oroliga. Jag kan garantera er att det inte är min avsikt att förstöra något som fungerar, som är effektivt, som konsumenterna fäst sig vid. Vi måste bara se till att systemet för kvalitetsskydd blir tydligare och mer konsekvent, framför allt med tanke på att vi försöker få dessa system erkända i internationella förhandlingar.
Därför är det viktigt att dessa system redan är tydliga och lätta för våra partner att förstå så att de kan bli erkända. Jag tänker därför inte slå samman dem för sammanslagningens egen skull. Slutresultatet kommer att bli ett system som vi kan förenkla ytterligare, utan att röra sådant som konsumenterna redan har vant sig vid.
När det gäller EU:s kvalitetsmärke, måste vi också diskutera och besluta i parlamentet vilka mål som vi vill att det ska uppnå. Är målet bara att återspegla de grundstandarder som alla EU:s bönder uppfyller och som även importerade varor uppfyller? Låt mig särskilt påpeka detta - alla importerade jordbruksprodukter måste uppfylla samma minimikrav på livsmedelshygien och säkerhet som våra egna produkter.
Vi måste därför se vad som blir det bästa sättet att framgångsrikt skilja ut våra produkter från alla andras. Behöver vi ett EU-kravmärke, eller ska vi i stället ange ursprunget, produktionsstället? Vi måste hitta den bästa mekanismen, och vi kommer under alla omständigheter att beakta detta.
När det gäller geografiska beteckningar på internationell nivå, kan ni lita på att jag tänker se till att systemet erkänns av våra partner. Vi försöker garantera detta i förhandlingar som genomförs av Internationella arbetsorganisationen (ILO), men också så snart tillfälle bjuds när vi förhandlar om bilaterala avtal.
Vi tänker därför driva den här strategin och under min mandatperiod vill jag dessutom kunna förstärka politiken för att kommunicera och främja dessa kvalitetstecken internationellt, eftersom kvalitet är en tillgång som kan ge oss större tyngd på den internationella scenen.
När det gäller de reserverade beteckningarna ”berg”, ”ö” etc., tittar vi på möjligheten att introducera dessa typer av system. Här måste vi också bestämma hur vi ska gå vidare så att vi kan garantera att de inte medför ytterligare kostnader för de bönder som vill införa dem.
Vad gäller yrkesorganisationerna och deras roll för hanteringen av skyddade ursprungsbeteckningar, eller SUB, har vi för avsikt, framför allt när det gäller mjölk, eftersom huvuddelen av alla SUB och skyddade geografiska beteckningar (SGB) är koncentrerade till den sektorn - att genomföra en undersökning för att se vilken betydelse avskaffandet av kvoterna kommer att få för dessa system för kvalitetsskydd och deras funktion, och jag hoppas att vi på grundval av den rapporten ska kunna se vilka åtgärder som måste vidtas om behovet skulle uppkomma.
Giancarlo Scottà
Fru talman, mina damer och herrar! Tack, kommissionsledamot Cioloş! Jag skulle vilja börja med att tala helt kort om marken.
Det är från marken vi hämtar våra produkter och det är den vi måste bevara för framtiden och för dem som i framtiden måste göra detsamma. Med utgångspunkt från den mycket enkla tanken vill jag sedan gå vidare till producenterna, de som odlar marken och som måste erkännas även av dem som därefter ska utnyttja de kommersiella produkter de hittar i stormarknaderna eller i någon annan butik. Det är därför bara rätt att vi i första hand respekterar marken som ger oss produkterna och därefter eventuellt den som bereder produkten, men framför allt konsumenten.
Jag skulle vilja lämna ett förslag till förmån för konsumenterna, och jag är inte säker på om det blir välkommet eller inte: varför inte fråga konsumenterna vad de vill veta? På så sätt kommer vi att få reda på vilka eventuella etiketter konsumenterna kan läsa och förstå, och sedan kanske göra dem mycket enklare än de komplicerade märkningar vi har i dag. Varför får konsumenterna inte veta att de kan välja mellan att dricka en liter mjölk från EU eller en liter mjölk från Brasilien? Det är de som ska avgöra om en liter brasiliansk mjölk är bättre än en liter mjölk som producerats i EU.
Hur som helst, jag tror och hoppas att det här betänkandet ska vara till nytta för kommissionsledamot Dacian Cioloş genom att tillhandahålla fler detaljer som kan hjälpa till att föra den röda tråd vidare som jag nämnde tidigare: marken, producenten, eventuellt beredaren, konsumenten, säkerheten och i samband med den, framför allt kvaliteten. Vi har alla pratat om kvalitet, och jag tror att vi alla är för att öka kvaliteten på våra produkter ytterligare om det innebär att vi kan äta bra och äta sunt.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Paolo Bartolozzi  
Frågan om en kvalitetspolitik för jordbruksprodukter har fått ett auktoritativt och enigt svar från Europaparlamentets utskott för jordbruk och landsbygdens utveckling och därigenom har den befintliga lagstiftningen blivit mer komplett. EU:s jordbruksproducenter har äntligen fått kvaliteten på sina produkter erkänd i EU:s lagstiftning i relation till regionen där de framställts. Detta utgör en garanti för att skydda dem från marknadens globalisering och för att garantera att den ”informerade” kunden kan avvisa produkter som inte är försedda med den obligatoriska skyddade geografiska ursprungsbeteckningen, som inte är tydligt certifierade, och som inte uppfyller reglerna för marknadsföring och bedrägeribekämpning. Konsumenterna kommer att kunna göra sina val fullt medvetna om reglerna som gäller för den produkt de önskar köpa. Europaparlamentet kommer att fortsätta kämpa för att skydda både jordbrukare och konsumenter. De senares hälsa är beroende av kvaliteten på de förras produkter. Ett av mina ändringsförslag som gällde skyddet av produktegenskaper, som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har antagit, innebär att man inser att regionerna spelar en avgörande roll som partner till producenterna, framför allt när det gäller producenter av traditionella och organiska produkter, och jag uppmanar regionerna att engagera sig i erkännandet och främjandet av produkter med geografisk beteckning, traditionella produkter och ekologiska produkter. Det gläder mig att detta påpekande har antagits.
Sergio Berlato  
Fru talman, mina damer och herrar! Frågan om jordbruksprodukters kvalitet är viktig när det gäller att informera köpare och konsumenter om produkternas egenskaper. Det är också viktigt om vi även i framtiden ska kunna garantera att inköp av produkter från EU är synonymt med hög kvalitet till följd av de olika regionala traditioner som finns inom unionen. Kvalitetspolitiken för jordbruksprodukter har genom åren utvecklats på ett splittrat sätt genom flera nya sektorspecifika instrument. Globaliseringen av marknaden och den ekonomiska och finansiella krisen som drabbat Europa har även drabbat jordbrukssektorn. För att ta oss igenom detta måste vi koncentrera oss på våra produkters kvalitet och säkerhet. Den fortsatta strävan efter kvalitet måste vara en grundläggande del i den strategi som EU:s sektor för livsmedelsprodukter från jordbruket tillämpar på världsmarknaden. Jag anser dessutom att vi allvarligt måste överväga kommissionens förslag att införa en europeisk kvalitetslogotyp för produkter som härstammar från och helt och hållet är bearbetade i EU. Denna logotyp skulle faktiskt utgöra ett formellt erkännande av de europeiska jordbrukarnas arbete för att upprätthålla en hög produktionsstandard. Slutligen är det verkligen en bra idé att förenkla lagstiftningen för att minska företagens byråkratiska börda och samtidigt garantera en fortsatt hög kvalitet från europeiska producenter.
Robert Dušek  
Kvalitetspolitiken för jordbruksprodukter är inte någon statisk politik som är skild från den övriga jordbrukspolitiken. Tvärtom bör reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken även omfatta politik för att anpassa oss till klimatförändringen, bevara den biologiska mångfalden, trygga energi- och vattenförsörjningen, garantera en anständig djurhållning, och för det europeiska fisket. Produktkvalitetspolitiken kan bidra till att öka de europeiska jordbrukarnas konkurrenskraft och bevara de ekonomiska vinsterna i landsbygdsområden i kristider just genom att vara inriktad på jordbruksprodukternas och övriga livsmedels kvalitet. Att köpa produkter från EU måste utan undantag fortsätta att vara likvärdigt med att köpa produkter av hög kvalitet som produceras i enlighet med olika europeiska regionala traditioner och högsta möjliga produktionsnormer i form av livsmedelssäkerhet. Jag stöder kommissionens förslag att införa en europeisk kvalitetslogotyp som skulle användas för produkter som härstammar från och som helt och hållet har bearbetats i EU. Konsumenterna blandar ihop märkningen om var livsmedlet har bearbetats med jordbruksproduktens ursprung. Det är nödvändigt att betona att själva produktionsprocessen dramatiskt kan påverka en produkts kvalitet och egenskaper negativt. Jag välkomnar även att systemen för registrering av geografiska beteckningar och traditionella specialiteter finns kvar, eftersom dessa beteckningar är viktiga för det europeiska jordbruket inte bara ur ett ekonomiskt perspektiv utan även ur ett miljöperspektiv och ett socialt perspektiv.
