Az atomerőművek uniós stressztesztjei és nukleáris biztonság az EU-val szomszédos országokban (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata az atomerőművek uniós stressztesztjeiről és a nukleáris biztonságról az EU-val szomszédos országokban.
Günther Oettinger
Elnök asszony, tisztelt képviselők! A különféle parlamenti szakbizottságokkal lefolytatott számos ülést követően ma beszámolhatok önöknek az azzal kapcsolatos ambiciózus tervünk terén elért eredményekről, hogy egész Európára kiterjedő stressztesztet vezetünk be az Európai Unióban és más országokban működő atomerőművekben.
Azt javasoltuk a Tanácsnak, hogy vizsgáltassa meg az Unióban működő összes atomerőmű biztonságát egy átfogó kockázati és biztonsági kiértékelés alapján, és a Tanács március végén döntést hozott erről a kérdésről. Az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportját (ENSREG) és a Bizottságot felkérték a kritériumok, a módszerek és az időkeretek kidolgozására a stressztesztek végrehajtásához. Nem volt könnyű ez a folyamat, és erőfeszítéseinkhez különféle megjegyzéseket kaptunk.
Ma elmondhatom önöknek, hogy sikerült felállítanunk a teszt kritériumait, módszereit és időkereteit, amelyek véleményem szerint kielégítik az európai polgároknak a stresszteszttel kapcsolatos elvárásait.
(Kellemetlenkedő megjegyzések Turmes úr részéről)
Az "ostobaság” szó nem érv, Turmes úr. Nem szívesen látjuk az "ostobaság” szót a jegyzőkönyvekben, de ha ez önt boldoggá teszi, akkor elfogadom.
Mindenesetre kemény küzdelem volt. Először is sok nukleáris biztonsági szabályozó hatóság semmiféle hajlandóságot nem tanúsított egy európai ellenőrzési eljárás elfogadására. Ennek az az oka, hogy az energiaforrás-összetétel tagállami hatáskörbe tartozik, és az atomerőművek felügyeletére, engedélyezésére és ellenőrzésére szintén a tagállamok jogosultak. Meggyőződésem szerint az a tény, hogy európai szinten és közös kritériumok szerint végrehajtunk egy stressztesztet, rendkívül fontos és történelmi jelentőségű előrelépés, amely az összes európai polgár biztonságát szolgálja. Biztosíthatom önöket arról, hogy nem fogok hozzájárulni a stresszteszt felhígított változatának használatához.
Amikor az európai polgárok elé tárják a stresszteszt végeredményét, annak összes eredményével, értékelésével, javaslatával és következtetésével együtt, akkor Európa polgárai az összes tagállamban többet fognak tudni az európai atomerőművekről, mint amennyit eddig tudtak, az elmúlt évtizedek összes erőfeszítése ellenére. Nagyon jól emlékszem arra, amikor az államhatárok közelében élő emberek meg akarták ismerni a közeli atomerőművek biztonsági jellemzőit. Ez gyakran rendkívül elégtelen volt a polgárok szemszögéből. Hat vagy kilenc hónapon belül lényegesen több adat, tény és megállapítás áll majd a rendelkezésünkre annál, mint amennyit az elmúlt húsz év során nyilvánosságra hoztunk.
A stresszteszt három szakaszból áll.
(Kellemetlenkedő megjegyzések Harms asszony részéről)
A korai időpont figyelembevételével legyünk egy kicsit komolyabbak ma reggel, Harms asszony. Kérem, higgye el, hogy tárgyilagosságra törekszem. Úgy érzem, hogy ennek a tárgynak a megvitatása során mindkét oldal kritizál engem. Mint "a világfi középen”, tudom, hogy a megfelelő helyen vagyok.
Azt mondtam, hogy "középen”, Harms asszony. Nem középszerűségre utaltam. Kérem, hogy jobban figyeljen. Meggyőződésem, hogy álláspontom megfelel majd az elvárásainak az objektivitás szempontjából.
Első szakasz: a piacgazdaságokban kétségtelenül alapvetően maguk az ipari létesítmények tulajdonosai és üzemeltetői kötelesek gondoskodni létesítményeik biztonságáról, biztonsági ellenőrzések rendszeres végrehajtásáról és az eredmények jelentéséről. Ezért az első szakasz során június 1-jétől az összes atomerőmű üzemeltetőjét felkértük arra, hogy nyújtsanak be jelentést nemzeti hatóságaikhoz az elfogadott európai kritériumok, vagyis ellenőrzési katalógusunk használatával, amely nyilvános és átlátható. A jelentéseket gyorsan be kell nyújtani, mégis alaposaknak kell lenniük, és az alaposság fontosabb, mint a gyorsaság. A jelentéseknek tartalmazniuk kell az üzemeltető értékelését saját atomerőművéről és azokat a következtetéseket, amelyeket az üzemeltető az ellenőrzési kritériumok és a fukusimai következmények alapján levon.
Második szakasz: a nemzeti nukleáris biztonsági szabályozó hatóságok által végrehajtott újabb felülvizsgálatból áll, amelynek során felülvizsgálják az üzemeltetők által elkészített jelentéseket, valamint kiértékelik a szabályozó hatóságok saját ellenőrzéseit és megállapításait.
A harmadik szakasz új, és ez szakértői értékelésekből áll. A harmadik szakasz során saját magunk akarunk képet alkotni a helyzetről, el akarjuk készíteni a saját értékelésünket és le akarjuk vonni a saját következtetéseinket, európai szinten. Nem fogunk a saját elefántcsonttornyunkban üldögélni és nem fogjuk naiv módon elfogadni a nemzeti hatóságok által benyújtott eredményeket. Vegyes összetételű európai munkacsoportokat fogunk igénybe venni, és adott esetben fel is keressük majd az atomerőműveket. Az európai munkacsoportok az egyes tagállamok nukleáris szakértőiből és a Bizottság tisztviselőiből állnak majd.
Minden egyes lépést, különösen a szakértői értékelések kapcsán, kizárólag a Bizottság és az ENSREG közötti megállapodás alapján lehet végrehajtani, ami azt jelenti, hogy a Bizottság hozzájárulása nélkül az eljárást nem lehet lezárni. Ezért tudom biztosítani önöket arról, hogy a komoly, tárgyilagos és alapos megközelítési mód rendkívül fontos a számomra.
Minden, ami történik, átlátható lesz. Csak azokban az esetekben engedélyezünk alacsonyabb szintű átláthatóságot, amikor a biztonsági érdekek titoktartást követelnek. Meggyőződésem, hogy a tesztelési kritériumok lefedik az európai lakosság legfontosabb elvárásait és jogos érdekeit. Kiterjednek az összes természeti jelenségre, például az árvizekre, a szélsőséges forróságra és hidegre, a földrengésekre és más lehetőségekre. Az összes természettel kapcsolatos kockázatot felölelik.
Másodszor: most még erősebb az a meggyőződésem, hogy jóllehet a fukusimai katasztrófa kiindulási pontja természeti esemény volt, mégsem ez volt a katasztrófa kizárólagos oka. Véleményem szerint az emberi mulasztás jelentős, ha ugyan nem döntő szerepet játszott Japánban a földrengés és a cunami előtt a biztonság fokozása és az erőmű modernizálása szempontjából, és a katasztrófa után a károk minimalizálása szempontjából.
Ezért az emberi tényező számomra a stresszteszt fontos eleme volt. Eleinte nem kaptam ehhez megfelelő támogatást a nukleáris szabályozó hatóságoktól. Nagyon hálás vagyok azért, hogy a Parlament, és különösen az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság és a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság mögöttem állt ebben a kérdésben. Ezért a tárgyalásokba beépítettem az elvárásaikat. Gondoskodtunk arról, hogy az emberi tényező átfogó módon szerepeljen a tesztelési kritériumokban.
Ezzel kapcsolatban szeretnék valamit nagyon erősen kihangsúlyozni. Gondoskodtunk arról, hogy az emberi tényezőt és az emberi hibákat a teszt kritériumai teljes mértékben lefedjék. Ide tartoznak a tévedések, a képzettség hiányosságai, az atomerőmű nem megfelelő irányítása, vagy egy pilóta tévedése, amely egy repülőgép lezuhanását eredményezi. Ez azt jelenti, hogy az ember és az emberi tévedések teljes mértékben le vannak fedve a stressztesztben.
(Kellemetlenkedő megjegyzések Turmes úr részéről)
Turmes úr! A jelek szerint ön úgy gondolja, hogy kellemetlenkedésével képes irányítani a parlamenti eljárásokat. Kérem, engedje meg, hogy befejezzem, amit el akarok mondani. Utána ön is kap elegendő felszólalási időt.
(Taps és közbeszólások)
Szeretném kifejteni a tisztelt képviselő számára, hogy ez a tárgy annyira fontos, hogy legalább hét-nyolc perc felszólalási időre lenne szükségem. Akárhogy is, létezik egy érvényes eljárási szabályzat. Ha ön több felszólalási időt szeretne, erről maga a Parlament dönthet. Ön parlamenti képviselő, én viszont nem.
Az emberi tévedések tárgyát teljes mértékben lefedtük. A bűncselekmények kérdését azonban nem illesztettük be a tesztbe. Ezzel azt akarom mondani, hogy az atomerőművek elleni szándékos támadások, például a bármilyen formában megvalósított terrorista támadások, legyenek azok számítógépes támadások vagy repülőgépes támadások, nem részei a stressztesztnek. Ennek két oka van. Az első ok tisztán formai jellegű. A nukleáris biztonsági szabályozó hatóságok sok tagállamban technikailag nem felelősek ezért a kérdésért, és felhívták a Bizottság figyelmét a titkosszolgálat, a rendőrség, a légierő, a szárazföldi haderő és a belügyi szervek felelősségére. Ezért most felkérjük a tagállamokat, hogy küldjék el az érintett hatóságok képviselőit hozzánk, hogy a nyári szünet előtt megvitathassuk ezekkel a hatóságokkal, hogyan építhetnénk be a tesztbe a bűncselekmények következményeit.
A második ok az, hogy a tagállamok felvetették az információk titkosságának a kérdését és erőteljes érvekkel álltak elő ennek alátámasztására, ami miatt a megbeszélések nem lehettek nyilvánosak. Novemberben szeretnénk benyújtani egy előzetes jelentést. Szívesen lefolytatok további hivatalos megbeszéléseket a Parlamenttel, mielőtt sor kerülne a szakértői értékelésre. Valamit nagyon tisztán kell látnunk: az alaposság fontosabb, mint a gyorsaság. Nem értek egyet azzal a rövid időkerettel, amelyet egyes tagállamok megfelelőnek tartottak a különleges tesztek lefolytatásához.
Nem hiszem, hogy négy-hat hét elegendő lenne a számunkra annyira fontos tesztelési kritériumok elbírálásához. Ezért a következő év tavaszáig tartó időszakra van szükségünk. Emellett kérem, gondoljanak arra, hogy én nem foglalkozom azzal a kérdéssel, vajon működtetnek, terveznek, építenek vagy bezárnak-e atomerőműveket. Az én jogértelmezésem szerint ez a tagállamok hatáskörébe tartozik. Viszont úgy érzem, hogy felelősséggel tartozom a működésben lévő és a tervezett erőművek biztonságáért. Emiatt nagyon hálás vagyok azért, hogy elfogadták a munkamegbeszélésekre szóló meghívásunkat, és hogy Ukrajna, Oroszország, Svájc, Örményország, Horvátország és Törökország beleegyezett a közös európai stresszteszt következő lépésének megtételébe, ami lehetővé teszi majd biztonsági vizsgálat végrehajtását az Európai Unió határain túl.
Nagyon várom, hogy a lehető leghamarabb beszámolhassak önöknek az eredményekről. Emellett szeretném elmondani, hogy a következő néhány hónap során a nukleáris hulladékra vonatkozó szigorú és tárgyilagos szabályok kidolgozásával is foglalkozni fogok. Nagyon meglepődtem azon, hogy a szakbizottság nem zárta ki nagy többséggel kategorikusan a hulladék harmadik országokba történő exportálásának lehetőségét.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Szeretném elmondani a tisztelt képviselőnek, hogy én biztosi minőségemben vagyok itt. Párttagságom magánügy. Kérem, hogy ne keverje össze Oettinger urat, a volt kereszténydemokratát és Oettinger biztost. Ezért biztosként elmondhatom, hogy nagyon meglepődtem azon, hogy egyértelmű többséggel korlátozták az exporttilalmakat. Talán még lehet ezen változtatni a parlamenti határozat június végéig történő meghozatalának eljárása során.
(Taps)
Herbert Reul
Elnök asszony, Oettinger úr! Először is szeretnék nagy köszönetet mondani önnek, Oettinger úr. Ellentétben azokkal, akiknek a finom szavai csak bizonytalanságot keltenek, ön bizonyossá tette azt, hogy valami ténylegesen történik. Ettől lesz jó a politika.
Valóban kezd az idegeimre menni, ha nyersen akarok fogalmazni, hogy egyes parlamenti képviselők folyamatosan egyre többet és többet követelnek, de önmaguk semmihez sem hajlandók hozzájárulni. Harms asszony! A Parlament kudarcot vallott. Még egy állásfoglalást sem sikerült elfogadnunk a biztonság kérdéséről, mert ön 150%-ot akart és nem elégedett meg azzal, ami ténylegesen lehetséges volt az érintett különféle felelősségi területek miatt. Nem végeztük el a munkánkat, és ön sem végezte el.
A biztos úr azonban elvégezte a feladatát. Hat hónappal ezelőtt nem számíthattunk volna arra, hogy lehetőségünk nyílik egy ilyen jellegű stresszteszt végrehajtására. Soha nem hittük volna, hogy lehetséges lesz párbeszédet kezdeni Európán kívüli államokkal a biztonság tárgyköréről. Nagyon könnyű széltében-hosszában azt terjeszteni, hogy minden milyen szörnyű és kizárólag az atomenergiából történő kiszállásra összpontosítani, más szavakkal mindent vagy semmit. Nehezebb, de hasznosabb az európai emberek számára eredményeket elérni ezen a területen. Amit Oettinger úr az elmúlt néhány hónap során elért, az példaértékű valamennyiünk számára. Nem azt akarom ezzel mondani, hogy minden pontosan úgy történt, ahogyan akartuk. Csak a végén állapíthatjuk majd meg, hogy ezt akartuk-e. Harms asszony és Turmes úr! Egyszerűen elfogadhatatlan, hogy állandóan csak panaszkodnak és kellemetlenkednek, aztán amikor felszólítják önöket arra, hogy tegyenek is valamit, akkor szavazatukkal elutasítják az atomerőművek magasabb szintű biztonságát. Előttünk feküdt az állásfoglalás, és önök elutasították azt. Gyengítették a Parlament és a Bizottság helyzetét, amikor javítani akartuk az európai atomerőművek biztonságát. Ez a helyzet.
Elegem van ebből az állandó képmutatásból. Ez tisztességtelen, és megakadályozza, hogy eredményeket érjünk el. Persze, a helyzet bonyolult, de mindenki tisztában van a jogi helyzettel. Naiv dolog azt hinni, hogy el tudjuk érni azt, amit akarunk. Van egy nagyon különleges jogi helyzet, amelyhez alkalmazkodnunk kell. Nagyon érdekes és fontos eredményeket értünk el ezeken a kereteken belül. Lehet, hogy mulatságosnak tartják ezt az örökös kellemetlenkedést, de ez nem vezet el bennünket sehova.
(Taps)
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Claude Turmes
(DE) Elnök asszony, Reul úr! Későbbi felszólalásomban ki fogom fejteni, miért vagyunk elégedetlenek, de az a benyomásom, hogy önnek nem sikerült megfelelő módon megemésztenie mindazt, amit az ön kancellárja és pártja Németországban elhatározott.
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony! Megismétlem: mindez nyilvánvaló módon nem arról szólt, hogy egy millimétert vagy három métert haladunk előre ezen a területen, hanem pártpolitikai vitákról szólt. Ezt megtehetjük. Sokkal több eredményt értünk el ennek az állásfoglalásnak a kapcsán itt a Parlamentben az összes párt együttműködésével, mint most. Nagyon sajnálatosnak tartom azt, hogy újból az igen vagy nem kérdése felett harcolunk. Önök jól tudják, hogy nekem rendkívül egyéni nézeteim vannak ebben a kérdésben, de hajlandó vagyok kompromisszumra és arra, hogy közös megállapodásra jussunk a Parlamentben az európai atomerőművek biztonságának fokozása érdekében azon a helyen, ahol állnak, mert minden valószínűség szerint ott is fognak maradni. Az a feladatunk, hogy eredményeket érjünk el Európa népeinek érdekében, nem pedig az, hogy állandóan csak magyarázkodjunk.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Gerald Häfner
(DE) Elnök asszony, Reul úr! Nagyon komolyan veszem azt, amikor ön tárgyilagosságot és őszinteséget követel az egymással szemben tanúsított magatartásunkban. Ezért szeretném megkérdezni, miért beszélt annyira agresszívan és miért vádolja képmutatással a Zöldek /az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjának tagjait. Egy évvel ezelőtt ön arra a nevetséges érvre hivatkozott, hogy nem lehetne véghezvinni egy ilyen jellegű stressztesztet. Azt azonban nem fejtette ki a Parlament előtt, hogy ez kizárólag azért nem volt lehetséges, mert ön, Reul úr és azok, akik ön mellett ülnek, ezt megakadályozták.
Már Fukusima előtt is fennállt ugyanez a probléma. Ha valamennyien akarjuk a biztonságot, akkor az a helyénvaló, ha állandó elkötelezettséget tanúsítunk a biztonság mellett, nemcsak akkor, amikor három reaktorban is bekövetkezett az aktív zóna leolvadása.
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony! Először is, azért reagáltam ennyire erőteljesen, mert még mindig nagyon bosszant az, hogy azért nem sikerült közös állásfoglalást elfogadnunk a biztonságról, mert egyeseknek fontosabb volt egy abszolutista álláspont elfogadása egy közös megállapodás megtalálása helyett.
Másodszor: a vita során elmondtam és most újból elmondom, hogy ebből megtanultam valamit. Most már értem, hogy többet kell tennünk az európai atomerőművekre vonatkozó szigorúbb biztonsági előírások bevezetése érdekében. Nagyobb nyomást kell gyakorolnunk és nagyobb kezdeményezőkészséget kell tanúsítanunk.
Ezért támogattam a közös állásfoglalást és ezért inkább támogatom Oettinger urat ahelyett, hogy folyamatosan támadnám őt.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Vytautas Landsbergis
Elnök asszony! Szeretném elmondani Reul úrnak, hogy volt idő, amikor a nem biztonságos atomerőművekből származó energiát a felelősségteljes EU-tagállamok szennyezettnek tekintették és nem vásárolták meg. Azok az atomerőművek, amelyeket most az EU keleti határai mentén fel akarnak építeni, pontosan ebbe a kategóriába tartoznak, mivel technológiájukat korábban nem kísérletezték ki távolabbi helyeken. Azok a biztosítékok, hogy biztonságosak lesznek, csak üres szavak.
Mit gondol, Németország, amely nem hajlandó atomerőműveket építeni a saját területén, elfogadja-e azt, hogy ezek az erőművek felépülnek a határainknál és megvásárolja-e ezt a "szennyezett” energiát? Milyen képet fest ez a szolidaritásról és a morálról?
Herbert Reul
(DE) Elnök asszony, Landsbergis úr! Igazán sajnálom, de erre a kérdésre nem tudok válaszolni. Nem beszélhetek a német kormány nevében. Viszont szerintem önnek igaza van, amikor azt mondja, hogy nemcsak az európai atomerőművek biztonságának kérdését kell gondosan megvizsgálnunk, hanem lehetőségeinkhez mérten más atomerőművek felépítésének és állapotának befolyásolásáért is felelősséget kell vállalnunk.
Oettinger úr elmondta, hogy minden tőle telhetőt megtesz a stressztesztek és az irányelvek lehetséges változtatásainak előmozdítása érdekében a világ más térségeiben, és elkötelezett annak biztosítása mellett, hogy ezeket a magasabb biztonsági előírásokat el is fogadják. Ebből a szempontból úgy gondolom, hogy az ön megjegyzései indokoltak.
Teresa Riera Madurell
Elnök asszony, Reul úr! Ön a szakbizottság elnöke. Hölgyeim és uraim, egy kicsit csillapodjanak le.
Biztos úr! Az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportjával (ENSREG) megrendezett ülésének napját megelőző napon tartott ülésünkön képviselőcsoportom kifejtette önnek, mi az álláspontunk ebben a kérdésben. Most azt kell mondanom önnek, hogy nem vagyunk teljesen elégedettek. Hogy miért?
Azért, mert meggyőződésünk, hogy a stresszteszteknek kötelezőeknek kell lenniük. Örömmel halljuk azonban azt, hogy a 143 európai atomerőművet alávetik a stresszteszteknek, és a Bizottság arra irányuló erőfeszítéseit is támogatjuk, amelyekkel megpróbál rávenni harmadik országokat is erőműveik ismételt kiértékelésére. Ezenkívül azért sem vagyunk elégedettek, mert úgy gondoljuk, hogy a stresszteszteket, amelyeket valójában maguk az üzemeltetők fognak lebonyolítani, egy ellenőrző szakvéleménynek is alá kellene vetni a nagyobb objektivitás biztosítása érdekében. A szakértői értékelés módszere, amelyben hét szakértő vesz részt, az egyik lépés. Képviselőcsoportunk azonban egy független ellenőrzési mechanizmus létrehozását javasolta, amelynek már a kezdet kezdetén működnie kellett volna, nem pedig csak az eredmények elemzésének későbbi fázisában.
Úgy gondoljuk továbbá, hogy a teszteket végre kell hajtani más létesítményeken is, például a kutatási célú reaktorokon, és más fenyegetések tekintetében is, úgymint terrorista támadások miatt bekövetkező radioaktív kihullás, vagy az erőmű szerkezeti gyengeségei. Tisztában vagyunk azokkal a kérdésekkel, amelyek a verseny kapcsán felmerültek, de úgy gondoljuk, hogy jobb megállapodást is el lehetett volna érni.
Egy kockázatelemzés végrehajtása most helyénvaló, de elszigetelt intézkedés. Ezért a maximális biztonság garantálása érdekében képviselőcsoportom egy európai szintű független szervezet létrehozását javasolja, amely magára vállalná a biztonság és az ellenőrzés felelősségét.
Végül, biztos úr, azt szeretném önnek mondani, hogy most következetességben reménykedünk abban a tekintetben, hogy be fogják zárni azokat a reaktorokat, amelyek nem felelnek meg a teszteken, és amelyeknek hiányosságait nem lehet megjavítani, és átláthatóságban reménykedünk abban a tekintetben, hogy minden polgárt hiánytalanul tájékoztatni fognak a tesztelés eljárásáról és eredményeiről.
Lena Ek
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Ez a kérdés nem német belügy, hanem európai kérdés. Létfontosságú, hogy a nukleáris létesítmények egész Európában egyrészt biztonságosak legyenek, másrészt biztonságosnak is tekintsék azokat. Ezért nem szabad megismételni az első banki stresszteszt során elkövetett hibákat; nincs szükségünk egy újabb értelmetlen PR-gyakorlatra.
A Bizottság köteles gondoskodni arról, hogy a stresszteszteket alaposan, átláthatóan és átfogó módon hajtsák végre, és hogy legyenek valós következményeik. Ha egy erőmű elbukik a teszten, és ha a felmerült kérdéseket nem lehet orvosolni, akkor be kell azt zárni. A javasolt stressztesztek azonban túlságosan gyengék. Az ALDE képviselőcsoport a teljes biztonsági kultúrának és az emberi tényezőnek a tesztelésbe történő beillesztésére szólított fel. Sajnálatos módon ez nem történt meg. Őszintén remélem, hogy a Bizottság talál valami más módot a biztonsági kultúra tesztelésének elérésére.
Például elvárom, hogy a Bizottság a nukleáris biztonságról szóló irányelv felülvizsgálatának részeként álljon elő javaslatokkal ezeknek a problémáknak az orvoslása érdekében. Ide tartoznak azok a kérdések is, amelyeket a leszerelés és a hulladékok tekintetében ön felvetett, biztos úr. A stressztesztből hiányzik továbbá annak egyértelmű megfogalmazása, hogy a teszteknek függetlennek és átláthatónak kell lenniük. Lesz egy szakértői értékelés, olyan tagállamok képviselőinek részvételével, akik nem az érintett atomerőművet üzemeltető országból származnak, de ők nem lesznek szükségszerűen teljesen függetlenek. Ez problémát jelent.
Mindezek a problémák a tesztek hitelessége szempontjából okoznak gondot, de a stressztesztek csak a kezdetet alkotják. Olyan stratégiára van szükségünk, amely túlmutat mindezeken és közös európai előírásokról gondoskodik, amelyek garantálják a nukleáris biztonság és a tájékoztatás magas szintjét.
Az atomerőművek biztonsága európai kérdés. Előretekintve, a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség ajánlásainál és a világ többi részén alkalmazottaknál szigorúbb biztonsági előírásokat kell végrehajtanunk. Ha megvizsgálják a fukusimai balesettel kapcsolatos információkat és átláthatóságot, akkor láthatjuk, hogy valós szükség van egy európai platformra és európai szabályozásra ebben a kérdésben. Az európai polgárok elvárják és meg is érdemlik atomerőműveik lehető legjobb biztonságát.
Kevés áll rendelkezésünkre a drága időből és súlyos felelősség nehezedik az Európai Bizottságra, és most minden bizonnyal egyre növekszik a tagállamok felelőssége, amelyek egyre jobban elgyengülnek és kezdenek kihátrálni azok mögül az ígéretek mögül, amelyeket közvetlenül a Japánban bekövetkezett események után tettek. Felkérjük a Bizottságot, hogy vállalja saját felelősségeit, és felkérjük a távollévő Tanácsot, hogy teljesítse az európai polgároknak az európai nukleáris biztonsággal kapcsolatos elvárásait.
Giles Chichester
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Szeretnék megosztani önökkel néhány kivonatot a nukleáris létesítmények főellenőrének időközi jelentéséből: "valamennyiünknek ragaszkodnunk kell a folyamatos fejlesztés elvéhez. Ez azt jelenti, hogy teljesen mindegy, milyen magasak a nukleáris létesítmények konstrukciójára és a későbbi üzemeltetésükre vonatkozó előírások, a fejlesztésre irányuló törekvések soha nem szűnhetnek meg”.
Az Egyesült Királyság nukleáris szabályozási rendszere alapvetően nem előíró jellegű. Ez azt jelenti, hogy az iparnak szemléltetnie kell a szabályozó hatóság felé azt, hogy teljes mértékben megértette az üzemeltetéssel kapcsolatos veszélyeket és ismeri azok kezelésének módját. Tehát elvárjuk, hogy az ipar vállalja az elsődleges felelősséget a tapasztalatok leszűréséért, ahelyett hogy a szabályozó hatóságoktól várná, hogy megmondják, mit kell tennie.
Az első számú következtetés így hangzik: "a fukusimai baleset közvetlen okainak mérlegelése alapján nem látjuk indokoltnak az atomerőművek vagy az egyéb nukleáris létesítmények működésének korlátozást az Egyesült Királyságban”. A második számú következtetés így hangzik: "a fukusimai balesetre adott válaszként az Egyesült Királyság atomenergia-ipara felelősségteljesen és megfelelő módon reagált, és reagálása során mindeddig élen járt a biztonság és az erős biztonsági kultúra tekintetében”. A negyedik számú következtetés így hangzik: "a fukusimai baleset ismert körülményeinek mérlegelése az eddigiekben nem tárt fel semmiféle hiányosságot az Egyesült Királyság nukleáris létesítményei biztonsági vizsgálati alapelveinek hatóköre vagy mélysége tekintetében”.
Összegezve: nem szabad megfeledkeznünk a fukusimai létesítményre lesújtó földrengés rendkívüli jellegéről és a cunami erejéről, amely ezt az egész folyamatot kiváltotta.
Rebecca Harms
Elnök asszony, Oettinger úr! A vita mindeddig pontosan úgy zajlott, mint amire számítottam, de nem úgy, ahogy akartam. Fukusima után eleinte ön a megfelelő irányba mozdult el és olyan célkitűzéseket állított fel, amelyek között szerepelt az európai atomerőművek által képviselt kockázatok átfogó, mélységi vizsgálata mindannak alapján, amit akkoriban a fukusimai tapasztalatokból megtanultunk. Ma még ennél is többet tudunk Fukusimáról, többek között azt a tényt is, hogy a katasztrófát szisztematikusan lekicsinyelték, valamint azt, hogy az aktív zónák megolvadása sokkal korábban történt annál, mint amit a japánok elismertek. Tudunk ezenkívül a megfigyelési rendszerekkel kapcsolatos problémákról.
Ma azonban ön elkövetett egy súlyos hibát. Biztosként, aki olyan felelősséget vállalt magára, amellyel nem rendelkezik, ön ezt mondta: "Harms asszony, tisztelt európai parlamenti képviselők! Nagy feladatot vállaltam magamra, de csak egy kicsi előrehaladást sikerült elérnem”. Hivatkoznia kellett volna arra a tényre, hogy fennállnak súlyos problémák, hogy a stressztesztek tisztán önkéntes jellegűek, hogy ezeket kizárólag papíron hajtják végre, és hogy jelentős részben az üzemeltetők tartják ezt a kezükben, mint az eddigiekben is. Ezt el kellett volna ismernie, és akkor én is képes lennék önt komolyabban venni. Ebben az esetben folytathattunk volna további hasznos megbeszéléseket arról, hogy mit sikerült elérnünk és mit nem.
Amit ön elénk tárt, Oettinger úr, az alapvetően egy olyan stratégia, amely megkönnyíti a számunkra az európai atomerőmű-program jelenlegi állapota által támasztott kockázatok lekicsinylését. Valamely adott ponton az öreg reaktorokon megjelenik majd a jóváhagyásnak valamiféle Oettinger-pecsétje, amely tanúsítani fogja, hogy a teszteket újból végrehajtották papíron mindazon szempontok alapján, amelyeket korábban is gyakran teszteltek.
Önnek valójában alig van valami mondanivalója a biztonságról, és ettől nem igazán sikerült elmozdulnunk. Az Euratom-Szerződés miatt a Parlament szinte egyáltalán nem rendelkezik befolyással a nukleáris biztonság fölött, és semmiféle előrehaladást nem sikerült elérnünk ezen a területen.
Érdeklődéssel várom, hogyan fog lezajlani a vita a közös biztonság valós előírásairól. Ennek alapján újból meg fogjuk önt ítélni. Ez azonban még a jövő zenéje, és mindaz, amit az eddigiekben megvalósítottunk, rendkívül kevés.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Giles Chichester
Elnök asszony! Szeretnék köszönetet mondani a tisztelt hölgynek, amiért hajlandó válaszolni a kérdésemre.
Két kérdésem van. Először is: elfogadja-e azt, hogy ez nem egy német vita, és hogy ennek a vitának vannak további elemei is? Ugyanis a jelek arra utalnak, hogy itt sokkal inkább egy német belső vita zajlik, és hogy különféle nézetek léteznek e kérdés kapcsán.
Másodszor: elfogadja-e azt, hogy a fukusimai körülmények rendkívüliek és példátlanok voltak, mind a földrengés erőssége - ez volt a Japánban valaha mért legerősebb földrengés -, mind pedig a cunami magassága szempontjából, mert azt mondták nekem, hogy 46 méteres maximumot ért el, és átlagos magassága 14 méter volt, és ilyen körülményekkel nem kell számolnunk Európában?
Rebecca Harms
(DE) Elnök asszony! Elnézést kérek öntől, Chichester úr, németül beszéltem, de semmit sem mondtam felszólalásomban Németországról. Ha bármit is mondanék Németországról, akkor ezt mondanám: szerintem helyénvaló az, hogy a német kormány, olyan emberek vezetése alatt, mint amilyen például Klaus Töpfer éghajlat-politikai szakértő, azt mondta, hogy az ezekkel az erőművekkel kapcsolatos kockázatok túlságosan nagyok, és katasztrófa esetén a kockázatok kezelhetetlenek lennének, és ezért Németország kiszáll az atomenergia használatából. Szerintem fontos ennek megemlítése ezen a helyen német nézőpontból. Ám én semmit sem mondtam erről az előző felszólalásomban.
Másodszor azt szeretném mondani Japánnal kapcsolatban, hogy a TEPCO és a többi atomerőmű üzemeltetője a fukusimai események előtt azt állította, hogy erőműveik műszaki szempontból fel vannak készítve az olyan jellegű földrengések elviselésére, amelyek valószínűleg bekövetkezhetnek. Voltak olyan előrejelzések és figyelmeztetések, amelyek szerint előfordulhat egy ilyen jellegű szörnyű cunami. Nem értem, hogy a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség miért nem avatkozott be korábban.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Angelika Niebler
(DE) Elnök asszony! Szeretném megkérdezni öntől, Harms asszony, miért nem mondott köszönetet Oettinger úrnak. Miért nem mondta azt, hogy köszönöm? Szerintem botrányosak azok a vádak, amelyeket ön felvetett ellene. Oettinger úr volt az egyetlen személy, aki a legjobban kihasználta a lehetőséget arra, hogy Fukusima után azonnal összehozzon minden érintettet, és ő volt az, aki ragaszkodott az európai szintű stressztesztek végrehajtásához, függetlenül attól, hogy ki viseli a felelősséget. Az elért eredmények messze meghaladják az elmúlt 15-20 évben európai részvétellel és európai szinten összeállított csoportok szakértői értékeléseivel végrehajtott teszteket. Szerintem tisztességtelen öntől, ha mindenfajta felelősség vállalása nélkül folytatja saját zöld politikáját.
Rebecca Harms
(DE) Elnök asszony! Nagyon jól emlékszem Oettinger úr egyik nyilvános megjegyzésére, amikor azt mondta, hogy tudja, hogy egyes európai uniós atomerőműveket le kellene választani a hálózatról a stressztesztek eredményeként. Akkor megkérdeztem tőle, melyik erőművekre utalt. Azt várom el tőle, hogy kitartson amellett, amit akkor mondott. Emlékszem, hogy Oettinger úr azt mondta a legutolsó plenáris ülésen, hogy nem fogja aláírni azt a dokumentumot, amely akkor a vita tárgyát képezte a stressztesztekről. Mégis aláírta, annak ellenére, hogy alig néhány változtatást hajtottak végre benne a minőség szempontjából.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Ashley Fox
Elnök asszony! Miért nem hajlandó Harms asszony elfogadni azt, hogy álláspontja és képviselőcsoportjának álláspontja miatt ők nem érdekeltek a stressztesztekben: egyáltalán nem érdekli őket semmiféle objektív bizonyíték. Csak az a céljuk, hogy végleg leállítsák a nukleáris ipart, és ez az eltökélt szándékuk. Miért nem ismeri el, hogy valójában ez az igazság?
Rebecca Harms
(DE) Elnök asszony! Mivel jelenleg nincs olyan atomerőművünk, amelyben az aktív zóna leolvadása esetén képesek lennék a hatásokat a reaktorra korlátozni, az a véleményem, hogy ki kell szállnunk az atomenergia használatából. Ezt kész vagyok nyíltan elismerni. Nem titok.
Másodszor: mi kezdettől fogva teljes mértékben elköteleztük magunkat és továbbra is elkötelezettek vagyunk a meglévő erőművek valós műszaki felülvizsgálata mellett, amely a jól ismert biztonsági problémákra összpontosít. Nagyon sajnáljuk, hogy erre nem fog sor kerülni. Mi, a Zöldek /az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja ebben a Parlamentben kampányt folytattunk magas szintű, kötelező biztonsági előírások bevezetéséért. Niebler asszony tudja, miért vallottunk kudarcot, és hogy ma miért nincsenek érvényben magas szintű, kötelező biztonsági előírások Európában.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Niki Tzavela
Elnök asszony! Csernobil óta, akut személyes okok miatt az atomerőművek esküdt ellensége vagyok. Fukusima után az ott dolgozó emberek és a tűzoltók voltak az első áldozatok. Tehát kötelességtudó, az atomerőműveket elutasító elkötelezett polgárként írásbeli nyilatkozatot nyújtottam be, hogy kifejezzem a hősies fukusimai erőfeszítések - a dolgozók és a tűzoltók - iránti szolidaritásomat, és valóban nagy meglepetéssel láttam azt, hogy az ön képviselőcsoportja mind a mai napig még semmit sem írt alá. Ön mennyire elkötelezett? Annak első lépéseként, hogy elismeréssel adózzunk ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Rebecca Harms
(DE) Elnök asszony! Nagyon örülök annak, hogy újból beszélhetünk erről a kérdésről, de van egy nagyon súlyos problémám. Úgy gondolom, hogy a Japánban kialakult nukleáris pokollal kapcsolatban csodálatos hőstetteket hajtottak végre. Gyakran ellátogatok Csernobilba, még a tiltott övezetbe is. Meggyőződésem, hogy a munkások még ma is hősiesen viselkednek ebben a veszélyes zónában. Azok az emberek, akik hősökké váltak, hőssé válásuk után már évtizedek óta harcolnak a nyugdíjukért, egészségügyi ellátásukért és így tovább. Könnyű beszélni a hősiességről, de a következmények valódi megoldása egy másik, méghozzá sokkal szomorúbb történet.
Jo Leinen
Elnök asszony! Ügyrendi javaslattal szeretnék élni. Jelenleg a biztos úrral folytatunk vitát, nem önmagunk között és az egyes politikai csoportok között. Az eljárási szabályzat alapján úgy gondolom, hogy egy kékkártyás kérdést lehet benyújtani, nem hatot vagy hetet.
Elnök
Az önök beleegyezésével félbeszakítom a kékkártyás eljárást, mert még van három további igény. Ami engem illet, egyetértek a vita folytatásával, de szeretném elkerülni a szóváltást. Ezért térjünk rá a vita folytatására.
Sabine Wils
Elnök asszony, Oettinger úr! Fel vagyok háborodva. Az uniós atomerőművek stressztesztjei alibit kínálnak az üzemeltetőknek reaktoraik további működtetéséhez, és az a rendeltetésük, hogy eltitkolják az úgynevezett maradványkockázatok által képviselt valós veszélyeket, különösen akkor, ha az erőműveket nem kell bezárni abban az esetben, ha a stressztesztek eredményei negatívaknak bizonyulnak.
A stressztesztekbe nem illesztették be a terrorizmussal kapcsolatos kockázatokat, és ez azt jelenti, hogy az atomenergia-társaságok profitját meg fogják óvni a modernizációs intézkedések költségeitől.
A radioaktív sugárzás nem áll meg az országhatároknál. Az európai emberek és a szomszédos országok védelme érdekében az EU-nak ki kell dolgoznia egy egész Európára kiterjedő kiszállási stratégiát, szomszédsági politikájának részeként fel kell szólítania szomszédait az atomenergiából történő kiszállásra, és ilyen módon meg kell akadályoznia új atomerőművek felépítését. Ennek előfeltétele az Euratom-Szerződés megszüntetése, amelyet a nukleáris ipar terjeszkedésének előmozdítására használnak fel. Az eddigiekben csak Romániának, Bulgáriának és Ukrajnának több mint 500 millió euró hitelt nyújtottak új atomerőművek építése céljából.
Rolandas Paksas
Elnök asszony! Ha ma mérlegre szeretnénk helyezni a nukleáris ipar előnyeit és veszélyeit, nehéz lenne megmondani, melyik múlja felül a másikat. A tapasztalatok azt mutatják, hogy az atomerőművek meglehetősen sebezhetőek - mind 25 évvel ezelőtt Csernobil, mind pedig néhány hónappal ezelőtt Fukusima.
Litvániához nagyon közel, az Európai Unió külső határa mentén, aránytalanul nagy teljesítményű atomerőművek építését tervezik, valójában már épülnek is, és ezeknek biztonsága és környezetre gyakorolt hatása sok vitát vált ki. Ha baleset történik ezekben az erőművekben, az súlyos veszélyt jelent mind Litvániára, mind pedig az Európai Unió egészére nézve.
Gondoskodnunk kell arról, hogy ne csak Európában, hanem annak határain túl is a legmagasabb biztonsági előírásokat alkalmazzák. Minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy az egész világon bevezessenek kötelező biztonsági ellenőrzéseket az atomerőművekben.
A nukleáris biztonság területén kiemelt szerepet játszik az Európai Bizottság. Figyelemmel kell követnie és ellenőriznie kell azt, hogy ez a megközelítési mód visszatükröződik-e a szomszédos országokban, különösen azokban, amelyek atomerőműveket szándékoznak építeni az EU külső határai mentén, és hogy a nemzetközi egyezmények rendelkezéseit megfelelően végrehajtják-e, vagy azok nem többek írott malasztnál. Gondoskodnunk kell arról, hogy ne csak az Európai Unió tagállamai, hanem a szomszédos országok, elsősorban Oroszország és Fehéroroszország is betartsák a legszigorúbb biztonsági és környezetvédelmi előírásokat.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr! Ausztriában, ahol ön szívesen vakációzik, mi nagyon jó munkát végzünk, ami az atomerőműveket illeti. A mai vita radioaktív intenzitásának természetesen van egy fontos haszna. Emlékezteti önt arra, Oettinger úr, hogy még ön is átélheti a damaszkuszi úton történt megtérést, és az EnBW, a német energiatársaság barátjából olyan emberré válhat, aki felelősséget vállal az atomerőművek ellenőrzéséért. Ha valóban jó munkát végez, akkor még a kiszállási stratégiát is kidolgozhatja. Ám tisztában kell lennie azzal, hogy ennek érdekében meg kell vívni a hatáskörökért folytatott harcot.
Az a "több”, amit ön megígért nekünk, nem elegendő, és természetesen nagyon fontos, hogy ön nyomást gyakoroljon egyik közös szomszédunkra, Csehországra, amely tudomásom szerint semmiféle kritikusabb tesztben nem óhajt részt venni, különös tekintettel a bűncselekményekkel kapcsolatos tesztekre. Ezenkívül nyomást kell gyakorolnia az Egyesült Királyság botrányosan viselkedő nukleáris lobbistáira, és ez elvezet bennünket a legfontosabb témához.
Ne engedje meg, hogy a lobbisták befolyásolják önt a Bizottságban. Nézze meg, hogy valójában kik tartják a kezükben a hatalmat az olyan fontos szervezetekben mint az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportja (ENSREG) és a Nyugat-európai Nukleáris Hatóságok Szövetsége (WENRA). Tartsa a szemét Dominique Ristori úron, azon a bizottsági tisztviselőn, aki láthatatlanul, de elválaszthatatlanul összefonódott a nukleáris lobbival, és a többi bizottsági tisztviselőn. Kifizetődik az erőfeszítés, ha lehetővé teszi az ön számára azoknak a célkitűzéseknek az elérését, amelyeknek eléréséről szeretne beszámolni.
Ami a legfontosabb: önre már nem lehet úgy tekinteni ebben a vitában, mint aki a német ipar és az összes olyan energiaszolgáltató társaság mellett áll, amelyeknek neve E betűvel kezdődik: EDF, E.ON és EnBW. Meg kell tartania tőlük a kritikus távolságot. Ausztria, az az ország, amely önnek is kedvenc vakációs úti célja, minden szükséges segítséget megad ehhez önnek.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Elnök asszony, biztos úr! Vigyáznunk kell a vita alakulására. Amikor a biztos urat folyamatosan félbeszakítják, majd más parlamenti képviselők a kérdések özönét zúdítják rá, a vita csak nagyon nehezen maradhat meg a mellett a tárgy mellett, amelyet vizsgálunk és a biztos úr által felvetett szempontok mellett, más képviselői kívánságok helyett.
Először is azt szeretném mondani, hogy egyes parlamenti képviselőknek valamivel több alázatot és józan észt kellene tanúsítaniuk, mert így olyan színben tűnhetnek fel, mintha ők lennének az egyetlenek, akik valaha is elgondolkodtak a nukleáris biztonság kérdésén és az egyetlenek, akik aggódnak gyermekeik és az emberiség jövője miatt.
Az 58 franciaországi reaktor, az Egyesült Királyságban működő reaktorok vagy a sok más országban felépített reaktorok nem azt jelentik, hogy a franciák vagy mások ostobábbak vagy kevésbé intelligensek, vagy hogy ők nem aggódnak gyermekeik jövője miatt, illetve hogy soha nem gondolkodtak el a nukleáris biztonság kérdésén.
Hölgyeim és uraim! A nukleáris biztonságért folyamatosan tenni kell az összes atomerőmű összes reaktora tekintetében. Sok magasan képzett szakember van itt közöttünk, ők nem értelmetlenül fecsegő hétköznapi emberek, hanem olyan emberek, akik már kezdettől fogva nap mint nap foglalkoznak ezekkel a kérdésekkel.
Szükség van-e most a stressztesztek közös felülvizsgálatára? Teljes mértékben egyetértek ezzel és azt kell mondanom, hogy egyes emberek, akik most ezekről a kérdésekről beszélnek, megtagadták a Parlament ezzel kapcsolatos közös állásfoglalásának aláírását, amelyet a parlamenti képviselőcsoportok többsége támogatott.
Ennek alapján valamit ki kell hangsúlyoznunk: stressztesztekről beszélünk, nem az atomenergia eltörléséről. Ez utóbbi kérdésről nemzeti vitákat kell lefolytatnunk és a végrehajtásra is ott fog sor kerülni.
Ezért a stressztesztekről szólva - mert egyesek nem akarnak erről beszélni, csak alig hallható hangon beszélnek vagy vitatkoznak az atomenergia kiküszöböléséről valamelyik vitán -, azt kell mondanom, hogy Oettinger biztos úr nagyon rövid idő alatt kiváló munkát végzett. Máris elfogadott és a gyakorlatban végrehajtott egy egész sor intézkedést és tesztet, amely meg fogja nekünk mutatni a jelenlegi helyzetünk súlyosságát.
Ezért gratulálok önnek, biztos úr, csak elismerés illeti önt mindazért, amit tett.
Jo Leinen
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr! A stressztesztek szükségesek és már régen esedékessé váltak. Meglepő, hogy már korábban nem hajtották azokat végre. Az ön érdeme, hogy végre vizsgálatnak vetik alá az EU összes atomerőművét.
El kell azonban ismernünk, hogy nagyon vékony jégen táncolunk ezekkel a stressztesztekkel. Helyesen mondta azt, hogy van több olyan ország, amelyik nem hajlandó részt venni európai ellenőrzési eljárásban. Természetesen fennáll annak kockázata, hogy az ellenőrzés országonként eltérő lesz. Egyesek nem akarják majd beilleszteni a repülőgép-baleseteket, míg mások erőműveiknek csak egy részét nyitják majd meg a stressztesztek előtt. Gondoskodnia kell arról, hogy a tesztek valóban átfogóak legyenek.
Az is nyilvánvaló, hogy ön nem végzett átfogó kiértékelést. Az emberi tévedések területe hiányos. Sem ma, sem a jövőben nem az jelenti a kockázatot, hogy egy repülőgép véletlenül egy atomerőműre zuhan, hanem az, hogy célzott külső támadások intézhetők ezek ellen az erőművek ellen. Pontosan ez az, amit nem tesztelnek. Én Franciaország és Luxemburg határának közelében élek, és Cattenomban négy atomerőmű működik. Azt mondták nekünk, hogy a tűzoltóság és a rendőrség viseli ezekért a felelősséget. El tudom képzelni, amint az Al-Kaida és más csoportok terroristái fetrengenek a nevetéstől, amikor rájönnek, hogy a tűzoltóság és a rendőrség viseli a felelősséget a terrorista fenyegetések megelőzéséért. Ezt valóban be kell illeszteni a stressztesztbe.
És végül: milyen következményei lesznek annak, ha hibákat vagy gyenge pontokat találnak? Fennáll annak kockázata, hogy semmit sem tudunk majd tenni európai szinten és végül az egész sehova sem fog vezetni. Lesz olyan erőmű, amelyet valóban bezárnak vagy modernizálnak?
Legfőbb ideje, hogy felülvizsgáljuk az Euratom-Szerződést. Nem maradhat fenn az a helyzet, hogy semmiféle befolyással nem rendelkezünk az atomerőművek biztonsága tekintetében.
Fiona Hall
Elnök asszony! Egyes tagállamok túl hamar lefolytatták a stresszteszteket. Úgy hallottuk, hogy az Egyesült Királyság nukleáris felügyelője, Dr. Mike Weightman, már ki is adta időközi jelentését, még a stressztesztek elfogadása előtt. Ragaszkodni fog-e a Bizottság ahhoz, hogy az összes tagállam megfelelő módon lefolytassa a stresszteszteket, és senkinek ne lehessen saját könnyített verziója?
Különösen aggaszt engem az a lehetőség, hogy az Egyesült Királyság kormánya esetleg a stresszteszt-eljárás jövő júniusban esedékes lezárása előtt jóváhagyja az atomerőműveknek egy teljesen új generációját. Biztos úr! Egyetért-e azzal, hogy ez nem lenne bölcs dolog az európai nukleáris biztonság szempontjából? Gondoskodni fog-e arról, hogy azokat az információkat, amelyeket biztonsági aggályok miatt nem lehet nyilvánosságra hozni, legalább egy titkos fórumon, például a nemzetbiztonsági szolgálatok között megosszák?
Ivo Strejček
(CS) Elnök asszony, biztos úr! Az atomenergiáról való lemondás, amelyet megfigyelhettünk például Németországban, politikailag elhibázott lépés, amely minden valószínűség szerint katasztrofális gazdasági következményekkel jár majd, nemcsak magára Németországra, hanem minimum Közép-Európára nézve is. Ezzel semmiképpen sem a német döntést akarom kritizálni, mivel az Európai Unió minden egyes tagállamának jogában áll, hogy felállítsa saját energiaellátási programját, és neki kell viselnie a döntéshez kapcsolódó összes gazdasági, társadalmi és politikai következményt is.
Ugyanezen az alapon ragaszkodom ahhoz, hogy az én hazámnak, Csehországnak szintén jogában áll önállóan eldönteni azt, hogy milyen módon állít elő villamos áramot. A cseh energiaforrás-összetétel egyharmadát megbízható atomerőművekből nyerjük. Úgy vélem, hogy tovább fogjuk erősíteni nukleáris erőforrásainkat, és hogy további erőműblokkokat fogunk felépíteni, az összes kritikus biztonsági és ellenőrzési paraméter és követelmény betartásával.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök asszony! Kérdést szeretnék feltenni Strejček úrnak. Mit szól ahhoz, hogy amint nekem a tudomásomra jutott, a Cseh Köztársaság úgy döntött, hogy nem vesz részt komoly stressztesztekben, és hogy nem akar részt venni a bűnözők támadásainak kérdésében? Mi az ön személyes hozzáállása a nukleáris iparhoz, és milyen személyes kapcsolatokat tart fenn ezekkel a lobbicsoportokkal?
Ivo Strejček
(CS) Elnök asszony! Először is szeretném kihangsúlyozni képviselőtársam számára, hogy semmiféle kapcsolatom nincs ezzel a lobbicsoporttal. Másodszor: nem tudok arról, hogy a cseh kormány bármiféle olyan értelmű nyilatkozatot adott volna ki, hogy a cseh atomerőműveket ki kell vonni az ellenőrzés alól, amint erről Oettinger biztos úr beszámolt.
Yannick Jadot
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Ön ellen nem személyes támadások irányulnak ebben az ügyben, biztos úr, de meg kell értenie, hogy rendkívül csalódottak vagyunk amiatt, hogy a Bizottság ilyen könnyen engedett egyes tagállamok, különösen Franciaország nyomásának.
Tehát valóban ki akarjuk vezetni az atomenergiát, mivel meggyőződésünk, hogy ez az egyetlen módja a nukleáris kockázatok kiküszöbölésének. Azt is tudjuk azonban, hogy egy olyan országban mint Franciaország, 20-25 évre is szükségünk lehet az atomenergia kivezetéséhez, és a legújabb tanulmányok, amelyek statisztikákat közölnek súlyos nukleáris balesetekről azt jelzik, hogy a következő tizenöt éven belül súlyos baleset történik valahol a világon.
Valós teszteket akarunk, és nem tudjuk elfogadni azt a tényt, hogy Franciaországban sikerült engedélyeztetni a jelenlegi gyakorlat folytatásának kockázatos lehetőségét. A tesztek nem jeleznek előre repülőgép-baleseteket sem tüzelőanyag-medencék, sem pedig reaktorok felett. Terrorista támadások előrejelzéseit sem tartalmazzák. Nem vagyunk hajlandók elfogadni azt, hogy az európai szinten alkalmazott tesztek a nukleáris ipar válságkezelő egységének kommunikációs gyakorlatává váljanak, amelyet aztán Sárközy úr kiállíthat a vitrinbe a G8 következő ülésén, hogy eladhasson további európai nyomottvizes reaktorokat (PWR). Ezt nem tudjuk elfogadni, biztos úr.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).
Peter Liese
(DE) Elnök asszony! Jadot úr! Meg tudja-e erősíteni azt, hogy a stressztesztek tárgyában összeállított közös állásfoglalást először aláírták az önök csoportjának elnökei, Harms asszony és Cohn-Bendit úr, akik aztán ellenezték azt a plenáris ülésen annak ellenére, hogy nem történt benne alapvető változtatás? Gondolja-e továbbá, hogy ez nem segítette elő Oettinger úr helyzetét, aki szigorúbb stressztesztek bevezetése mellett kötelezte el magát?
Yannick Jadot
(FR) Valóban, Liese úr, ezt az állásfoglalást mi is aláírtuk, és del Castillo Vera asszony szavaira is szeretnék reagálni, aki azt mondta, hogy a francia lakosság támogatja az atomenergiát. Ez nem igaz. Az összes felmérés azt mutatja, hogy a francia emberek 77%-a el akar mozdulni az atomenergiától, de Franciaországban ezt a vitát nem lehet lefolytatni.
Miloslav Ransdorf
(CS) Elnök asszony! Csak három rövid megjegyzésem van a biztos úr nyilatkozatáról. Először is, én támogatom a stressztesztnek a Nyugat-európai Nukleáris Hatóságok Szövetsége által beterjesztett módszertanát. Ezek a tesztek egy valószínűségi megközelítési módot feltételeznek, amelyről a biztos úr lemondott egy abszolutista megközelítési mód javára.
Másodszor szeretnék rámutatni arra, hogy minden olyan területen létre kell hozni stresszteszteket, ahol energiát termelnek, mert csak így lehet hiteles a közbiztonságnak ez az egész megközelítése. Az energiatermelésben ott számolnak be a legtöbb áldozatról, ahol átszakad egy gát. Például 1976-ban 26 000 ember halt meg, amikor Kínában átszakadt egy gát.
Harmadszor azt szeretném mondani, hogy a biztos úr a jelek szerint elindult egy zöld zarándokútra, de a lengyel szatirikus, Jerzy Lec megjegyzi, hogy még ha zarándokútra megyünk is, akkor is büdösek leszünk és izzadni fog a lábunk.
Niki Tzavela
Elnök asszony! Szeretném elmondani a biztos úrnak, hogy bízom a nukleáris katasztrófák elleni küzdelemmel kapcsolatos őszinte erőfeszítéseiben, és bízom érzékenységében és tárgyilagosságában, amelyet tanúsít, amikor védőhálóról gondoskodik Európa számára a nukleáris katasztrófákkal szemben.
Úgy vélem, hogy a stresszteszteket nemcsak az Európai Unióban és a szomszédos országokban kell lefolytatni, hanem globális szinten is. Ez globális kérdés. Ezért üdvözlöm az Egyesült Nemzetek főtitkárának, Ban Ki Mun úrnak a megjegyzéseit, aki kijelentette, hogy június 24-re magas szintű ülést hív össze Bécsben. Remélem, hogy a biztos úr ott lesz.
Az ENSZ főtitkára meghatározta a nukleáris biztonság öt pontját, és az általam látottak alapján ezek megegyeznek a biztos úr által elénk tárt szabályokkal, amelyeknek alapján tájékoztatott minket arról, hogyan kell továbblépnünk. Bécsben nemzetközi ülést rendezünk az Egyesült Nemzetek égisze alatt. Majd szeptember 22-én csúcsülést tartunk a nukleáris biztonságról az Egyesült Nemzetek New York-i székházában.
Véleményem szerint ilyen módon megbirkózhatunk ezzel a kérdéssel. Nem Európa az egyetlen olyan hely vagy kontinens, amelynek szembe kell néznie a nukleáris katasztrófákkal, tehát globális megközelítéssel nézzünk szembe ezzel a kérdéssel.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr! Amint tudjuk, a banki stressztesztek során olyan bőkezűen határozták meg a mozgásteret, hogy szinte az összes vizsgált intézmény képes volt viszonylag jó eredményeket felmutatni a teszteken. Ha valamilyen kockázatot sejtettek, akkor a biztonság kedvéért kevésbé alapos vizsgálatot hajtottak végre. Azt kell feltételeznünk, hogy az atomerőművek esetében is hasonlóan fognak lezajlani az események. A nukleáris stressztesztek mindeddig csak az aggódó európai polgároknak szánt placebónak bizonyultak. Attól a ténytől eltekintve, hogy a semmiféle következménnyel nem járó tesztek teljesen értelmetlenek, kétséges, hogy akár a szigorúbb tesztelési követelmények is képesek lennének-e elérni a kívánt célkitűzést. A kérdés mindig azokkal az előírásokkal kapcsolatos, amelyekre a tesztek épülnek, mivel állítólag a 17 német reaktor közül ma egyetlen egynek a működését sem lehetne engedélyezni, egyszerűen azért, mert a reaktorok felépítésekor alkalmazott előírások nem felelnek meg a mai követelményeknek. A kritikusok még abban is kételkednek, hogy vajon akár az olyan vadonatúj atomerőművek, mint a Franciaországban és a Finnországban épülő nyomottvizes reaktorok is képesek-e megfelelni a legújabb biztonsági követelményeknek. Ha megállapítják, hogy egyes atomerőművek még a viharoknak sem képesek ellenállni, csak annyit tehet, hogy mindenkit felszólít arra, hogy törekedjen a lehető leggyorsabban kiszállni az atomenergiából.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Elnök asszony! Először is szeretnék köszönetet mondani azért a lehetőségért, hogy ma megvitathatjuk ezt a fontos kérdést, különös tekintettel az Európai Unió szomszédos területeire.
A radioaktív szennyeződés nem ismeri a határokat. Ezt fájdalmasan megtapasztaltuk Csernobil és Fukusima után. Ezért a legszigorúbb nukleáris biztonsági előírásokat kell kötelező érvénnyel és globálisan alkalmazni, a létesítményeknek mindenhol egyformán biztonságosaknak kell lenniük, és meg kell erősíteni a Nemzetközi Atomenergia-ügynökséget (IAEA).
Az Európai Unióban alkalmazott előírások a világ legmagasabb szintű előírásai közé tartoznak. Az ennél is nagyobb biztonság elérése érdekében stresszteszteket hajtunk végre a működő, a tervezett és a bezárt atomerőművekben. Ám ha biztonságban akarunk lenni, akkor ezekkel megegyező kritériumokat kell alkalmaznunk az EU szomszédságában már működő vagy tervezett létesítményekben is (Oroszország, Fehéroroszország, Törökország, Örményország, Svájc és Ukrajna). Az ennek érdekében folytatott következetes küzdelmünk során egységes hangon kell megszólalnunk.
Jelenleg az Európai Unió külső határaitól kevesebb mint 100 kilométerre, Szentpétervár közelében, továbbra is működik egy csernobili-típusú reaktorral felszerelt atomerőmű. Oroszország két új atomerőmű építését tervezi, még közelebb az Európai Unió határaihoz, Fehéroroszországban és Kalinyingrádban. A litván határtól ugyanolyan tisztán lehet majd látni az egyik ilyen erőmű kéményeit, mint ahogyan a strasbourgi katedrális tornyát láthatjuk a Parlamentből. A két projekt problémái hasonlóak. Még a környezeti hatásvizsgálat befejezése előtt megkezdték a munkát, és mindeddig nem magyarázták meg, hogy milyen kritériumok alapján választották ki az atomerőművek helyszínét, nem elemezték a lehetséges alternatív helyszíneket és nem készítettek általános evakuálási terveket. Léteznek olyan tervek, hogy mindkét atomerőműhöz felépítenek kísérleti reaktorokat, amelyeknek biztonságát lehetetlen kiértékelni, mivel még sehol sem működnek ilyen reaktorok.
Általánosságban szólva: Fehéroroszország nem készült fel az atomenergia fejlesztésére, és az orosz kormány nemcsak hogy nem válaszol a szomszédos országok által feltett kérdésekre, hanem saját lakosságának konzultációs igényeit is figyelmen kívül hagyja. Már második alkalommal tagadja meg bürokratikus eszközök alkalmazásával az atomerőművek építésével kapcsolatos népszavazásra vonatkozó kezdeményezés regisztrációjának engedélyezését. Az lenne az egyik olyan lépés, amely a legszigorúbb biztonsági előírások alkalmazására késztethetné az Európai Unió szomszédait, ha az egész Unió megtagadná a kérdéses előírások betartásának elmulasztásával megtermelt villamos energia megvásárlását. Nem használhatjuk fel az EU polgárainak pénzét nem biztonságos atomenergia támogatására.
Catherine Trautmann
(FR) Elnök asszony, biztos úr! A francia kormánnyal ellentétben én őszintén remélem, hogy lesz egy jelentős nyilvános vitánk. Átfogó stressztesztekre lesz szükségünk. Fukusima megmutatta, hogy el kell képzelnünk az elképzelhetetlent. A jelenleg alkalmazott módszer nem veszi figyelembe az olyan kockázatokat, mint a terrorista támadások vagy a repülőgép-balesetek, és ezért nem felel meg ennek a követelménynek. Átlátható vitára van szükségünk, mert a folytatás vagy a leállítás kérdésének eldöntését átfogó lakossági konszenzusra kell építenünk, amely tájékozott, és amelyet nem kerültek meg a szakértői viták során. Független vitára van szükségünk az összes érintett fél részvételével, hogy elkerülhessük a lehetséges érdekütközéseket és elősegíthessük a megbékélést.
Végül: én Elzászból származom, és ezért tudom, hogy a fessenheimi atomerőmű mennyire aggasztja német és svájci szomszédainkat. Ezeknek a kérdéseknek a teljes nemzeti ellenőrzés alá történő bevonása helyett inkább a szakértelemnek a biztonsági szerveink közötti megosztását kellene bátorítanunk. Ennek előnyeiként biztonságot, valamint átláthatóságot és európai szintű polgárságot élvezhetnénk.
Marielle De Sarnez
(FR) Elnök asszony! Valójában két kérdéssel kell szembenéznünk. Az első az atomenergia részesedése Európában. Erről a kérdésről úgy gondolom, hogy a következő évben átlátható nyilvános vitát kell rendeznünk az Unióban és az érintett tagállamokban. A második kérdés a ma délelőtt elénk tárt tesztekre vonatkozik.
Szeretném megemlíteni önnek, biztos úr, azt a négy alapelvet, amelyet szerintem be kell tartanunk, ha valódi ellenőrzési mechanizmussal akarunk rendelkezni. Az első alapelv az, hogy az ellenőrzési mechanizmusnak kötelezőnek kell lennie.
A második alapelv az, hogy ezt az ellenőrzési mechanizmust független és pártatlan hatóság kezébe kell adni. Nem igazán hiszek az önszabályozásban.
A harmadik alapelv az, hogy ennek a mechanizmusnak jogilag kötelező erővel kell bírnia. Ahhoz, hogy a tesztek valaha is negatív eredményt hozhassanak bármely adott létesítménynél, ezeknek a teszteknek kötelező erejűeknek kell lenniük a tagállamokra nézve, amelyeknek ezután nincs más választásuk, be kell zárniuk a nem megfelelő létesítményeket.
A negyedik szempont az, hogy ennek a mechanizmusnak átláthatónak kell lennie: az eredményeket a nyilvánosság elé kell tárni véleményezés céljából. Ilyen módon talán képesek leszünk megteremteni azt, amit Ek asszony európai biztonsági kultúrának nevez.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Elnök asszony! A nukleáris biztonság kérdéseire - mind a tagállamokban, mind pedig a szomszédos országokban - az Európai Uniónak kiemelt figyelmet kell fordítania. A japán fukusimai atomerőműben bekövetkezett baleset után a Bizottság bejelentette, hogy stresszteszteket hajt végre az Európai Unió hasonló létesítményeiben. Ez nagyon jó hír és nagyon jó döntés volt. Várjuk ennek végrehajtását. Valamennyi európai polgár biztonsági szükségleteinek figyelembevételével kiemelt figyelmet kell fordítani a rendelkezésünkre álló összes eszköz megfelelő használatára a biztonsági előírások szintjének emelése és az atomenergiából fakadó potenciális fenyegetések kiküszöbölése érdekében. Nemcsak a tagállamok határain belül elhelyezkedő erőművek jelentenek potenciális veszélyt, hanem azok is, amelyek az Unióval határos országokban működnek. Emellett a tagállamokat megfelelő módon motiválni és támogatni kell az uniós erőművek stressztesztjeinek végrehajtásában.
Szeretném továbbá kihangsúlyozni, milyen nagy szükség van további beruházásokra, mind az atomenergia kutatása, mind pedig a jövőbeni balesetek és káros hatásaik előrejelzésére és leküzdésére irányuló fontos kutatások területén.
Claude Turmes
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr! A cattenomi atomerőmű példájának felhasználásával, amely sok százezer embert fenyeget Luxemburgban, valamint Saar-vidék és Rajna-vidék-Pfalz német tartományban, szeretném kifejteni, hogy ezek a felhígított stressztesztek miért nem fogják elérni a céljukat.
Cattenom a luxemburgi repülőtérre vezető út mentén fekszik, és pontosan azt nem vizsgálják, mi lenne a következménye annak, ha egy repülőgép lezuhanna Cattenomban. Miután az Európai Nukleáris Biztonsági Szabályozó Hatóságok Csoportja (ENSREG) benyújtotta az első dokumentumot, éppen ön volt az, aki módosítást nyújtott be annak érdekében, hogy a repülőgép-baleseteket illesszék be a dokumentum 4. oldalán. Ezt a módosítást, amely jó volt, Franciaország és az Egyesült Királyság megakadályozta.
Nagyon zavar bennünket az, hogy ön harcolt ezért és veszített, mégsem képes beismerni azt, hogy vesztett. Ez nem őszinte magatartás, és ezért vagyunk kritikusak önnel szemben. Egyértelműbbé kell tennünk azt, hogy Franciaország és az Egyesült Királyság jelenleg nem működik együtt olyan kérdésekben, amelyekben mi és ön is egyaránt akarjuk az együttműködést. Őszintén szembe kell néznünk ezzel a kérdéssel.
Liese úr! A Német Kereszténydemokrata Unió/Keresztényszociális Unió nem támogatott minket az atomenergiából történő kiszállásról szóló híres állásfoglalás kérdésében. Merkel kancellár bátrabb önnél, legalábbis ebben az esetben.
Marisa Matias
(PT) Elnök asszony, biztos úr! Közvetlenül azzal a javaslattal foglalkozom, amelyet ön ma a Parlament elé tárt, és teljesen őszintén elmondom önnek, hogy szerintem közülünk néhányan jogosan vagyunk csalódottak e miatt a javaslat miatt, mert a benyújtott javaslat nem egyszerűen gyenge, hanem hatalmas hiányosságokat is rejt.
Szerintem ez európai kérdés, nem annak a kérdése, hogy melyik tagállamnak van nukleáris ipara és melyiknek nincs: ez a kérdés Európa egészét érinti, és Európának kétségbeejtő szüksége van jó hírekre. Őszintén el kell önnek mondanom, hogy az egyik ilyen jó hír annak garantálása a lakosság számára, hogy gondoskodni fogunk biztonságukról.
Ha a teszteket az ön által beterjesztett feltételekkel hajtják végre, biztos úr, amelyek szerint az első fázist maguk az érintettek hajtják végre, a második fázist a szóban forgó érintetteket védelmező kormányok, a harmadik fázist pedig partnerek, akik valójában érintettek, akkor felteszem magamnak a kérdést, nem az lesz-e a végeredmény, hogy az összes atomerőmű jó állapotban van és ajánlásra érdemes?
Tudjuk, hogy ez nem igaz, és ezért nagyon remélem, hogy lesznek súlyos következmények és elmondhatjuk majd a lakosságnak, hogy gondoskodunk biztonságukról, nemcsak úgy teszünk, mintha gondoskodnánk arról.
Peter Liese
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani Oettinger úrnak. Harcolt, és sok mindent elért. Az eredmények nem tökéletesek, de azok a vádak, amelyeket ma itt Oettinger úrral szemben felhoztak, valamennyiünkre vonatkoznak. Önkritikusan be kell ismernünk, hogy nem fogadtuk el az állásfoglalást. Képviselőcsoportom egy része szintén nem volt olyan helyzetben, hogy megszavazhatta volna az állásfoglalást, és ez sajnálatos. A vádak azonban a Zöldek /az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjára és a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjára is vonatkoznak, akik először aláírták az állásfoglalást, majd végül nem támogatták azt a plenáris ülésen. Ez nagyon megnehezítette Oettinger úr helyzetét a tagállamokkal folytatott, szigorúbb stressztesztek bevezetésére irányuló küzdelmében.
Ez csak az első lépés, de tovább kell haladnunk. Módosítanunk kell az irányelvet. Oettinger úr! Mi támogatjuk önt annak biztosításában, hogy a jövőben ez kötelező érvényű legyen. Ki kell terjesztenünk, hogy a szomszédos országokra is vonatkozzon. Teljes mértékben támogatom azt, amit Morkūnaitė-Mikulėnienasszony mondott.
Németországot többször is megemlítették, és természetesen el kell viselnünk a kritikákat. Szeretnék azonban rámutatni arra, hogy az EU 13 tagállama már ma is jól boldogul atomenergia nélkül, többek között olyan sikeres gazdaságú országok mint Ausztria és Dánia, tehát el kell tudnunk fogadni ezt a lehetőséget Németországban is. Szeretném azt is elmondani, hogy Merkel kancellár ma nyilatkozott a kormány politikájáról a német parlamentben és újból rámutatott arra, hogy legalább azokon a területeken kellene közös előrehaladást elérnünk Európában, amelyekben egyetértünk. Például kifejezetten megemlítette az energiahatékonyságot.
Támogatásomról szeretném biztosítani Oettinger urat és arra bátorítom őt, hogy két héten belül nyújtson be ambiciózus javaslatot az energiahatékonyság tárgyában. Nagyon örülök azoknak a részeknek, amelyekről már tudunk, és amelyek az érintettekre vonatkozó ösztönzéseket és kötelezettségeket tartalmaznak. Nem tetszik nekem az, hogy a tagállamoknak saját célkitűzéseket kell majd felállítaniuk. A Bizottságnak kell célkitűzéssel előállnia, amely lehet kötelező, vagy megvalósulhat iránymutatás formájában. Kérjük, vezessen be egy célkitűzést, és aztán lesz egy nagyon jó javaslatunk.
Kathleen Van Brempt
(NL) Elnök asszony! Akár támogatja valaki az atomenergiát, akár hozzám hasonlóan az atomenergiától mentes Európa lelkes támogatója, mindenkinek a biztonság pártján kell állnia. Ebben a tekintetben az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjához tartozó képviselőtársaim, akik mértékletességet prédikálnak, egy kissé irányt tévesztettek. Ha Fukusima bármit is megtanított nekünk, akkor ez legelsősorban az, hogy nem vagyunk felkészülve a katasztrófákra, hogy nem vagyunk felkészülve mindazokra az eseményekre, amelyek akár holnap is bekövetkezhetnek, és amelyek, ha bekövetkeznek, a legsúlyosabb lehetséges következményekkel járnak. Ezért, biztos úr, engem most nem érdekel, hogy hány elismerést vagy ellenvetést kap itt.
Engem az eredmények érdekelnek. Aggódunk, nagyon aggódunk, mert az a legrosszabb, ami történhet, hogy a közeljövőben végrehajtunk stresszteszteket és olyan eredményeket kapunk, amelyek tökéletes mentséget szolgáltatnak a rendkívül öreg erőművek sok üzemeltetőjének, többek között azon a területen is, ahol én élek, és így bezárás helyett még tovább működtethetik azokat.
Két kérdésem van. Hogyan kíván gondoskodni arról, hogy ezeknek a stresszteszteknek a függetlensége valóban garantálva legyen? Másodszor: hogyan kíván gondoskodni arról, hogy az eredmények valóban elvezessenek a legelavultabb atomerőművek bezárásához?
Corinne Lepage
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Csak köszönetet mondhatunk és gratulálhatunk ennek a kezdeményezésnek a benyújtásáért. Sajnálatos módon osztom azoknak a véleményét, akik különösen csalódottak az eredmény miatt, amely győzelmet jelent a nukleáris létesítmények üzemeltetőinek, azoknak a biztonsági hatóságoknak, amelyek fedezték mindazt, ami harminc éven át történt, és azoknak a tagállamoknak, amelyek nem akarják újból átgondolni az általuk meghozott döntéseket, nemcsak az atomenergia megtartásával, hanem a kockázatértékeléssel kapcsolatban meghozott döntéseiket sem.
Biztos úr! Meg kell oldanunk az alapvető problémát és újból meg kell vizsgálnunk az Euratom-Szerződést, amint ezt ön is említette. Más szavakkal: meg kell vizsgálnunk azt a kérdést, hogy a tagállamok mennyire szabadon blokkolhatnak bármit, amint ezt Franciaország is nyilvánvaló módon megtette.
Újból meg kell vizsgálnunk a felelősséggel kapcsolatos elfogadhatatlan kérdéseket - ugyanis ha a felelősséggel kapcsolatos általános jog szabályait alkalmaznánk, akkor ezek a problémák nem léteznének. Újból meg kell vizsgálnunk az általános jog szabályainak alkalmazását az európai polgárok információkhoz való hozzáférési joga szempontjából is, mert a bevezetett rendszer a jelenlegi körülmények között ezt nyilvánvaló módon nem garantálja.
Satu Hassi
(FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Sok képviselőtársam már említette a stressztesztekkel kapcsolatos visszalépéseket: azt a tényt, hogy túl sok minden függ azoknak önkéntes jellegétől, és nem utolsósorban azt, hogy a reaktorok mennyire tudnának ellenállni a terroristák támadásainak. Képviselőtársam, Morkūnaitė-Mikulėnienasszony megemlítette annak egyik okát, amiért a stressztesztek hiányosságai rendkívül sajnálatosak. Szentpétervár közelében, alig 200 kilométerre Helsinkitől és Tallinntól, van négy csernobili-típusú reaktor, amely sok százezer uniós polgár biztonságát fenyegeti.
Oettinger biztos úr! Ön valami másról beszél. Oettinger biztos úr, kérem figyeljen ide! Herr Kommissar Oettinger, ich bitte Ihnen ... Oettinger biztos úr! Kérem, válaszoljon a következő kérdésre: úgy gondolja-e, hogy ha Oroszország beleegyezik stressztesztek végrehajtásába atomerőművein, azoknak a kritériumoknak az alapján, amelyekre én törekszem, akkor ez valóban növelni fogja a biztonságunkat annak figyelembevételével, hogy több csernobili-típusú reaktor is működik az EU határainak közelében?
Romana Jordan Cizelj
(SL) Elnök asszony! Elmondhatom, biztos úr, hogy ön hatalmas eredményeket ért el. Nagyon rövid idő alatt önnek sikerült kidolgoznia a stressztesztek igen részletes leírását és az ön közvetítésével megállapodás jött létre az Európai Bizottság és a tagállamok 27 szabályozó testülete között.
A tagállamok újból fel fogják mérni a biztonsági határokat, amelyek ez alkalommal túllépik minden feltételezett baleset határait. Ez fontos hozzáadott érték és kiegészítő követelmény. Egyes képviselők kritizálták azt, hogy az emberi tényezőt nem mérik fel, illetve nem veszik megfelelően figyelembe. Azt kell mondanom, hogy jómagam figyelmesen elolvastam ezeknek a stresszteszteknek a leírását és nagyon elégedett vagyok azzal, hogy a tesztek nemcsak a technológiai, hanem az emberi tényezőt és a szervezeti szempontokat is felölelik.
Ezzel nagy lépést tettünk előre az Európai Unió biztonsági előírásainak egységesítése felé és úgy gondolom, hogy keresnünk kell a további előrelépés lehetőségeit; hol és hogyan tehetünk további fontos lépéseket, amelyekkel fejleszthetjük az EU jogköreit ezen a területen? Elvárom, hogy az Európai Bizottság előálljon valamilyen javaslattal ebben a tekintetben.
A fokozott bizalom érdekében a teszteket nemzetközi vizsgálatoknak kell alávetni, és ezzel kapcsolatban van egy kérdésem. Szeretném tudni, hogy a hét főből álló csoportok kizárólag az Európai Bizottság és a szabályozó testületek képviselőiből állnak majd, vagy független szakértők is részt vesznek a munkájukban? Ha igen, akkor szeretném tudni, hogy mi alapján fogják őket kiválasztani.
Van még két kérdésem. Először is: végrehajtják-e ezeket a teszteket a már bezárt német atomerőműveken? Másodszor: milyen következményei lesznek a német atomerőművek bezárásának az európai belső energiapiacra nézve?
Ami a nukleáris hulladékokról szóló irányelvet illeti, azt szeretném mondani, hogy legközelebb több lehetőségünk lesz ennek megvitatására annál, mint amit ön a felszólalásában említett és remélem, hogy az Európai Bizottság figyelembe fogja venni az Európai Parlament javaslatait, mert az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottságban több erőteljes javaslatot is megszavaztunk az Európai Bizottság eredeti javaslataihoz képest.
Justas Vincas Paleckis
Elnök asszony! Az EU atomerőművei elleni fenyegetések, amennyiben valóságosak, élet-halál kérdést jelentenek sok ezer ember számára. Még a kicsi országoknak is fel kell készülniük a legszigorúbb körülményekre, a terrorista támadásokat és a repülőgép-baleseteket is ide számítva. Hogy éreznék magukat a nagy uniós országok polgárai, ha egy nem demokratikus ország felépítene egy nem megfelelően tesztelt atomerőművet Brüsszel, Berlin, Párizs vagy London közelében úgy, hogy nem konzultálnak a lakossággal és nem osztanak meg megbízható információkat a szomszédos országokkal?
Litvániának jelenleg ezzel a helyzettel kell szembenéznie. Vilnius közvetlen közelében, Fehéroroszországban - az átláthatóság teljes hiánya mellett - atomerőművet kezdenek építeni. Létfontosságú, hogy az EU - nemzetközi szervezetek támogatásával - kiterjessze az atomerőművek stressztesztelésének gyakorlatát az egész világra, különös tekintettel külső határaira.
Frédérique Ries
(FR) Elnök asszony! Én a magam részéről szeretnék gratulálni Oettinger biztos úrnak azért a kezdettől fogva rendíthetetlen eltökéltségért, amelyet a nukleáris biztonság bonyolult tárgyában tanúsított, annak figyelembevételével, hogy ebben a tárgykörben nagyrészt a tagállamok rendelkeznek kompetenciával.
Amint már elhangzott, első követelésünk nyilvánvaló módon a jelenlegi Euratom-Szerződésnek a felülvizsgálata, amely gyakorlatilag változatlan maradt az első megszövegezése óta. A 143 európai atomreaktor ellenőrzése végül bevallottan csak a fukusimai forgatókönyvre fog vonatkozni, és ön világosan meghatározta ennek határait, biztos úr. Ez már az első győzelem; mindenképpen valós elszakadást jelent a titkolózás kultúrájától, amely most már több mint negyven éve ezt az ágazatot jellemzi.
A nukleáris iparnak mindenki másnál jobban meg kell értenie, hogy az átláthatóság kritikus jelentőségű a biztonsággal kapcsolatos összes kérdés tekintetében - ön tíznél is több alkalommal megismételte ezt a szót, biztos úr -, az üzemeltetők és az állami felügyeleti hatóságok függetlenségéhez hasonlóan, a független szakértők kinevezésével, és még mindig nem vagyunk elégedettek ebben a kérdésben.
Paul Rübig
(DE) Elnök asszony! Az osztrák nép egyértelmű többséggel leszavazta az atomenergia használatát, és ez világos üzenetet küld politikusainknak. Szeretném megemlíteni, hogy Palacio úr már az eddigiekben is hatalmas erőfeszítéseket tett annak érdekében, hogy mozgásteret biztosítson Európában az ezen a területen történő manőverezéshez. Piebalgs úr nukleáris biztonsági irányelve is sikeres volt. Remélem, hogy hamarosan új nukleáris biztonsági irányelvvel fogunk rendelkezni, amely kötelező érvényű lesz, és amely lefekteti az ellenőrzési eljárásokat és az előírásokat.
Ki kell értékelnünk, hogy a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (IAEA) előírásai közül melyek állnak a rendelkezésünkre, és melyeket lehet beépíteni az EU joganyagába, jogilag kötelező érvénnyel. Az egyszeri stressztesztek természetesen nem elegendőek. A jövőben stressztesztek egész sorát kell lefolytatni, hogy a veszélyes atomerőműveket haladéktalanul be lehessen zárni. Ennek elérése érdekében uniós szabályozó hatóságra van szükségünk, amely a nemzeti szabályozó hatóságokkal közös jogkörökkel rendelkezik, és amely jogosult leválasztani a hálózatról bármely erőművet, amely nem felel meg ezeknek az előírásoknak.
Csak támogatni tudom mindazt, ami itt ma elhangzott. Az Euratom-Szerződést felül kell vizsgálni. Fel kell szólítanunk az állam- és kormányfői összetételben ülésező Tanácsot annak biztosítására, hogy ez közös európai kérdéssé váljon a Tanácsban. Nem szabad, hogy most is úgy történjen, mint amit a Tanácsban a múltban általában tapasztaltunk, hogy a nukleáris munkacsoport mindent ellenez, ami Európából származik.
Ami a legfontosabb: meg kell vizsgálnunk az Európai Atomenergia-közösségen (Euratom) belül az atomerőművek leszerelésének lehetőségeit. Meg kell vizsgálnunk továbbá a végleges tárolás kérdéseit, és a védelemre, a biztonságra, a képzésre és az ellenőrzésre kell összpontosítanunk. Be kell vezetnünk az európai jogalkotásban az elszámolóháznak azt a modelljét, amely jelenleg ott fekszik előttünk. Oettinger úr! Számíthat ennek a Parlamentnek a támogatására ebben a tekintetben.
Edit Herczog
(HU) A kormányoknak nem lehet ma fontosabb feladata, mint hogy a nagyon kis valószínűséggel előforduló események, a hűtővíz vagy a teljes villamos betáplálás megszűnése esetére kidolgozzák az új módszereket, s egyetértek Rübig úrral, ennek nem egy egyszeri eseménynek kell lenni, hanem hosszabb ideig, gyakrabban el kell ezeket végezni. Azzal is egyetértek, hogy a többi, tőlünk keletebbre lévő országban is, a szomszédos országokban, terjesszük ki ezt a stressztesztet, ezért kérem a Bizottságot, vizsgálja meg a lehetőséget, hogy a keleti partnerségben hogyan lehet ennek a stresszteszt elvégzésének teret engedni.
És végül, biztos úr, a cybertámadás vagy a terroristatámadás elleni védettséget meg kell teremteni az Európai Unióban minden olyan ágazatban, ami határon átnyúló veszélyesanyag-kibocsátást eredményezhet. Az ön által megálmodott stresszteszten, biztos úr, a mostani magyar kormány megbukott, hiszen az elmúlt hét évben meghiúsította a NATO-radar megépítését, amely a repülőgép támadások ellen a mainál nagyobb védettséget nyújtott volna a paksi atomerőműnek.
Ivo Belet
(NL) Elnök asszony, biztos úr! Létfontosságú, hogy magasra tegyük a mércét ezeknél a stresszteszteknél, és hogy a teszteket valóban azonos kritériumok szerint folytassák le egész Európában. Elvégre tudjuk, hogy sok atomerőmű valamelyik országhatár közelében és nagyon sűrűn lakott területen helyezkedik el. Az a tény, hogy mindegyik atomerőműben végrehajtunk egy független és objektív európai felülvizsgálatot, nagyon pozitív fejlemény, mert ez megerősíti az európai energiapolitikát. Ezért maximális pontszám jár önnek, biztos úr.
Minden európai polgárnak jogában áll tudnia, hogy ezek az atomerőművek valóban biztonságosak-e. Ha a stressztesztek nem fognak kiterjedni a terrorista és a számítógépes támadásokra, hát legyen úgy. Ön kifejtette, hogy mi ennek az oka, és mi ezt megértjük. Ez azonban nyilvánvaló módon nem mentesítheti az Európai Bizottságot azon kötelezettsége alól, hogy tovább nyaggassa ezzel kapcsolatban a tagállamokat és hogy továbbra is nyomást gyakoroljon a nemzeti biztonsági szolgálatokra annak érdekében, hogy ezek a szolgálatok valóban vizsgálják meg, hogy ezekre a kockázatokra is fel fogják-e készíteni az erőműveket.
Ezeknek a teszteknek a hitelessége természetesen az eredmények végrehajtásán áll vagy bukik. Figyelembe kell vennünk azt, hogy a 143 európai atomerőmű egy része nem fog megfelelni ezeken a teszteken, hogy a leggyengébbekről le kell mondanunk, és hogy néhány erőművet talán be kell zárnunk. Ezután természetesen különleges lehetőségünk nyílik arra, hogy átálljunk megújuló energiaforrásokra. Egyértelmű, amint ezt kevéssel ezelőtt Leinen úr is elmondta, hogy abban a pillanatban elsősorban európai szinten jelentkezik majd ez a lehetőség. Az is nyilvánvaló, hogy közös európai beruházások, egyeztetett beruházások mellett kell döntenünk, és hogy közös európai finanszírozásra lesz szükség projektkötvények formájában. Számítunk önre, hogy abban a pillanatban a kezébe veszi az irányítást, ebben az európai energiapolitika felé vezető új lépésben. Köszönöm, és sok szerencsét.
Judith A. Merkies
(NL) Elnök asszony, biztos úr! Ön ma elismerésben és kritikában egyaránt részesült. Én is megveregetem egy kicsit az ön hátát, de figyelmeztetésben is részesítem. Nagyon örülök az európai stresszteszteknek, amelyeket pontosan azonos módon fognak alkalmazni egész Európában. Kétségbeejtő szükség van rájuk.
Egy valami aggaszt engem, mégpedig a hamis biztonságérzet. Nem az atomerőművek biztonságát kellene tanúsítanunk: meg kell vizsgálnunk, hogy pontosan milyen kockázatok állnak fenn, és nem szabad hamis biztonságérzetbe ringatni az embereket. Független felügyeletre van szükségünk az egész Unióban, és független szabályozó hatósággal kell rendelkeznünk. Jelenleg nem létezik ilyen szabályozó hatóság. Most létrehoztunk egy újabb réteget, de meg tudja-e nekünk mondani, hogy végül nem egy további olyan független szabályozó hatóságunk lesz-e, amelynek értékelései mellé oda kell tenni egy második tudományos véleményt is?
Egyetértek képviselőtársaim, Belet és Leinen úr kijelentésével, amely szerint ez a kérdés a továbbiakban nem tartozhat az Euratom-Szerződés hatálya alá. Polgárainkat maximális biztonság illeti meg, és eljött az ideje annak, hogy ezt a szempontot eltávolítsuk az Euratom-Szerződésből. Szándékában áll-e ennek a vitának az elindítása?
Aztán van még egy kérdés, amely nem részesült elegendő figyelemben: mit szándékozik tenni a Nemzetközi Atomenergia-ügynökségnek a fukusimai katasztrófával kapcsolatos ajánlásaival? Talán kiigazítja a stresszteszteket? Elmondhatja-e, mi fog történni abban az esetben, ha a stresszteszt netán negatív következményekkel jár?
Nagyon csalódott vagyok amiatt, ami az állásfoglalásunk kapcsán történt és nagyon sajnálom, hogy hagytuk magunkat az érzelmeink által irányítani. A biztonság a legfontosabb, nem így van?
Françoise Grossetête
(FR) Elnök asszony! Ez a vita nagyon rosszul indult, mert az egyik oldalon ott voltak a jó fiúk, az atomenergia ellenzői, a másik oldalon pedig a rossz fiúk, akik még mindig támogatják az atomenergiát. Ennek ellenére szeretnék újból rámutatni arra, hogy az atomenergia a részét alkotja annak az energiaforrás-összetételnek, amelyet mi itt a Parlamentben akartunk és amelyet reméltünk.
Most pedig szeretnék egy kicsit panaszkodni a vita miatt, amely a kollektív félelemre apellál. Ez nagyon sajnálatos tény, amikor egy ennyire fontos kérdéssel foglalkozunk. Az igaz, hogy az atomerőművek bizonyos esetekben kockázatokkal járhatnak, mégis nagyon megdöbbentem, amiért ekkora bizalmatlanság tapasztalható ebben a Parlamentben azokkal szemben, akik nap mint nap az atomerőművekben végzik munkájukat, és akik nap mint nap gondoskodnak atomenergiánk biztonságáról.
Ezért szeretném, ha felelősségteljes magatartást tanúsítanának. Tudjuk, hogy az Európai Unió lakosságában erős a vágy atomerőműveink biztonságának mindennapi biztosítása iránt. Ehhez azt is szeretném hozzátenni, hogy tökéletesen tudjuk, hogy az atomerőművek fölött nem szabad átrepülni - legalábbis Franciaországban -, és hogy Franciaországban egyetlen légi támaszpont 25 kilométeres körzetén belül sincs atomerőmű, és a légi támaszpontok felelősséggel tartoznak az atomerőművek feletti légtér megfigyeléséért.
Tehát igen, biztos úr, egyetértünk önnel. Egyetértünk ezeknek a teszteknek a kérdésében. Gratulálunk, ön sikerrel járt. Ezek a tesztek elengedhetetlenek, mert gondoskodnunk kell arról, hogy lakosságunk visszanyerje az atomerőműveinkbe vetett bizalmát. Ezek a tesztek nélkülözhetetlenek; a teljes függetlenség jegyében kell ezeket lebonyolítani, hogy visszanyerhessük ezt a bizalmat. Azt is láthatjuk azonban, hogy bizonyos esetekben titoktartásra van szükség. A terrorizmus elleni harc kapcsán nem tudjuk elképzelni azt, hogy valamelyik tagállam előzetesen feltárja a terrorizmus elleni küzdelemmel kapcsolatos stratégiai terveit.
Tehát vállaljunk valamennyi felelősséget. Bízzunk meg biztosunkban, és meggyőződésem, hogy olyan tesztjeink lesznek, amelyek szigorúak, és amelyek alkalmasak a megnyugtatásunkra.
Derek Vaughan
Elnök asszony! Munkatársaimhoz hasonlóan én is úgy gondolom, hogy a biztonságot kell a legelső helyre állítanunk. De én is azt gondolom, hogy az atomenergiának szerepelnie kell jövőbeni energiaforrás-összetételünkben. Alacsony szén-dioxid-kibocsátású, és képes biztonságos ellátásról gondoskodni. Például ennek használatával a virágzó európai országoknak nem kell energiát importálniuk kevésbé virágzó országokból, az ezzel együtt járó összes problémával együtt.
Olyan települések is támogatják, mint az észak-walesi Anglesey, ahol már van atomerőmű.
Más munkatársaimhoz hasonlóan azonban én is támogatom a stresszteszteket - az Egyesült Királysághoz hasonlóan -, és úgy gondolom, hogy minden tagállamnak kötelezettséget kell vállalnia ezek mellett a stressztesztek mellett. Ezeket a teszteket gyorsan le kell folytatni, ki kell terjedniük minden eshetőségre, még az atomerőművekre és a tüzelőanyag-ciklushoz tartozó egyéb létesítményekre is.
Ez valamennyiünk számára igazán fontos kérdés. Meggyőződésem, hogy Európának szüksége van az atomenergiára, de biztonságos atomenergiára van szüksége.
Zbigniew Ziobro
(PL) Elnök asszony! A fukusimai katasztrófa után a társadalom fokozottan aggódik az európai atomerőművek biztonsága miatt. Ez érthető. A Japánból hozzánk eljutó információk alkalmanként rettenetesek és rémisztőek és azt mutatják, hogy súlyos szennyeződés érte az országot. Egyikünk sem szeretné, hogy ez Európában megismétlődjön, mint ahogyan Csernobil megismétlődésére sem vágyik senki. Ellenkezőleg, a társadalom félelmeinek enyhítése érdekében feltétlenül mindent meg kell tennünk az európai atomenergia biztonságának garantálásáért. Ezért annyira fontosak a stressztesztek. Ám az is nagyon fontos, hogy ezeket nagyon alaposan hajtsák végre, hogy garantálják az objektivitást és hogy hitelessé és bizonyossá tegyék azt, hogy lefolytatásuk lehetővé teszi a vészhelyzetek és a válságok előrejelzését, amelyek Európában éppúgy bekövetkezhetnek, mint Japánban. Mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy Európa biztonságos legyen, és hogy helyreállítsuk az ebbe az energiaforrásba vetett bizalmat. Arról sem szabad azonban megfeledkeznünk, hogy más energiaforrások is léteznek, ilyen például a hagyományostól eltérő palagáz.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Elnök asszony! Az atomenergiát sok éven keresztül a jövő energiájának tekintették - környezetbarát, hatékony, nem szennyezi a környezetet. A csernobili és a közelmúltban lezajlott fukusimai tragédia megmutatta az érem másik oldalát. Ám ma nem lehet az a célkitűzésünk - amint ezt a baloldal szeretné -, hogy csak azért folytassunk le stresszteszteket, hogy az eredmények elfogult értelmezésével ürügyet szolgáltassunk ahhoz, hogy Európában lemondjunk az atomenergiáról. Ma az atomerőművek biztonságának fokozását, a közvélemény lecsillapítását és az atomenergiáról kialakult negatív kép megváltoztatását kell célul tűznünk magunk elé. Ennek kell ma a prioritásunknak lennie. Ezért nem értem azokat a baloldali hangokat, amelyek az atomenergiára kivetett újabb adóról és az erről az energiaforrásról való végleges lemondásról beszélnek. Ez az út abban az időszakban, amikor hiányoznak az alternatív források, a villamos energia árának megugrásához fog vezetni. Európának ma felül kell vizsgálnia az atomenergiára vonatkozó törvényeket a tagállami felelősségek területén, létre kell hoznia közös szabályokat és optimalizálnia kell az uniós biztonsági előírásokat. A stresszteszteknek választ kell adniuk a biztonsággal kapcsolatos kérdéseinkre és a veszélyek összes lehetséges formáját figyelembe kell venniük, a terrorista támadásoktól kezdve egészen az áramkimaradásokig.
Lena Kolarska-Bobińska
Elnök asszony! Szeretném elmondani a biztos úrnak, hogy ma az Európai Unió megváltoztatja az atomenergia biztonságával kapcsolatos belső politikáját, ugyanakkor megkezdjük a külső energiapolitikával kapcsolatos munkát. Ezeket a politikákat valamikor a jövőben egyesíteni kell.
A nukleáris stresszteszteknek nemcsak a Bizottságnak kell segítséget nyújtaniuk a biztonságról szóló irányelv átdolgozásában, hanem az energiapolitika külső dimenzióiról szóló, hamarosan kiadásra kerülő bizottsági jelentésbe is be kell épülniük. A stresszteszteknek és az energiabiztonságnak a harmadik országokkal az energiáról folytatott párbeszédünk kulcsfontosságú részét kell alkotnia. Gondoskodnunk kell arról, hogy a kalinyingrádi és a fehéroroszországi új erőművekre ugyanazok az előírások és tesztek vonatkozzanak, mint a hasonló európai uniós létesítményekre, különösen most, amikor Oroszország atomerőművekbe akar beruházni.
Zigmantas Balčytis
(LT) Elnök asszony! A nukleáris biztonságról való gondoskodás minden országra nézve releváns kérdés, függetlenül attól, hogy rendelkezik-e atomenergiával, vagy sem. Természetesen kifejezhetjük felháborodásunkat a múltban történtek miatt, de ma nyilvánvaló módon tovább kell lépnünk. Biztos úr! Valóban dicséretes, hogy a fukusimai baleset után ön azonnal reagált és kezdeményezte az atomerőművek tesztelésének ötletét, és az is nagyon jó, hogy a tagállamok beleegyeztek ezeknek a teszteknek a végrehajtásába. Ám semmiféle olyan rendszer nem létezik, amely az új atomerőművek felépítését szabályozná az Európai Unió határainak közelében, és ez már többször is elhangzott a kalinyingrádi és a fehéroroszországi atomerőművek építésének megvitatása során. Ezért úgy gondolom, hogy sürgősen kezdeményeznünk kell és el kell fogadnunk megfelelő jogszabályokat, szisztematikus, kötelező jellegű és egyértelmű alapelvekre épülő eljárások biztosítása érdekében, amelyek szabályoznák az atomerőművek felépítését és üzemeltetését. Akkor rendelkezhetnénk objektív információkkal a lehetséges fenyegetésekről és reménykedhetnénk azoknak elkerülésében.
Michèle Rivasi
(FR) Elnök asszony, biztos úr! Szeretném felhívni a figyelmét arra, hogy a Csernobil 25. évfordulója alkalmából Kijevben megrendezett nemzetközi ülésen az Institut de radioprotection et de sûreté nucléaire kijelentette, hogy húsz éven belül súlyos baleset történhet Európában, ezért nagyon fontosak a stressztesztek, valamint a reaktorok biztonságának és üzembiztonságának fokozása.
Szembe kell azonban néznünk az öregedő atomerőművekkel és az alvállalkozásba adás gyakorlatával. A nukleáris iparban dolgozók 80%-a alvállalkozó. Ezenkívül jól ismerjük a terrorista kockázatok geostratégiáját. Ha megvizsgáljuk ezeknek a stresszteszteknek a franciaországi vonatkozásait, akkor azt látjuk, hogy ezek "relaxációs tesztekké” válnak.
Biztos úr! Gratulálok önnek ezeknek a stresszteszteknek a bevezetéséért, de be kell avatkoznia és meg kell mutatnia, hogy nem ért egyet egyes tagállamok álláspontjával, az Egyesült Királyságot és Franciaországot is ideértve. Ezzel egyértelműen kijelentené, hogy ez nem lehet nemzeti kérdés, hanem európai kérdésnek kell lennie, amelynek célja az európai polgárok biztonságáról való gondoskodás.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony! Azzal szeretném kezdeni, hogy kifejezem elismerésemet azért, amiért az Európai Bizottság a 143 európai uniós atomerőmű átlátható felülvizsgálatának elindításával annyira gyorsan lépett az azzal kapcsolatos európai aggodalmak csökkentése érdekében, hogy a sok európai atomerőmű kockázatot jelenthet a lakosságra nézve.
Hölgyeim és uraim! Meg kell értenünk, hogy ezek a stressztesztek az erről a kérdésről folytatott átfogó párbeszédnek csak a kezdetét jelentik, mert csak a tesztek kiértékelése után láthatjuk majd az európai nukleáris ágazat valódi állapotát. Biztos vagyok abban, hogy a stressztesztekből származó adatok felkészítenek majd bennünket az ezzel a kérdéssel kapcsolatos megbeszélések újabb körére, amelynek során megvitathatjuk az Európai Unió új biztonságpolitikáját ezen a területen. Ma ahelyett hogy megkérdőjeleznénk az atomerőműveink biztonsági kockázatainak felülvizsgálatára irányuló bizottsági erőfeszítéseket, próbáljunk meg inkább a lehető legtöbb tárgyilagos információt összegyűjteni ezek tényleges állapotáról. Ez elősegíti majd az európai nukleáris biztonsággal kapcsolatos jövőbeni döntések meghozatalát.
Günther Oettinger
Elnök asszony, tisztelt képviselők! Boldogan megvitatom önökkel a következő néhány hónap során végrehajtandó stressztesztekkel kapcsolatos legfontosabb észrevételeiket és javaslataikat. Először is azonban, ha aggódnak amiatt, hogy a stresszteszteknek egy felhígított verziója a jóváhagyás pecsétjévé válik a szükséges objektivitás nélkül, akkor biztosíthatom önöket afelől, hogy az elkövetkező hónapok során hivatalaimmal együtt minden lehetséges lépést megteszek majd annak érdekében, hogy ez a feltételezés megalapozatlannak bizonyuljon.
(Taps)
Ez jelen pillanatban egy olyan aggály, amelyet tökéletesen megértek, de egyes tagállamoknak előítéleteik is vannak. Azt szeretném kérni, hogy a stressztesztek befejezéséig egyetlen atomerőmű felett, valamint felettem és munkám felett se mondjanak ítéletet. Ez az ajánlatom mindenki számára, Harms asszonyt és Turmes urat is ide számítva, és készen állok egy kritikus és átlátható megközelítési mód elfogadására a folyamat következő lépéseit tekintve.
Másodszor: ha azt feltételezzük, hogy a stressztesztek végeredménye nem valamiféle placebo lesz, és hogy a jóváhagyás pecsétjét nem véletlenszerűen fogjuk osztogatni, hanem a tesztek konstruktívak, kritikusak és objektívek lesznek, akkor meggyőződésem, hogy ezek a stressztesztek sok előnnyel járnak majd, és hogy az alternatíva, a stressztesztek végrehajtásának elmulasztása rosszabb megoldás lenne.
(Taps)
Volt néhány kemény tárgyalásunk. Az első tervezet nem felelt meg az elvárásaimnak. Az aláírt változat azonban jelentős részben kielégíti a polgárok elvárásait, akik jogosan törődnek a magas szintű európai biztonsággal. Szeretném újból kifejteni, Turmes úr, hogy ha nem írom alá a tesztelési kritériumok átdolgozott és véleményem szerint pozitív verzióját, akkor semmit sem sikerül elérnünk. A közmondás szerint jobb ma egy veréb, mint holnap egy túzok.
Második szempontom az, hogy önök alaposságot és tárgyilagosságot várhatnak el tőlem, de megfigyeltem néhány jelenséget. Az egyik a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport egyik brit képviselőjének felszólalása volt, akinek pártja tagja a koalíciós kormánynak az Egyesült Királyságban. Ez a párt a választások előtt ellenezte az atomenergia használatát, utána viszont támogatta, és ez a személy kritizálja alaposságomat, amelyet a stressztesztek kapcsán tanúsítok. Csak annyit mondhatok, hogy ez a felszólalás helyénvalóbb lett volna a londoni pártértekezleten, mint amennyire itt volt Strasbourgban.
Egy másik felszólalás jut az eszembe. A spanyol kormány semmiféle látható jelét nem adta annak, hogy támogatná az alapos stressztesztek tárgykörét. Ezért annak a képviselőnek a felszólalása sem volt igazán hasznos, aki az egyik spanyol kormánypárthoz tartozik.
Ugyanez vonatkozik arra a képviselőcsoportra is, amelynek én is a tagja vagyok, tehát az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportra is. A képviselőcsoportok nevében elmondott néhány felszólalás sajnálatos módon azt szemlélteti, hogy a képviselőcsoportok képviselőinek mindeddig nem sikerült elérniük célkitűzéseiket saját pártjukon belül, a saját hazájukban. A sportból vett kifejezéssel élve engem érdekel majd, mi fog megjelenni a francia szocialista párt választási programjában ebben a tárgykörben. Nagyon érdekel, ki lesz a jelölt és hogy fog kinézni a választási program. A Parlament azonban innen, Strasbourgból nem tudja befolyásolni azokat a kérdéseket, amelyek a nemzetállamok hatáskörébe tartoznak.
Ami a központi kérdést illeti, az energiaforrás-összetétel továbbra is a nemzeti kormányok és parlamentek hatáskörében marad. Nem számít, hogy tetszik-e ez nekünk, vagy sem. Demokrataként el kell fogadnom. Véleményem szerint az a tény, hogy most első alkalommal független munkacsoportok fogják megvizsgálni a nemzeti atomreaktorokat, és hogy a megfigyelőket is meg fogják figyelni, történelmi lépést jelent az európai polgárok közös biztonságának szolgálatában.
Turmes úr! A stressztesztek kitérnek a repülőgép-balesetek vizsgálatára. A tesztelési kritériumok kifejezetten tartalmazzák az olyan balesetek következményeit, amelyeknek során repülőgép zuhan valamelyik atomerőműre, és ezért a vizsgálat részét alkotják a harmadik fázisban. Ezt nagyon szívesen megmutatom önnek. Turmes úr! Ha ennek a Parlamentnek az összes képviselője olyan hangos lenne, mint ön, akkor nagy lenne a zűrzavar ebben az ülésteremben. Ezt csak egy valaki engedheti meg magának. Szívesen megbeszélem ezt önnel a későbbiekben. A repülőgép-balesetek a vizsgálat részét alkotják, mert a kritériumok között kifejezetten szerepel a repülőgép-becsapódásoknak az atomerőművek biztonságára gyakorolt hatása.
Következő mondanivalóm az, hogy megvádoltak engem a tesztek önkéntes jellegének eltitkolásával. Ennek pontosan az ellenkezője igaz. A szakbizottságban megrendezett legelső üléstől kezdve mindig kihangsúlyoztam, hogy a stressztesztben való részvétel önkéntes. Viszont a részvételre biztatjuk az összes tagállamot. Mind a 14 tagállam önkéntesen a részvétel mellett döntött, ami hatalmas siker az Európai Parlament számára.
Hogy végül mi fog történni? Szeretném teljesen egyértelművé tenni, hogy a tények erejére támaszkodom. Ha súlyos problémák merülnek fel egy adott atomerőműnél, akkor az európai polgárok és a releváns tagállam polgárai felszólítanak majd a szükséges intézkedések megtételére. Nekem ez a meggyőződésem, és ezért annyira fontos az átláthatóság, az alaposság és a tárgyilagosság. Eltökélt szándékom ennek előmozdítása a következő néhány hónap során. Az Euratom-Szerződés felülvizsgálatára vonatkozó javaslat nagyszerű. Az Euratom-Szerződés azonban elsődleges jog, és ezért nem bizottsági, hanem tagállami hatáskörbe tartozik. Az Euratom-Szerződés csak egyhangú döntéssel változtatható meg. Csak azt mondhatom mindenkinek, akinek jó javaslatai vannak ebben a tárgykörben: az atomenergia támogatói és ellenzői sokféle véleményének és hangulatának figyelembevételével valóban úgy gondolják, hogy sikerül egyhangú döntést elérnünk az Euratom-Szerződés meghosszabbításáról? Én nem hiszem, hogy ez erősen valószínű lenne. Ezért én a realista megközelítési módoknak és annak vagyok a híve, hogy hozzuk ki a lehető legtöbbet a rendelkezésünkre álló Szerződésből.
A következő kérdés a tesztek függetlenségére vonatkozik. A harmadik fázisba beillesztett szakértői értékelésben, amely a teszt fontos részét alkotja, részt vesz egy hét külső tagot tartalmazó munkacsoport. Kifejezetten leszögeztük, hogy a munkacsoportban harmadik országok szakértői is részt vehetnek. A Bizottság is közreműködik ebben a munkában. Számíthatnak rám, gondoskodni fogok arról, hogy a Bizottság tisztviselői ne vigyék magukkal előfeltételezéseiket vagy előítéleteiket, és hogy alaposan és pártatlanul végezzék munkájukat. Bármely más feltételezés méltánytalan lenne tisztviselőinkkel szemben. Ezért kiállok tisztviselőimért a folyamat során.
Aztán ott van Fehéroroszország és Oroszország kérdése. A helyzet az, hogy jogköreink, az önöké itt a Parlamentben és a miénk a Bizottságban sajnálatos módon erősen korlátozottak Minszkben. Ezt kénytelenek vagyunk tudomásul venni. Esetleg előállhatunk arra vonatkozó ötletekkel, hogyan téríthetnénk vissza a kormányt a megfelelő ösvényre. Pillanatnyilag azonban kénytelenek vagyunk elfogadni azt a tényt, hogy a Minszkben regnáló kormánynak nincs politikája, ott nincs átláthatóság, nincs demokrácia és nincsenek biztonsági elgondolások. Ezért legfeljebb annyit tehetünk, hogy felszólítjuk a kormányt döntésének megváltoztatására. Semmi többet nem tehetünk.
Sokkal jobbak a kapcsolataink Oroszországgal. Az atomerőművek biztonsági tesztjeinek témája központi szerepet játszik majd oroszországi partnereinkkel folytatott tárgyalásainkon a következő néhány hét során. Elhangzott egy kérdés Kalinyingráddal kapcsolatban. Ezt üzenem a balti államok és Lengyelország képviselőinek: csak akkor tudjuk kiterjeszteni legszigorúbb műszaki előírásainkat a tervezett és Kalinyingrádban felépítésre váró atomerőműre, ha megengedjük, hogy az ebben az erőműben megtermelt villamos áramot eladják az európai piacon.
Ha azonban nem vesszük át a villamos áramot és nem tesszük lehetővé a villamosenergia-tőzsde működését, mert saját atomerőműveket tervezünk a balti államokban, akkor kevesebb befolyást tudunk gyakorolni a Kalinyingrádban alkalmazott technológia felett, mint ha megnyitnánk villamosenergia-piacunkat. Örömmel megvitatom önökkel nagyobb mélységekben is ezt a témát.
Végül kérem, higgyenek nekem, amikor azt mondom, nem fogom megengedni, hogy a stressztesztek felhígított változatát hajtsák végre. Kérem azonban, hogy a másik oldalon azt is fogadják el, hogy a stressztesztek nem tartalmaznak automatikus mechanizmust valamely atomerőmű bezárására csak azért, mert a saját tagállamukban nem sikerült megvalósítaniuk programjukat.
(Taps)
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Liam Aylward
A közelmúlt japán eseményei után feltétlenül le kell folytatni stresszteszteket az európai atomerőműveken az egészségügyi előírások és kockázatok felmérése, a potenciális katasztrófák elkerülése és a lakosság aggodalmainak enyhítése érdekében. Írország lakosságát súlyosan aggasztja az, hogy nem végeznek majd stressztesztet Sellafieldben, amely az ír partoktól alig néhány száz kilométerre helyezkedik el. A brit parton álló atomerőművek komoly kockázatot jelentenek Írországra nézve. Sellafield a legismertebb erőmű, és itt következett be súlyos szivárgás nem is olyan régen, 2005-ben. A brit hatóságok erre úgy reagáltak, hogy Sellafield esetére mentesség vonatkozik, mert már nem termelnek ott áramot. Ez nem igazán vigasztalja meg Írországban azokat, akik egy baleset következményeit nagyon megszenvednék. A sellafieldi erőmű igen közel van Írországhoz, és már eddig is nagyon sok baleset történt ott, ezért kérem, hogy a Bizottság gyakoroljon nyomást a brit hatóságokra az erőmű stressztesztjének lefolytatása érdekében, mert ez továbbra is kockázatot jelent Írország lakosságára nézve.
Sandra Kalniete
A fukusimai nukleáris baleset után az EU tagállamai közösen megállapodtak arról, hogy az Európai Uniónak stresszteszteket kell lefolytatnia az atomerőműveken, és az egész világot felkérték ugyanerre. Még mindig nincs semmi hírünk arról, hogy vajon ezeket a teszteket lefolytatják-e azokon a reaktorokon, amelyek az Unión kívüli európai országokban működnek. Az ezekben az országokban található reaktorok biztonsága közvetlenül befolyásolja európai polgárok biztonságát. Polgáraink jogosan aggódnak amiatt, hogy az Unió vajon képes lesz-e gondoskodni az EU-tagállamok közvetlen szomszédságában épülő vagy tervezett új atomerőművek biztonságáról, ilyen például a Grodnóban (Fehéroroszország) és Oroszország kalinyingrádi régiójában épülő erőmű. Sem Oroszország, sem pedig Fehéroroszország nem végezte el ezeknek az erőműveknek a környezeti hatásvizsgálatát az általánosan elfogadott nemzetközi előírások szerint, amelyre az espoo-i egyezmény is felszólít, ezt az EU összes tagállama aláírta. Meggyőződésem, hogy ezeknek az atomerőműveknek a felépítése az EU határai mentén nemcsak az EU tagállamaira nézve jelent fenyegetést, hanem az egész európai kontinensre nézve is. Ezzel az üggyel az egész Uniónak törődnie kell. Az Európai Bizottságnak megfelelő figyelmet kell fordítania erre a kérdésre és tevékenyen kell dolgoznia a biztonság garantálásán. Gondoskodnunk kell arról, hogy Oroszország és Fehéroroszország betartsa a nemzetközi előírásokat és együttműködjön a nemzetközi szakértőkkel az atomerőművek tervezésének, felépítésének és üzemeltetésének minden fázisában.
Eija-Riitta Korhola
Mi most Fukusima miatt vitatkozunk az atomerőművek stressztesztjeiről. Visszagondolok az áprilisi ülésre, ahol egyes képviselők mintha elveszítették volna minden arányérzéküket közvetlenül a baleset után. Néhányan az atomerőmű sérüléseivel kapcsolták össze a cunami sok ezer áldozatát. Voltak itt a Parlamentben olyanok, akik azon tűnődtek, hogy vajon a sok ezer áldozat elegendő-e. Ők azt kérdezték, hogy még hány nukleáris balesetre van szükség ahhoz, hogy legyen elegendő bizonyítékunk. Nem akartam hinni a fülemnek.
Még ma sincsenek olyan áldozatok, akik a fukusimai sugárzás miatt haltak volna meg. Annak ellenére, hogy Japán a valaha is feljegyzett legerősebb földrengések egyikét szenvedte el, amelyet a valaha is bekövetkezett legnagyobb cunamik egyike követett, annak ellenére, hogy nem voltak felkészülve ezekre az eseményekre, annak ellenére, hogy még csak nem is hajtották végre a javasolt fejlesztéseket, annak ellenére, hogy semmit sem tettek annak érdekében, hogy legyen vészhelyzeti áramellátás, és annak ellenére, hogy a japánok más hibákat is elkövettek már kezdettől fogva, alig néhány személyi sérülés történt.
Természetesen nem kétséges, hogy a fukusimai baleset katasztrófa volt. Nem lett volna szabad megtörténnie. Valószínűleg lesznek halálos áldozatok, de ezeknek számát össze sem lehet hasonlítani például a szénnel termelt energia áldozatainak számával. Európában az energiafogyasztás miatt a levegőben lebegő finom részecskék évről évre körülbelül 300 000 embert halálát okozzák. Ezért paradox az az állítás, hogy a fukusimai baleset közvetett módon több tízezer áldozathoz fog majd vezetni. Ők azért fognak idő előtt meghalni, mert Európa le akar mondani az atomenergia használatáról és fosszilis energia használatára akar áttérni. Ettől romlani fog a levegő minősége, ami növelni fogja a szív- és érrendszeri megbetegedések előfordulását és fenyegetni fogja az asztmától szenvedők életét. Ezért a fukusimai katasztrófa mögött megbúvó valódi gyilkos a szén, amelynek használatára most például Németország át akar állni.
Petru Constantin Luhan
Az Európai Bizottságnak a szomszédos országokra is ki kell terjesztenie a stressztesztek végrehajtását, és az EU szintjén megállapított azonos tesztelési kritériumokat kell rájuk is alkalmaznia, valamint figyelembe kell vennie az atomenergia lehetséges hatásainak határokon átnyúló természetét. Románia már elkezdte a stressztesztek végrehajtásának eljárását. Felmérésük során érdekünkben áll a Romániában alkalmazott nukleáris technológia különleges jellegének figyelembevétele, az EU-ban használt nukleáris technológiákkal összehasonlítva. Ezért úgy gondolom, hogy a következő szempontokat figyelembe kell vennünk a stressztesztek végrehajtása és kiértékelése során:
az alkalmazott teszteknek tesztelési "sablonok” használata nélkül figyelembe kell venniük az adott atomerőműben használt nukleáris technológiát, és a technológia különleges jellegzetességeire is kiterjedhetnek;
a stresszteszteket technikai alapon, nem politikai vagy olyan alapon kell kiértékelni, amely teret enged a spekulációknak;
a független szakértői értékelő munkacsoportban a nemzeti szabályozó hatóság, valamint a szomszédos országok képviselőinek is részt kell venniük, a vészhelyzeti tervekkel kapcsolatos tapasztalatok kicserélése céljából.
Algirdas Saudargas
Senki sem vitatja, hogy az atomerőmű-katasztrófa következményei hosszú ideig fennmaradnak, a környezetre és az emberekre nézve egyaránt, és hogy ezek nem állnak meg a határoknál. Már három hónap telt el a japán katasztrófa óta, és még mindig nem tudjuk, hogyan fogják kezelni mindezeket a kérdéseket. Az Európai Bizottság gyorsan és megfelelő módon reagált erre a katasztrófára, stressztesztek végrehajtását javasolta az összes atomerőművön és szigorúbb nukleáris biztonsági előírásokért harcol. Időközben rendszeres ellenőrzések erősítenék a nukleáris biztonságot és a lakosságnak az atomenergiába vetett bizalmát. Ám most már láthatjuk, hogy a stressztesztek végrehajtása még az Unión belül is nehéz feladat lesz, jóllehet mindenki megértette az ilyen jellegű tesztek fontosságát és szükségességét. Ezenkívül nem összpontosíthatunk egyszerűen az Unión belüli nukleáris biztonságra. Ha Kalinyingrádban és Asztrovóban, az EU határainál a legmagasabb szintű nemzetközi biztonsági követelmények betartása nélkül végrehajtják a folyamatban lévő atomerőmű-projekteket, akkor ezek nemcsak a szomszédos balti államokra, hanem a viszonylag közeli Európa egészére nézve fenyegetést fognak jelenteni. Az Európai Bizottság több alkalommal is megerősítette, hogy egyes szomszédos országok - Ukrajna, Oroszország, Svédország és Törökország - hajlandó csatlakozni az európai stresszteszt-programhoz, de még mindig nem világos, hogy a Bizottság milyen konkrét lépéseket akar tenni az együttműködés megteremtése érdekében, és hogy alakul majd ez a helyzet Fehéroroszország tekintetében.
Michèle Striffler
Németország közelmúltban meghozott azzal kapcsolatos döntése, hogy 2022-ig fokozatosan megszünteti az atomenergia használatát, új szakasz kezdetét jelzi az energiafüggőséggel és az atomenergia lehetséges alternatíváival kapcsolatos kérdések alapvető újragondolásában, amely most Európában zajlik.
Az atomenergia azonban sok európai országban továbbra is a villamosenergia-ellátás fontos eleme marad. A nukleáris erőművek és létesítmények biztonságának központi kérdést kell alkotnia a tagállamok számára. Ezenkívül nemcsak az európai erőművekben kell nukleáris biztonsági teszteket lefolytatni, hanem ezeket minden olyan országban végre kell hajtani, ahol termelnek atomenergiát.
A nukleáris katasztrófák hatásai gyakran országhatárokat is átlépnek. Ennek figyelembevételével nagyon örülök annak, hogy Párizsban két nappal ezelőtt megállapodás született arról, hogy minden olyan országnak, ahol működnek nukleáris létesítmények, végre kell hajtania biztonsági ellenőrzéseket annak felmérésére, hogy ezek a létesítmények mennyire képesek ellenállni olyan eseményeknek, amelyeket mindeddig "valószínűtlennek” tekintettünk.
Végül gratulálok önnek, Oettinger biztos úr, amiért sikerült konszenzust teremtenie a nukleáris létesítmények stressztesztjeinek kritériumairól és gyakorlati részleteiről, ami lehetővé teszi számunkra a legmagasabb biztonsági szintek elérését az egész világon.
