A Bíróság "Turco” ügyben hozott ítéletének végrehajtása (vita) 
Elnök
Következő napirendi pontunk, a következő vita:
Marco Cappato és Michael Cashman képviselőknek az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság, és Anneli Jäätteenmäki és Costas Botopoulos képviselőknek az Alkotmányügyi Bizottság nevében feltett szóbeli kérdése az Európai Bíróságnak a "Turco” ügyben hozott ítéletének végrehajtatása tárgyában - B6-0470/2008), és
Marco Cappato és Michael Cashman képviselőknek az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság, és Anneli Jäätteenmäki és Costas Botopoulos képviselőknek az Alkotmányügyi Bizottság nevében a Bizottsághoz intézett kérdése az Európai Bíróságnak a "Turco” ügyben hozott ítéletének végrehajtatása tárgyában - B6-0471/2008).
Marco Cappato
szerző. - (IT) Elnök úr, Biztos asszony, hölgyeim és uraim, Maurizio Turco, aki a megelőző parlamenti ciklusban képviselőtársunk volt és jelenleg az Olasz Radikális Párt képviselője - amiként azt minden átlagos állampolgár megteheti - olyan tanácsi anyagok közzétételét kérvényezte, amelyek egy vita során bizonyos álláspontot képviselő nemzeti küldöttségek nevét tartalmazták. A listát azonban nem kapta meg. A Tanács elutasította a kérés teljesítését, de e lépés jogi indoklását is megtagadta.
Az Elsőfokú Bíróság mentközben ugyan arra késztette a Tanácsot, hogy azonosítsa be a kérdéses nemzeti küldöttségeket, de végül Turco úr ellenében, a Tanács javára döntött, elkerülve, hogy az Európai Bíróságot bevonja az ügy kezelésébe. Az Európai Bíróságnál történt fellebbezést követően azonban a Bíróság hatályon kívül helyezte az eredeti ítéletet.
Az Európai Bíróság világosan kifejtette, hogy a dokumentumok, és különösen a jogalkotási anyagok elérhetőségének biztosítása - a demokratizmus elemeként - kötelező, és azt korlátozni csak kivételes esetekben lehet, mivel mindezen anyagok egyértelműen a köz javát szolgálják. A dokumentumokkal kapcsolatos nyilvános és jogi viták fokozzák az intézmények legitimitását, és növelik a beléjük vetett közösségi bizalmat.
Ma - röviden - azt kérdezzük, hogy a Bizottság és az európai intézmények milyen módon tervezik kezelni az ítéletet? Más szavakkal, élnek-e a vonatkozó eljárások alapos felülvizsgálatának eshetőségével, megteremtve a dokumentumokhoz való azonnali hozzájutás lehetőségét?
Tudom, itt egy hétköznapi állampolgárról beszélünk, s hogy ezt a kérvényt bárki előterjeszthette volna. Tudom, itt nem valamiféle intézményi vitát követő reformról szólunk. Úgy vélem azonban, hogy éppen ebben áll Turco úr kezdeményezésének jelentősége, hiszen azt igazolja, hogy egy egyedi eset néha sokkal messzebbre vezethet, mint az intézményi kezdeményezések.
Adassék meg számunkra minden lehetőség e dokumentumok közzétételéhez. Az embereknek meg kell tudniuk, például, hogy ma, az Európai Bizottság sajtóértekezletén megerősítést nyert az, hogy a Bizottság mindmáig nem kért tájékoztatást az olasz kormánytól a Maurizio Turco által felvetett ügyre, az olaszországi egyházi oktatásban tapasztalható megkülönböztetésre vonatkozóan.
Miként lehetséges, hogy e tájékoztatást mindmáig nem igényelték? Ez konkrét példája annak a mechanizmusnak, amelyben az európai intézmények átláthatatlanná válnak a polgárok számára. Ezt az esetet is fel kell használnunk annak elérésére, hogy a dokumentumokhoz való hozzájutás és a közzétételi eljárások radikális kiigazításra kerüljenek!
Anneli Jäätteenmäki
szerző. - (FI) Elnök úr, a törvényalkotási folyamat a demokratikus országokban átlátható és nyilvános. A polgárok megismerhetik, hogy parlamenti képviselőik miként szavaztak, mi húzódik meg a döntések mögött. Sajnos, ez nem érvényesül az EU-ban. Mi nem dicsekedhetünk azzal, hogy az EU demokratikus és nyílt, hogy a polgárok hozzáférhetnek a törvényhozás alapjait képező okmányokhoz. Ezért is kérdeztük a Bizottságot, mit kíván tenni az ítélet nyomán, elsőként, a szabályok és alkalmazott gyakorlat módosítása terén a nyíltság, az átláthatóság és a demokrácia megvalósulása érdekében, illetve mit is tervez az ítélet nyomán a Tanács a nyitottság és a demokratizmus érvényesítése, továbbá a nemzeti álláspontok megismertetése érdekében? Csak a nyílt és nyilvános vélemények alapján képesek az emberek ellenőrizni azt, hogy az őket képviselők mit is csinálnak. Itt az ideje, hogy határozott intézkedésekkel szavatoljuk azt, az EU hosszú idő után végre elmondhassa, sőt büszkén állíthassa is, hogy nálunk a demokrácia, a nyitottság, és a törvénykezés átláthatósága érvényesül!
(Taps)
Jean-Pierre Jouyet
Elnök úr, Biztos asszony, Alelnök asszony, hölgyeim és uraim, tudom mennyire fontos az Önök - és különösen Elnök úr - számára az átláthatóság. Az elnökség Önökhöz hasonlóan kezeli e kérdést. Nagyon fontos, hogy polgáraink megértsék, az életüket befolyásoló európai döntések, így az európai jogalkotás is, miként születnek. Természetesen, e területen is előre kell lépnünk.
Örülök kérdésfelvetésüknek, mert az módot nyújt a jogi véleményekhez való nyilvános hozzáférés bonyolult kérdéskörének áttekintésére. Noha ez az adott ítélet tárgya, de egyben arra is készet, hogy annak fényében átláthatósági politikánk egészét górcső alá vegyük.
A Turco-ítélet azért is fontos, mert ez az első alkalom, hogy az Európai Bíróság egyedi esetekre vonatkozóan foglalt állást - mint említették - a jogi vélemények és azok nyilvánosság általi elérhetősége feltételeinek tárgyában. Ítéletében a Bíróság - utalva a polgároknak a döntéshozatalhoz való erőteljesebb kötődése kérdésére - emlékeztetőt tesz közzé a jogalkotási folyamatot érintő nyíltság és átláthatóság jelentőségét illetően. Az is megfogalmazódik, hogy a dokumentumokhoz történő nyilvános hozzáféréssel foglalkozó 1049/2007 sz. rendelet - elméletileg - kötelezettséget határoz meg az intézményi jogi szolgálatoknak a jogalkotási folyamatban elfoglalt álláspontjának nyilvánosságra hozatalával összefüggésben.
Cappato úr kérdésére válaszolva jelzem, hogy a Tanács 2008 júliusában megtette a szükséges intézkedéseket az ítélet teljesítésére. A Tanács végrehajtotta az ítéletet, és a Turco úr által kért dokumentumot nyilvánosságra hozta. Majd döntött arról, hogy működését - az ott lefektetett elvvel összhangban - a bírósági ítélethez igazítja.
Igaz, akadnak - különösen érzékeny vagy különösen széleskörű témák esetében - kivételek is, amint ezt ítéletében maga a Bíróság is meghatározta. Mindenesetre, mint ezt Önök is tudják, bármely elutasítást a Tanácsnak alaposan indokolnia kell.
A Tanácshoz számos konkrét megkeresés érkezett jogi szolgálatának jogi véleményeivel összefüggésben, és alkalmazta is a fenti elvet. Mindezzel együtt, Önök sem kerülhetik meg azt a tényt, hogy egy intézmény belső jogi véleményeinek nyilvánosságra hozatala befolyásolhatja az intézményeknek az objektív és független vélemények kéréséhez és befogadásához kötődő természetes érdekeit. Megfelelő egyensúlyt kell teremtenünk e két elem között. Ez magyarázza, hogy a jogalkotó egyértelműen és erőteljesen védelmezte a jogi vélemények bizalmas természetét. Ez a tényező továbbra is érvényesül gondolkodásunkban.
Elismerem, ezek meglehetősen technikai jellegű válaszok, és ezért elnézésüket is kérem. Azonban ez az a hivatalos álláspont, amelyet az elnökség nevében adhatok. Ettől eltekintve, most lehetőségem nyílik átláthatósági politikánk áttekintésére. Ennek során különbségeket kell tennünk annak egyes elemei között. Elsőként is, a munkaanyagokhoz való közvetlen hozzáférést illetően - és ez kérdésük központi eleme - megerősíthetem, hogy a Tanács teljes egészében alkalmazza a 1049/2001-es rendelet 12. cikkében, valamint az eljárási szabályok II. mellékletében foglaltakat, amelyek előírják, hogy általános iratnyilvántartó jegyzéket kell vezetni, illetve megszabják azokat a feltételeket, amelyek között a nyilvánosságnak a tanácsi dokumentumokhoz való közvetlen hozzájutása biztosítható.
Nem szeretném Önöket túl sok technikai részlettel vagy adattal untatni. Ugyanakkor tény, hogy a számok magukért beszélnek. A nyilvánosság számára elérhető iratlista több mint egy millió, 1999 óta készült okmányt tartalmaz. Önök persze mondhatják erre, hogy a mennyiség nem egyenlő a minőséggel.
Nekem úgy tűnik, hogy itt valójában az intézmények által hozott döntések olvashatóságán és sajtósíthatóságán van a hangsúly. E témán dolgozik Wallström asszony a jogalkotási eljárás keretein belül, de a jogalkotás erősítését célzó intézményközi megállapodás maga is általános kötelezettségeket határoz meg az átláthatóságra vonatkozóan. A megállapodás alapján már születtek intézkedések. A társ-döntéshozatali eljárásnak megfelelően lezajlott tanácsi egyeztetések teljes iratállománya elérhető a nyilvánosság számára. A Tanács rendszeresen szervez nyilvános vitákat az Unió, és annak polgárai érdekeit érintő fontosabb kérdésekről.
Az egyeztetések anyagaihoz való hozzáférés megkönnyítése érdekében a Tanács olyan honlapot alakított ki, amelyről a tanácsi folyamatok video formátumú rögzítése is elérhető. Ez - meggyőződésem, hogy ezzel Önök is egyetértenek - igen fontos, és egyben különösen izgalmas tényező is.
A Tanács elnökségeinek is jut szerep. Amint a megelőző elnökségek honlapjai esetében is történt, a francia elnökség is tekintélyes energiákat fektetett saját, a http://www.ue2008.fr" , címen elérhető honlapjába, amely többnyelvű, többcsatornás web-tévéhez kapcsolódik. Olyanhoz, mint amelyet - és ezt örömmel mondom - az Európai Parlament működtet.
A harmadik, utolsó észrevételem: képesnek kell lennünk arra, hogy kielégítsük a nyilvánosság információk iránti igényét. Ennek érdekében egy közszolgálati tájékoztató szolgálat létesült - és számomra ez a kérdés a legfontosabb -, mert kétségkívül legkevésbé arra vagyunk felkészülve, hogy gyakorlati tájékoztatással szolgáljuk a közvéleményt. Ez magyarázza a polgárok aggodalmait, és joggal panaszkodhatnak a rendszer átláthatatlan jellegére. Mindennek oka az, hogy forrásaink elégtelenek, honlapjaink nincsenek megfelelően összehangolva, és mindez lehetetlenné teszi a közvélemény számára, hogy naprakész ismeretekkel bírjon a jogalkotást illetően. Erre, az utolsó pontra, kell a Tanácsnak erőfeszítéseit összpontosítania.
Ezekre a pontokra kívántam kitérni. Az átláthatóság, minden kétséget kizáróan, kulcsfontosságú kérdés. Ezen átláthatóság erősítését szem előtt tartva dolgoztunk ki egy a tájékoztatásra vonatkozó jelentős megállapodást a Bizottsággal és az Európai Parlamenttel. Úgy vélem, hogy a Wallström asszonnyal és az Európai Parlament alelnökével folytatott intézményközi tárgyalások lehetővé teszik számunkra, hogy a lehető legkedvezőbb körülmények között haladjunk előre.
Ez közös feladat, és ezt meg kell értenünk! Tartsuk észben, hogy az átláthatóságnak a tájékoztatási és a kommunikációs politika területén való érvényesítése politikai célunk, s különösen az a polgároknak a jogalkotásról szóló gyakorlati tájékoztatása. Ennek érdekében markánsabban kell hasznosítanunk az új információs technológiákat. Tudom, ezt a megfontolást osztja a Parlament, a Bizottság, és a Tanács is.
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, nagyon köszönöm a tisztelt képviselőknek a feltett kérdéseket!
Természetesen, mint azt már hallottuk, az Európai Bíróság Turco-ügyben hozott ítélete nagy jelentőséggel bír. A Bizottság teljes mértékben egyetért a Bírósággal, amikor az felemlíti az átlátható jogalkotási folyamat jelentőségét. Aligha kell mondanom, hogy az ítéletet tiszteletben tartjuk, mindennapi munkánk során azt teljes mértékben figyelembe vesszük.
A lehető legegyértelműbben szeretnék fogalmazni, de igen rövidre kell fognom az Önök által felvetett öt konkrét kérdés megválaszolását. Az első a hatékonyabb jogalkotást, az intézményközi kapcsolatokat, és a 1049/2001-es rendeletet érinti. A Turco-ítélet a közvéleménynek dokumentumokhoz való hozzáféréséről szól. Ez közvetlenül nem kapcsolható az intézményközi együttműködéshez. Utóbbira vonatkozóan ott van a kibővített intézményközi együttműködésről szóló keretmegállapodásunk. Úgy vélem, az jól működik. Két intézményünk jó eredményekkel büszkélkedhet a hatékonyabb jogalkotási célkitűzéshez köthető törvényhozási folyamatban való együttműködést illetően.
Másodszor, a jelenlegi közösségi konzultációkkal kapcsolatos információkhoz történő hozzáférést érintő kérdésük megválaszolását azzal szeretném kezdeni, hogy hivatkozom a szakzsargonunkban PreLex-ként említett adatbázisunkra. Az adatbázis célja, hogy elősegítsük a jogalkotást megelőzően született dokumentumok - egyetlen beléptetőponton keresztüli - elérését. Ez gyakorlatilag egy olyan portál, amely utat mutat a kulcsfontosságú, a jogalkotást megelőzően készült dokumentumokhoz. Ezt az adatbázist az Európai Közösségek Hivatalos Kiadványainak Hivatala működteti, és a Bizottság által adott információkra épül. Ennél is fontosabb, hogy a portál a nyilvánosság számára az Európa-szerveren keresztül közvetlenül is elérhető.
A Bizottság által indított közéleti konzultációkhoz ugyancsak az Európa-szerver egyetlen beléptetőpontján keresztül jutunk el. Így hallatszik az Önök hangja Európában. Ez a portál teszi lehetővé a konzultációs anyagok elérését, és nyújt általános tájékoztatást a Bizottság különböző konzultációs eseményeiről. Továbbá, átfogó tájékoztatással szolgál a nyílt, közösségi konzultációkról, a kapcsolódó konzultációs dokumentumokról, kérdőívekről. Emellett, ezen a beléptetőponton keresztül juthatunk információkhoz az utólagos intézkedésekről, így a konzultácókról készült jelentések lezárásáról, vagy a hozzászólások közreadásáról.
Harmadszor, a TRANS-JAI-projektre utaló kérdés kapcsán mindössze arról biztosítanám Önöket, hogy az erre a célra szánt, "public go live” (élőben a közvélemény) elnevezésű, teljes elérhetőséget jelentő TRANS-JAI-portál szerverei 2010 márciusára készülnek el.
Ez átvezet a negyedik, az átláthatóság elvét és a jó közigazgatás elvét érintő kérdéshez. Természetesen, ezek az elvek szorosan kapcsolódnak egymáshoz. Magunk, elkötelezettek vagyunk amellett, hogy mindenkor a lehető legteljesebb tájékoztatást biztosítsuk a közvélemény számára. Ez különösen érvényes olyan eljárások esetében, amelyek a polgárokat, azok jogait, az intézmények működését érintő - magunk tudjuk, gyakran nehezen megérthető - folyamatokhoz kapcsolódnak. A Bizottság portálja bepillantást nyújt az intézmény szervezetébe, eljárásaiba, és készült egy könnyen elérhető "Ki kicsoda” összeállítás is a Bizottság munkatársi gárdájáról és főigazgatóságairól.
Utolsó, ötödik kérdésük a dokumentumok általános iratnyilvántartásáról és az ombudsman "Statewatch”-panasz kapcsán kiadott ajánlás-tervezetéről szól. A dokumentumok általános nyilvántartása - az 1049/2001-es rendelet előírásával egyezően - 2002 június 3-a óta létezik, és érhető el. Azóta a Bizottság már készített egy külön listát a komitológiai eljárásokról és a szakértői csoportokról is. Mindent megteszünk belső IT-rendszerünk korszerűsítése érdekében, de mint Önök is tudják, ezek a dolgok nem egyik napról a másikra valósulnak meg. Egy dolog azonban világos: itt folyamatos munkáról van szó. S mindenkor szem előtt tartjuk annak igényét, hogy ezt az általános iratnyilvántartást folyamatosan bővítsük.
Külön is kitérve az ombudsman ajánlás-tervezetére: természetesen a Bizottság részletes véleményt juttatott el hozzá. E véleményben elismertük, hogy növelnünk kell az általános iratnyilvántartásban feldolgozott anyagok mennyiségét. Egyben megerősítettük készségünket, hogy a fokozott átláthatóság érdekében továbbfejlesszük nyilvántartásunkat. Egy pontban azonban nem fogadhattuk el az ombudsman álláspontját. Ő arra a következtetésre jutott, hogy a Bizottság kötelezett arra, hogy - és most idézem - "a 3(a) cikk értelmében az iratnyilvántartásban valamennyi dokumentumra tegyen utalást”. Magam is oszthatom e célt, az ajánlásban megfogalmazott elgondolást, de ennek megvalósítása sajnos lehetetlen. Egyszerűen lehetetlen a "dokumentumok” 1049/2001-es rendelet 3(a) cikkében foglalt, tágan értelmezhető és egyben pontatlan fogalmát összhangba hozni egy egyetlen, teljesen átfogó, általános iratnyilvántartással. Nekünk inkább a linkeket, vagy a különböző beléptetési pontokat kell a közvélemény számára megadnunk.
Természetesen, itt utalhatnék arra is, hogy saját levelezésem nyilvántartását közvetlenül elérhetővé tettem a weben keresztül. Amiként említhetnék még más példákat is arra, milyen proaktív, a jogszabályi kereteken kívüli lépésekkel javíthatnánk a helyzeten: így például, jobb nyilvántartásokkal, a felhasználó-baráti jelleg, az elérhetőség erőteljesebbé tételével, az információk markánsabb terítésével, vagy a dokumentumok gyorsabb közzétételével. Mindez azonban nem témája mai vitánknak. Hiszem, hogy lesz még módunk e fontos kérdéseket mélyebben is megvitatni.
Charlotte Cederschiöld
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, az EU hitelességének és legitimációjának előfeltétele, hogy az átláthatóságra, az adatvédelemre, és az információk védelmére megfelelő szabályok vonatkozzanak.
Különösen fontos a döntéshozatali folyamat áttekinthetősége akkor, amikor az európai demokráciáról van szó. A tagállamok e téren eltérő tapasztalatokkal rendelkeznek. Ezen ismeretek fokozott kicserélése a közigazgatás javulását eredményezheti az Unión, de a tagországokon belül is. Hosszú utat tettünk meg 2001, az átláthatóságra vonatkozó uniós jogszabály születése óta.
A tagállamok többségében létezik egyfajta, az "információ szabadságáról szóló törvény” Svédországban és Finnországban 1776 óta, másoknál, mint Írországban is, csak pár éve. Idő kell ahhoz, hogy együttesen felvállalt magatartás és hozzáállás bontakozzék ki. Ezt el kell fogadnunk! Nincs olyan nemzeti módszer, amelyet az EU egészében alkalmazhatnánk. A kultúrák túlságosan változatosak. A nyílt kormányzás, ugyanakkor, alapvető a képviseleti demokráciában. A folyamat egészére hatást gyakorol az a tény, hogy a digitális forradalom információs társadalommá alakítja át társadalmunkat.
A 1049-es rendelet egy fontos, erőteljesebb kiemelést érdemlő pontja a biztonsági minősítés és az átláthatóság közötti egyensúlyt érinti. Nyílt, a közösségi érdekeket feltétlenül tiszteletben tartó döntéshozatali eljárásra van szükségünk, de olyanra, amely nem csorbítja az intézmények és az egyének bizalmassághoz kötődő jogait. A bonyolult kérdéseknek, mint például a versenyjogi ügyeknek, jogi értelmezése nem hagyható a bulvársajtó értékítéletére.
A Turco-ítélet előmozdíthatja a törvénykezés javulását. Milyen gyakorlati következtetéseket von le a Bizottság és a Tanács ebből az esetből?
Michael Cashman
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a 1049/2001-es rendelet eredeti előadójaként e vitát igen érdekesnek tartom. Miután azonban tudom, hogy a mai vita résztvevői teljes mértékben elkötelezettek a nyitottság és az átláthatóság mellett, különösnek ítélem azt az érvelést, hogy azért nem történt több, mert "több időre van szükségünk”. Ez elfogadhatatlan.
Az európai lakosságnak mindössze 30%-a bízik az Európai Unióban. Miért? Mert teljesen érintetlennek érzik magukat az által, ami a nevükben történik. És mindebben a legcsodálatosabb az, hogy tulajdonképpen mégis sikertörténetről számolhatunk be. Miért van tehát, hogy az intézményeket furkósbottal kell az Európai Bíróság elé hajtani, hogy a helyes lépéseket megtegyék?
Nem ragadhatunk le a puszta magyarázkodásnál. Wallström biztos asszony, tudom, Önt legalább annyira elkeserítették és kimerítették az itt elhangzottak, mint engem, de mégsem elegendő csupán azt mondani, hogy több időre van szükségünk. A gyakorlatban kell igazolnunk polgáraink számára, hogy nemcsak azt magyarázzuk nekik mit, miért teszünk, hanem azt is, mit hogyan, és milyen jogi megfontolások alapján teszünk! Amennyiben ugyanis nem így cselekszünk, falat emelünk a polgárok és az európai vállalkozásunk közé.
Ma este elhangzott az érvelés, hogy bizonyos esetekben az előbbieket lehetetlen megtenni, például a "dokumentum” fogalmának pontatlan meghatározása miatt. Pedig az egyáltalán nem pontatlanul definiált. Sőt, kifejezetten pontosan meghatározott. A fogalom lefedi mindazon dokumentumot, amelyet a három intézmény, illetve az általuk felállított ügynökségek kapnak vagy készítenek. És maga a "dokumentumok” fogalom is tisztán értelmezhető. Vegyük tehát a bátorságot, és készítsünk egy nyílt nyilvántartást. Nem olyan kuszát, mint amellyel most rendelkezünk, és amelynél hiába nyitja meg valaki az egyik listát, nem ér el az összes többihez vagy nem jut hozzá az összes többi linkhez.
Most, polgáraink csak egy össze-vissza rendszert használhatnak. Tegyük lehetővé a polgároknak, hogy belépjenek a három intézmény kapuján, vessük alá magunkat a közvélemény mélyreható vizsgálatának! Azt mondom Önöknek, hogy ha nem jól lépünk, akkor a júniusi választásokon azoknak a szélsőséges pártoknak javát szolgáló ítélet születik, amelyek ellenzik az Uniót, vagy az uniós intézményeket. Az idő rohan! Most kell cselekedni! És ez nem lehetetlen!
Eva-Britt Svensson
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (SV) Elnök úr, az Európai Bíróság központi szerepet játszik az EU-rendszerében, és a Bíróság jogosult a politikai döntések értelmezésére. Amikor az uniós jogszabályok értelmezéséről van szó, e Bíróság döntése az érvényes, függetlenül a jogszabályok céljaitól vagy a mögöttük meghúzódó törekvésektől. Láttuk ezt a Laval, a Rüffert és egyéb ügyekben született ítéleteknél. Azokban az ügyekben a bírósági ítéletek hátrányosak voltak a munkavállalókra nézve.
Ugyanakkor, a Turco-ügyben a Bíróság ítélete pozitív. Üdvözlöm azt, bár alapvető bírálatom - mellyel tiltakozom az ellen, hogy a Bíróság határozza meg az uniós politikát, és bármely kérdésben, mindig a Bíróság mondja ki az utolsó szót - továbbra is fenntartom.
A Turco-ügy kapcsán üdvözlöm azt, hogy a Bíróság elismerte a polgároknak a jogalkotási folyamat feletti ellenőrzése abszolút elsődlegességét. Ez a helyes irányba tett lépés! Sajnos, hozzá kell tennem, hogy még nagyon sok további lépésre van szükségünk ahhoz, hogy az Unió maga mögött hagyja ködbe burkolódzó munkamódszereit, amelyeknél csupán a bennfentesek tudják, hogy merre is vezet az út. Ez a kérdés, feltétlenül összekapcsolódik a demokrácia, a részvétel, és az átláthatóság ügyével.
Fontos, hogy az úgynevezett nyilvánosság általi elérhetőségi rendelet most folyó felülvizsgálata során figyelembe vegyük a Turco-ítéletet!
Costas Botopoulos
(EL) Elnök úr, a Turco-ítélet fontos lépés a törvényesség és demokrácia irányában. Magyarázatot ad ugyanis, az 1049/2001-es, a dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférésről szóló rendeletben megjelenő közérdek eszméjére. Ezt az eszmét úgy kell értelmezni, hogy a döntéshozatalhoz kötődő tényekhez kapcsolódó, szélesebb ismeretek megszerzéséhez kötődő jog fontosabb, és többet nyom a latban, mint a döntések megszületésénél érvényesülő belső eljárások titkossága.
Más szavakkal, a Turco-ítélet szerint fontos, hogy a polgárok - jogaikkal összhangban - ne csak tudják, hogy egy döntés miként és miért születik, de tudhassanak azokról az iratokról is, amelyekre egy döntés alapozódik. Ezeket a dokumentumokat a lehető legszélesebb körben ismertté kell tenni.
S ez elvezet mostani szóbeli felvetésünkhöz, melynek értelmében felszólítjuk a Bizottság és a Tanács szerveit, vegyék figyelembe e döntést. Amint azt a soros elnök is kifejtette, értelmezzük a 1049/2001 számú rendeletet ezen új esetjog fényében!
Természetesen, bizonyos kérdések felvetődhetnek az iratok titkosságaként ismert üggyel, és mindenekelőtt a jogi részleg által kiadott véleményekkel összefüggésben. Ezt már csak azért is jól tudom, mert magam is ügyvéd vagyok. Mégse mondjuk soha, hogy ezek az iratok maradjanak titkosítva, mert problémát okozhatnak. Úgy vélem, ehelyett inkább az átláthatósági kultúránkban kell radikális változásokat eszközölnünk. Az átláthatóság egyensúlyt és az eljárások tiszteletben tartását jelenti, nem pedig a tudástól való félelmet.
Hadd tegyek egy végső megjegyzést: tényleg látnunk kell a különbséget a Tanácsban ténylegesen lezajló események, és a saját intézményünkben történtek között. A Parlamentben az ülésekhez és a dokumentumokhoz való hozzáférés szinte teljes körben érvényesül. Úgy gondolom, a Turco-ítélet lehetőséget teremt arra, hogy a Tanácsnál is elérjük ezt.
Mairead McGuinness
Elnök úr, a Michael Cashman által jogosan felvetett, a "érdektelenséggel” összefüggő pontnál szeretném folytatni. Bizonyos, hogy az írországi Lisszaboni Szerződés-vitában hatalmas "érdektelenség” mutatkozott. De ne kárhoztassuk magunkat túlságosan, mert a tagállamok igen hajlamosak arra, hogy minden, számukra kellemetlen ügyért Európát tegyék felelőssé, miközben maguk itt mindennel egyetértettek. Úgy vélem, itt az idő ahhoz, hogy mindannyian - minden választott politikus, a kormányok, az ellenzék, és mindenki e Házban - éretté váljon, és az igazat mondja!
Elkeseredve olvastam e héten egy újságot, amelyben az egyik, tehetős elit egyik nem-megválaszott, be nem számoltatható tagja kiosztja az ugyancsak nem-megválasztott brüsszeli elitet. Volt képe hozzá! S hacsak nem azt tesszük, amit Michael Cashman mond, és nem tesszük helyükre őt és a hozzá hasonlókat, akkor a júniusi európai választások katasztrófába torkolnak az európaiak számára. Itt az ideje annak, hogy akik hisznek a kimondott szóban, azok hangosan ki is mondják azt!
Anneli Jäätteenmäki
előadó. - (FI) Elnök úr, ez a bírósági ítélet fontos és kategorikus. Tisztán jelzi, hogy az uniós jogalkotási folyamatnak a nép demokratikus ellenőrzése alá kell kerülnie és az intézmények védelme a döntéshozatali eljárás során másodlagos jelentőséggel bír. Ez az álláspont egyértelmű!
E háttér mellett különösen elszomorítnak a válaszok. A Tanács válaszában többször megfogalmazódott, hogy az átláthatóság és a nyíltság fontos, de ennél bővebb válaszra a Tanácsnak nem futotta. Mi történt részükről? A Bizottság pedig eközben további időt kért!
Az a magatartás, amelyet az uniós intézmények e bírósági ítélettel kapcsolatban elfoglaltak, úgy vélem, igen érdekes. Mi történne akkor, ha polgáraink ugyanazt a magatartást tanúsítanák, mint a Bizottság és a Tanács, azaz, teljesen hidegen hagyná őket az ítélet? Ez azonban nem történhet meg.
Marco Cappato
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Tanács elnöksége említette a közzétett dokumentumok közel egymilliós számát. Az okmányokhoz való hozzáférést illetően, minőségi és mennyiségi követelmények egyaránt vannak. Tehát korántsem csak minőségiek. Amennyiben őszinték vagyunk, el kell ismernünk, hogy gondot okoznak a dokumentumok típusai abban a tekintetben, hogy az ülések anyagairól vagy a döntéshozatali folyamathoz kapcsolódó dokumentumokról beszélünk-e.
S e kérdés ma nem vetődött fel. Mondok egy példát: a Coreper I anyagait igen nehéz megtalálni, vagy a külpolitikai dokumentumokat, miután azokat diplomáciai ügyiratként kezelik, nem leljük a nyilvántartásban. Pedig ezek mind olyan anyagok, amelyek alapvetőek a döntéshozatali folyamat megismerését illetően.
A rendelkezésemre álló rövid időben csupán egyetlen példát említettem. A nekünk adott válaszok fényében - az európai intézmények működését szem előtt tartva is, azt hiszem - ezt a kérdést is inkább lehetőségként, semmint kockázatként kellene felfognunk.
Jean-Pierre Jouyet
Elnök úr, Biztos asszony, hölgyeim és uraim, világosan kiderül e vitából, hogy valóban erősítenünk kell az átláthatóságot és a kommunikációt, mert - amint erre Önök rámutattak - polgáraink körében valóban nem értik Európa működését.
Az erőteljesebb átláthatóság és a jobb kommunikáció együtt érvényesülnek. Mint említettem, erre építve kötöttünk politikai megállapodást Wallström asszonnyal és Vidal-Quadras úrral, amely révén javulhat a kommunikáció. Cappato úrnak és Jääteenmäki asszonynak igaza van: áttekinthetőbbnek kell lennünk, és el kell magyaráznunk, miként is működünk. Ezért is tesz különleges erőfeszítéseket a Tanács az új technológiák felhasználásával.
Még a számomra jelzett érvek ellenére is egyetértek Cappato úrral, hogy több millió dokumentum elkészítése még nem jelent nagyobb átláthatóságot. Csak az számít, hogy az emberek rendelkezésre bocsássuk az általuk kért iratokat, méghozzá jó minőségben. Például, az Önök által említett Coreper I-es anyagok elektronikus formában elérhetők. Igaz, ez nem volt mindig így, nem történt meg időben, de ez a technológiai feltételek fogyatékosságaival volt magyarázható. Most rendelkezünk a szükséges technológiával, és garantáljuk, hogy megoldjuk az Önök által felvetett problémákat.
Őszintén, megfelelő egyensúlyt kell teremtenünk a jogi alapok, az érdemi átláthatóság és az alkalmazott eljárások között. Akadnak ténylegesen igen bonyolult folyamatok és diplomáciai ügyek, és akadnak esetek, amelyeknél a szólásszabadságot, a kifejezés- és a döntéshozatal szabadságát garantálnunk kell. Talán túlságosan konzervatívnak tűnök, de úgy vélem, ennek az egyensúlynak kérdésével is foglalkoznunk kell.
A francia elnökség vállalta a 1049/2001-es rendelet felülvizsgálatát, és gyorsan kell lépnünk. Cashman úrnak ebben tökéletesen igaza van. Az ő segítségével és koordinációja mellett határozottan cselekszünk, és reméljük, hogy a francia elnökség végére jelentős eredményt mutathatunk fel.
Amint említettem, Cappato úr jelzésével összhangban, biztosítanunk kell azt, a minőség domináljon a mennyiséggel szemben, hiszen igenis létezik olyan, hogy információ-dömping. Utóbbi esetekben a polgárok maguk kényszerülnek az információk megszűrésére. Ez európai szinten is így van. Legyünk képesek arra, hogy segítjük a polgárokat az anyagok megszűrésében.
Mit is jelent ez? Ez - amint felszólalásomban már utaltam erre - azt jelenti, hogy a polgárok teljes körűen tájékozottak a gyakorlati ismeretek terén, jogaikat, a döntések következményeit, utóbbiak meghozatalának folyamatát, a jogi alapokat illetően. Ebben a tekintetben, kétségkívül számításba kell vennünk a Tanács rendelkezésére álló forrásokat is.
Úgy gondolom, hogy a Bizottságon belül kerültek már hasonló helyzetbe, amikor is - különös tekintettel a KKV-kra is - magyarázattal kellett szolgálniuk egy döntés jogi alapjaira vonatkozóan, de a tagállamokban vagy az intézményekben mindössze egy-két olyan ember akadt, aki meg tudta volna válaszolni a kérdéseket, ők viszont éppen szabadságon voltak. A végeredmény az, hogy a polgároknak és a kisvállalkozásoknak két-három hónapot is várniuk kellett a válasz megérkeztére. Ez számomra legalább olyan súlyos gond, mint a dokumentumokhoz való hozzáférés.
Végül, adjunk politikai súlyt vitánknak! Akkor, amikor az európai választásokra készülünk - és tudom, hogy az Európai Parlament teljes mértékben elkötelezett emellett, de egyben számíthat a francia elnökségre is - szavatoljuk, hogy az átláthatóság kötelme, az indoklás kötelme, ez a gyakorlati és érdemi kötelezettség valóban alkalmazásra kerüljön, mert ellenkező esetben - és ebben egyetértek Cashman úrral - a szélsőségesek lesznek a következő európai választások nyertesei! Márpedig ez az, amit nagyon nem szeretnénk!
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, először is, a Turco-ítéletet a Bizottság is - természetesen - tiszteletben tartja és végrehajtja. A bírósági ítélet lényegében azt mondja ki, hogy az adott ügyben a Tanács tévedett, s hogy a Tanácsnak igazítania kell szabályain. Meggyőződésem, hogy a Tanács követi majd az ítéletben foglaltakat.
Ez vitánk kiindulópontja. Ugyanakkor ez a vita némileg összemosódott a 1049/2001-es rendeletről folytatott eszmecserével. A Turco-ítélet egy dolog, és a 1049/2001-es rendelet egy másik. Amint tudják, már előterjesztettünk egy javaslatot, és foglalkozunk a 1049/2001-es rendelettel, annak vizsgálatával, hogy végülis a rendeletet miként kell formálnunk.
Úgy vélem némi zavar jelentkezik az általam elmondottakkal kapcsolatban. Ugyanis én nem kértem több időt. Azt magyaráztam el, hogy információs technológiai eszközeink korszerűsítése folyamatosan történik, az nem valósul meg egyik napról a másikra. Van már nyilvántartásunk, amelyet egy sor dologgal kiegészítünk: így a komitológiával, és a szakértői csoportok mindegyikével. Azonban - és teljesen őszinte voltam, amikor az öt kérdés valamelyikének megválaszolására törekedtem - korántsem meggyőződésem az, hogy a legjobb megoldást egyetlen nyilvántartás kialakítása jelenti. Ez olyan, mintha egyetlen telefonkönyv fedné le Európa egészét, ahelyett, hogy megpróbálkoznánk a különböző, nemzeti telefonkönyvek fenntartásával.
Bizonyosak abban, hogy jobb egy hatalmas európai telefonkönyv, ahelyett, hogy több beléptetési pontunk volna? Ugyanis a konkrét kérdésükben felvetett fogalom-meghatározás ugyanazt a speciális cikkben lévő definíciót jelenti, mint amely kiterjed az audiovizuális formára is. Ez igen széleskörű definiálás. Bizonyosak Önök abban, hogy a polgárok segítségére lesz, ha egyetlen beléptetési ponton keresztül jutnak mindenhová?
Vitatkozhatunk erről, de nem hiszem, hogy létezik egyetlen üdvözítő megoldás. E kérdésben tehát eltérnek nézeteink. Itt alkalmazott eszközeink korszerűsítése folyamatos feladat, amelyről állandóan beszélnünk kell, hiszen az események oly gyorsan peregnek. Ugyanakkor az látszik, hogy a nyitottság, az átláthatóság, és az okmányokhoz való hozzáférés kérdéseit illetően célkitűzéseink azonosak. Ez a kiindulási alap, és a továbbiakban is ezért küzdünk. A Turco-ítéletet pedig, természetesen követjük.
Kitérve a 2010-es időpontra való utalásomat érintő kérdésre: itt egy konkrét projektről szóltam, amelynek pusztán határidejét említettem. Általában azonban, nem kérünk és nem szabad több időt kérnünk. Itt valami olyasmiről van szó, amelyet napi szinten kell megvalósítanunk: a nyíltság, az átláthatóság fokozásáról, a polgárok kiszolgálásáról, hogy ismeretekkel rendelkezzenek. És e törekvésnek az intézményi kultúra és magatartás részévé kell válnia.
Tisztelt Cashman úr, képviselőtársaival egyetemben magam is megtapsoltam kiváló felszólalását, amely utal arra a kiindulási pontra, amelyre most nagy szükségünk van: a felnyílásra, a hozzáférés megteremtésére. Úgy vélem, hogy vitáink nyitott formában történő lefolytatása segíti az embereket abban, hogy a történésekről megalapozott véleményt formáljanak, és tudják, miért is szerepel annyi fontos kérdés napirendünkön.
Elnök
A vitát berekesztem.
