Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 24. lokakuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies. -
Lokakuun 31. päivänä 2002 Italian Molisen aluetta koetellut voimakas maanjäristys aiheutti muutaman kylän tuhoutumisen ja monen ihmisen kuoleman.
Erityisesti pieni San Giuliano di Puglian kaupunki tuhoutui ja koulu sortui, jolloin 29 henkilöä, joiden joukossa oli 26 lasta, sai surmansa. Vuonna 1996 syntyneiden lasten koko esikoululuokka menehtyi kyseisessä onnettomuudessa. Moni perhe on nyt koditon talven lähestyessä.
Kaikki luonnononnettomuudet ja traagiset tapahtumat herättävät meissä myötätuntoa ja hengenheimolaisuutta kärsiviä henkilöitä kohtaan. Tässä tilanteessa kaikkialla Euroopassa ja muuallakin ihmiset olivat kuitenkin erittäin järkyttyneitä niin monen pienen lapsen traagisesta menehtymisestä.
Euroopan parlamentin puolesta olen ilmaissut myötätunnonosoituksen ja surunvalittelut San Giuliano di Puglian kaupunginjohtajalle, Molisen alueen maaherralle ja uhrien perheille. Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden heidän muistokseen.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden)

Puhemies. -
Minun on valitettavasti ilmoitettava, että tänä aamuna Berliinistä Luxemburgiin matkalla ollut Luxairin lentokone, jossa oli 19 matkustajaa ja kolme miehistön jäsentä, syöksyi maahan Niederanvenissa lähestyessään Luxemburgin lentokenttää. Alustavien tietojen mukaan 17 henkilöä kuoli tässä traagisessa onnettomuudessa.
Aikaisemmin tänä aamuna Ranskassa Pariisista Wieniin matkalla olleessa junassa syttyi tulipalo lähellä Nancya. Kaksitoista ihmistä sai surmansa tässä traagisessa onnettomuudessa. Ilmoitan teille, että olen ilmaissut omasta ja Euroopan parlamentin puolesta Luxemburgin ja Ranskan viranomaisille solidaarisuutemme ja näiden traagisten onnettomuuksien uhrien perheille osoitetun myötätunnonosoituksen.
Haluaisin myös ilmoittaa parlamentille, että olen kirjoittanut duuman puhemiehelle kirjeen, jossa ilmaisen, että tuomitsemme Dubrovka-teatterissa Moskovassa tapahtuneen terroriteon, jossa yli 700 henkilöä otettiin panttivangiksi. Ilmaisin syvät pahoittelumme ihmishenkien menetyksistä.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen juuri palannut matkaltani Jaliscon osavaltiosta Meksikosta, jossa näin hirmumyrskyn aiheuttamat valtavat tuhot erityisesti Puerto Vallartassa. Paikallisten viranomaisten uutteruuden ansiosta ihmisuhreilta on vältytty, mutta aineelliset vahingot ovat huomattavat. 
Arvoisa puhemies, olisin kiitollinen, jos ottaisitte parlamentin puolesta yhteyttä Meksikon viranomaisiin, tasavallan presidenttiin, joka vieraili parlamentissamme toukokuussa ja Jaliscon osavaltion kuvernööriin ilmaistaksenne solidaarisuutemme näiden tapahtumien johdosta.
Haluaisin myös pyytää komissiota - ja olen tyytyväinen siihen, että sen varapuheenjohtaja on täällä - tutkimaan mahdollisimman huolellisesti, miten Euroopan unioni voi ilmaista solidaarisuutta tämäntyyppisessä onnettomuudessa, joko hätäapuna tai jälleenrakennuksen tai kunnostuksen muodossa, kun otetaan huomioon, että Meksiko on Euroopan unionin myönteinen ja aktiivinen kumppani, että se on tehnyt assosiaatiosopimuksen unionin kanssa ja että sillä on sama arvojärjestelmä kuin meillä. Tämä nähtiin äskettäin kuolemanrangaistusta ja kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevissa kysymyksissä ja lukuisissa eri keskusteluissa, joita on hiljattain käyty Yhdistyneissä Kansakunnissa.

Puhemies. -
Työjärjestyksen 111 a artiklan mukaisesti olen saanut Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmältä pyynnön sisällyttää esityslistaan ylimääräinen keskustelu Moskovan panttivankikaappauksesta ja sen traagisesta päättymisestä sekä T?et?enian sodasta. Solana antaa tänään julkilausuman, johon sisältyvät EU:n ja Venäjän välisen huippukokouksen tulokset. Tätä asiaa voitaisiin käsitellä samassa yhteydessä.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Moskovassa tapahtuneen hirvittävän tragedian ja T?et?eniassa vuosia kestäneen tragedian valossa katsomme, että ennen EU:n ja Venäjän välistä huippukokousta sekä komission ja Solanan läsnä ollessa on tarpeen sisällyttää T?et?eniaa koskeva keskustelu ulkopolitiikkaa koskeviin keskusteluihimme. Haluamme nimittäin ottaa Venäjän kanssa esiin joitakin kysymyksiä, jotka koskevat T?et?eniassa tehtyjä joukkomurhia ja Venäjän kansalaisille annettuja puutteellisia tietoja kauhean ja traagisen panttivankikaappauksen jälkeen. Näin ollen pyydämme, että tämä asia lisätään virallisesti esityslistaan ja että se otetaan esiin komission ja Solanan kanssa käydyissä keskusteluissa.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta haluaisin sanoa, että olemme samaa mieltä Cohn-Benditin kanssa siitä, että tämä aihe on erittäin tärkeä. Ryhmämme katsoo kuitenkin, että on tarpeen järjestää perusteellinen ja järjestelmällisemmin valmisteltu keskustelu marraskuun toisen istuntojakson aikana, jolloin keskustelemme Euroopan ja Venäjän välisistä suhteista. Emme kuitenkaan vastusta sitä, että Moskovan hirvittävät tapahtumat mainitaan nimenomaisesti Eurooppa-neuvoston tuloksia koskevan päätöslauselman kohdissa 22 ja 23 ja että aihe otettaisiin esiin Solanan kanssa käytävässä keskustelussa. Katsomme kuitenkin, että on tarpeen keskustella tästä aiheesta järjestelmällisemmin marraskuun toisen istuntojakson aikana, mutta kuten sanoin aikaisemmin, emme vastusta sitä, että tästä aiheesta keskusteltaisiin myös Eurooppa-neuvosten tulosten yhteydessä ja tänään iltapäivällä pidettävässä keskustelussa Solanan kanssa.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää työjärjestyspuheenvuoron. Olin jokseenkin yllättänyt kun sain lounasaikaan kello 13.00 kuulla tästä vihreiden esittämästä pyynnöstä. Olemme demokraattinen ryhmä, jossa puheenjohtaja ei koskaan tee päätöksiä yksin. Lähetin välittömästi puhemiehistölle ja kahdelle koordinaattorille, Philippe Morillonille ja Arie Oostlanderille, sähköpostiviestin, jossa totesin, että kannatamme tätä vihreiden esittämää pyyntöä, mikäli kukaan ei ilmaise vastustavansa sitä. Hyvä jäsen Cohn-Bendit, pyydän teitä kuitenkin varmistamaan tulevaisuudessa, että ryhmillämme on aikaa keskustella tällaisista aiheista demokraattisesti. Koska puhemiehistö ja koordinaattorit eivät esittäneet vastalauseita, ryhmämme kannattaa tämän kohdan käsittelemistä Solanan julkilausuman yhteydessä.
Puhemies. -
Olemme näin ollen yhtä mieltä siitä, ettei äänestystä tarvita. Tätä asiaa käsitellään yksinkertaisesti osana yleistä keskustelua, jota käydään Solanan ulkopolitiikkaa koskevasta raportista.
Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten protestanttiaktivistit ristiinnaulitsivat nuoren irlantilaisen katolilaisen Pohjois-Irlannissa. Tuntuu käsittämättömältä, että ristin kaltainen maailmanlaajuinen symboli muutetaan hirveäksi kidutusvälineeksi poliittisten tarkoitusperien saavuttamiseksi. Tämä on häpeäksi Euroopalle. Pyydän puhemiestä tuomitsemaan jyrkästi rikollisen teon, joka on eurooppalaisen sivilisaation pyhimpien arvojen vastainen, eikä ainoastaan symbolisesti.

Puhemies. -
Olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että tämä oli kauhea hyökkäys, ja välitän pyyntönne edelleen parlamentin puhemiehelle.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto ydinalaa koskevasta ehdotuspaketista, joka koskee ehdokasvaltioiden ydinlaitosten lopullista sulkemista ja turvallisuutta, jätehuoltoa ja ydinalan kauppaa Venäjän kanssa.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisessä kokouksessaan komissio hyväksyi eri toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on Euratom-sopimuksen puitteissa saada aikaan radioaktiivisen jätteen huoltoa ja ydinturvallisuutta koskeva yhteisön lähestymistapa. Tämä paketti käsittää tiedonannon, direktiiviehdotuksen, jossa määritetään Euroopan unionin ydinlaitosten turvallisuutta koskevat yleiset periaatteet ja velvoitteet, ja direktiiviehdotuksen radioaktiivisen jätteen huollosta. Pakettia täydentää neuvoston päätösluonnos, jossa komissiolle annetaan valtuudet neuvotella Euratomin ja Venäjän federaation välisestä ydinaineiden kauppaa koskevasta sopimuksesta.
Esitän huomautuksia ehdotuksen perusteista ja ajankohtaisuudesta. Hyvät parlamentin jäsenet, energiahuoltostrategiaa koskevan vihreän kirjan pohjalta käytävissä laajoissa keskusteluissa on korostettu toimitusvarmuutta Euroopassa ja ydinenergian asemaa tässä yhteydessä sekä meidän kasvihuonepäästöjä koskevia ympäristösitoumuksiamme Kioton sopimuksen ja pöytäkirjan puitteissa.
Lisäksi ydinenergialla on parhaillaan edessään kaksi haastetta, kaksi tämän keskustelun aikana mainittua ongelmaa: laitosten turvallisuus ja ydinjätteen käsittely. Vaikka Euratom-sopimuksessa määrätään tärkeistä toimenpiteistä turvallisuuden korkean tason takaamiseksi, ennen kaikkea ydinsulusta eli halkeamiskelpoisten aineiden ja radioaktiivisten aineiden asianmukaisesta käytöstä, nykytilanne ei ole yhtä ihanteellinen kuin haluaisimme sen olevan. Ensinnäkin haluaisin tuoda esiin, että unionin eri jäsenvaltioissa ydinturvallisuusstandardeja ei sovelleta yhtäläisesti. Toiseksi on sanottava, että ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa vaadimme, että ehdokasvaltiot täyttävät tietyt velvoitteet ja käyttäytyvät tietyllä tavalla ydinturvallisuuden alalla, mutta vastaavia vaatimuksia ei ole asetettu unionin nykyisille jäsenvaltioille.
Näin ollen olemme tilanteessa, jossa Euroopassa esiintyy huomattavia eroja. Tietyssä määrin olemme yllättävässä tilanteessa. Meillä voi olla, kuten olen tuonut esiin muissa yhteyksissä, täydellinen ja yksityiskohtainen lainsäädäntö kylpyveden laadusta Euroopan unionissa, ja kuitenkaan meillä ei ole säännöksiä, jotka koskevat unionin ydinlaitoksilta vaadittavia turvallisuustasoja.
Lisäksi, kuten jo totesin, laajentumisen ja Euroopan kansalaisten huolenaiheiden vuoksi meidän on toimittava nopeasti ja päättäväisesti. Olemme luomassa - eikä tätä voida ilmaista toisin - epäsymmetrisen tilanteen ehdokasvaltioiden ja unionin jäsenvaltioiden välille.
Mihin pyrimme näillä ehdotuksilla? Yksinkertaisesti uuteen ydinturvallisuutta ja radioaktiivisen jätteen käsittelyä koskevaan yhteisön lähestymistapaan. Ensimmäinen liittyy ydinvoimaloiden turvallisuuden parantamiseen ja niiden purkamista koskevaan kysymykseen. Kyseessä on direktiiviehdotus, jota ei ole vielä hyväksytty, koska sen oikeusperustana on Euratom-sopimuksen 31 artikla, jonka mukaan meidän on annettava tämä teksti unionin eri valtioiden asiantuntijoista muodostuvalle asiantuntijakomitealle. Tämä menettely on yhä kesken, ja sen jälkeen ehdotus hyväksytään lopullisesti, jotta se voidaan toimittaa parlamentille ja neuvostolle.
Tänään esittämämme ehdotus sisältää kolme keskeistä kohtaa. Ensinnäkin siinä esitetään ydinturvallisuutta koskevat yhteiset säännöt, toiseksi siinä ehdotetaan yhteisön järjestelmää näiden yhteisten sääntöjen soveltamisen valvomiseksi ja kolmanneksi siinä taataan ydinlaitosten purkamiseen tarvittavat varat ja niiden saatavuus.
Yhteiset säännöt perustuvat yksinkertaisesti Wienissä päätoimipaikkaansa pitävän Kansainvälisen atomienergiajärjestön sääntöihin. Meidän ehdotuksessamme esitetään kuitenkin jotakin täysin uutta: että näistä säännöistä, jotka atomienergiajärjestön puitteissa ovat pelkästään suosituksia, tulisi direktiiviehdotuksen ansiosta niiden hyväksymisen jälkeen - niin kuin toivon tapahtuvan - yhteisön sääntöjä. Näin ollen ne olisivat sitovia kaikille unionin valtioille, ja niillä olisi yhteisön lainsäädännön tavoin lainvoima.
Lisäksi nämä säännöt voivat kehittyä, ja niissä ilmenevät ehdokasvaltioiden kanssa viime vuosina käytyjen neuvottelujen tulokset. Näiden neuvottelujen perusteella on voitu laatia nämä yhteiset säännöt, joita komission mielestä paitsi ehdokasvaltioiden myös muiden Euroopan unionin valtioiden on noudatettava ilman poikkeusta.
Toinen keskeinen kohta käsittelee sitä, miten valvomme näiden yhteisten sääntöjen tehokasta soveltamista niiden hyväksymisen jälkeen. Miten voimme taata kaikille kansalaisille, että vaadittuja standardeja noudatetaan kaikissa Euroopan unionin ydinlaitoksissa? Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on erittäin yksinkertaista: luodaan kaksi järjestelmää. Ensinnäkin kaikilta valtiolta edellytetään valvontaa. Riippumattomia valvontaviranomaisia on jo olemassa. Laitosten valvonta on edelleen unionin jokaisen jäsenvaltion kansallisten toimivaltaisten viranomaisten tehtävä. Uutta tässä on se, että perustamme komission tukemia ja koordinoimia ristiintarkastusjärjestelmiä, mikä takaa yhteisön sääntöjen asianmukaisen soveltamisen unionin eri jäsenvaltioissa.
Lisäksi tämän direktiiviehdotuksen kolmas elementti on yhteisön sääntöjen määritteleminen ydinvoimaloiden purkamiseen tarkoitettujen varojen perustamista, hallinnointia ja käyttöä varten, jotta varmistetaan, että varat ovat riittävät ja että ne ovat saatavissa. Painotan, että meistä on erittäin tärkeää, että näitä varoja on saatavissa silloin, kun niitä tarvitaan. Näin ollen ehdotamme erilaisia toimenpiteitä. Erityisesti ehdotamme näiden varojen eriyttämistä tai vastaavaa keinoa, jolla taataan niiden saatavuus ja estetään esimerkiksi konkurssin yhteydessä niiden kuuluminen konkurssipesään, jolloin ne eivät aikanaan olisi käytettävissä laitosten purkamistarkoitukseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, toisella direktiivillä edistetään uusien käytäntöjen luomista säteilytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollossa unionin jäsenvaltioissa. Emme tarkoita pelkästään erittäin radioaktiivista jätettä, reaktoreista, ydinvoimaloista tai tutkimuksessa käytetyistä reaktoreista peräisin olevaa jätettä, vaan myös muista sovellustyypeistä, kuten lääketieteellisistä tai teollisista sovelluksista peräisin olevaa matala-aktiivista jätettä.
Ensinnäkin ehdotamme aikatauluja ja määräaikoja, jotta kaikilla unionin valtiolla olisi käytettävissään asianmukaiset laitokset korkea-aktiivisten jätteiden maanalaiseen varastointiin, koska tämä on nykyisin turvallisin tekniikka kyseisten jätteiden varastoinnille. Vähemmän aktiivisille jätteille on muita varastointitapoja, mutta näissäkin tapauksissa ehdotamme tarkoituksenmukaisten sijoituspaikkojen asettamista käytettäviksi ja niiden perustamista. Tässä suhteessa haluaisin onnitella esimerkiksi Suomea siitä, että se on jo tehnyt päätöksiä, joihin liittyy täsmällisiä lyhyen aikavälin määräaikoja ja aikatauluja, mikä on mielestäni erittäin tärkeää. Onnittelen Suomea nopeasta toiminnasta. Valitettavasti muut maat eivät ole yhtä pitkällä, ja siksi ehdotamme määräaikaa.
Luomme parhaillaan mahdollisuutta toteuttaa radioaktiivisen jätteen maanalainen varastointi tavalla, joka edellyttää unionin eri jäsenvaltioiden yhteistyötä. Haluamme näin ollen ratkaista lopullisesti tämän hankalan ongelman.
Toiseksi katsomme, että vaikka tämä ratkaisu on tällä hetkellä sopivin, sitä ei voida pitää riittävän hyvänä. Siksi esitämme, että radioaktiivisen jätteen käsittelyä koskevia tutkimuksia on jatkettava tämän jätteen vähentämiseksi tai mahdollisesti jopa sen poistamiseksi.
Arvoisa puhemies, viimeinen ehdotus on neuvoston päätösluonnos, jossa komissiolle annetaan valtuudet neuvotella Venäjän kanssa ydinaineiden kauppaa koskeva sopimus. Tämä kauppa on jo jonkin aikaa aiheuttanut riitaa Venäjän kanssa eri syistä. Laajentuminen tarkoittaa sitä, että unioniin liittyy viisi uutta valtiota, joissa on kaksikymmentäkaksi reaktoria. Jotkin niistä on tarkoitus sulkea varhaisessa vaiheessa. Joka tapauksessa nämä reaktorit ovat meille ongelma jonkin aikaa, sillä nykyisillä Korfun sopimuksen mukaisilla rajoituksilla estetään polttoaineen toimitus niihin. Tämän ongelman ratkaisemiseksi meidän on näin ollen neuvoteltava Venäjän kanssa. Tässä kaikessa on otettava huomioon paitsi Euroopan unionin rikastusta suorittavien yritysten suojelu ja kuluttajien suojelu myös tilanteen mahdollisesti aiheuttamat uudet vaikeudet Venäjän kannalta. Lisäksi tämä voi avata meille mahdollisuuden - ja toivokaamme, että näin tapahtuu - vaatia ja edistää Venäjällä sijaitsevien vanhimpien ydinreaktoreiden pikaista sulkemista. Jotkin näistä voivat selvästi jossakin vaiheessa aiheuttaa ongelmia, ja osa niistä on erittäin lähellä meitä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi totean, että tämän ehdotuspaketin tarkoituksena on parantaa ydinvoimaloiden ja ydinlaitosten turvallisuustasoa Euroopan unionissa, jossa on nyt viisitoista ja jatkossa kaksikymmentäviisi jäsenvaltiota. Tarkoituksena on parantaa varojen saatavuutta sen varmistamiseksi, että laitosten purku voidaan aikanaan toteuttaa ja alueet palauttaa niiden alkuperäiseen tilaan eli toisin sanoen että nykyisten ydinlaitosten paikat voidaan puhdistaa täysin ja kaikki riskit poistaa.
Meidän on lisättävä avoimuutta, jotta kansalaiset tietävät, että Euroopan unionissa taataan tietyt säännöt ja turvallisuustaso. Meidän on kohdattava hankala ongelma, joka koskee ennen kaikkea korkea-aktiivista jätettä, mutta myös muuta jätettä, joka on peräisin lääketieteellisistä tai teollisista sovelluksista. Meidän on myös pyrittävä ratkaisemaan ongelmat, vaikeudet ja eroavuudet, joita meillä on Venäjän kanssa ja jotka myös vaikuttavat unionin tuleviin jäsenvaltioihin. 
Puhemies. -
Kiitän komission jäsentä. Olemme saaneet lukuisia puheenvuoropyyntöjä. Haluan muistuttaa kollegoitani siitä, että lyhyet ja selkeät kysymykset ovat suositeltavia.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, moni meistä muistaa, kun parlamentti kysyi komission jäseneltä Verheugenilta, emmekö sovella kaksoisstandardeja ydinturvallisuuteen. Asetamme tiettyjä vaatimuksia ehdokasvaltioille emmekä yhtään itsellemme. Onnittelen teitä lausuntonne rehellisyydestä. Olen vakuuttunut siitä, että mainitsemanne vertaisarviointi on tarpeen ydinturvallisuuden saavuttamiseksi.
Hyvä komission jäsen, ette kuitenkaan ilmoittanut, voivatko maat ehdottomasti kieltäytyä vastaanottamasta jätettä, jota ne eivät halua. Mahdollisuus kieltäytyä vastaanottamasta muiden maiden ydinjätettä myös tulevaisuudessa on ollut yksi kiistellyistä asioista.
Venäjää koskevan sopimuksen osalta tiedämme, että parhaillaan keskustellaan siitä, mikä on jätettä ja mikä ydinpolttoainetta. Euratom ja komissio ovat vakuuttuneita siitä, etteivät Venäjän standardit ja hallinto mitenkään täytä meidän vaatimuksiamme. Miltä kyseinen sopimus näyttää? Voitteko taata, ettemme vie niin kutsuttua ydinpolttoainetta olosuhteissa, joita on mahdotonta hyväksyä?

Adam (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsentä on onniteltava lämpimästi siitä rohkeudesta, jolla hän on käsitellyt tätä erittäin vaikeaa ongelmaa. Haluaisin esittää kaksi huomautusta. Ensinnäkin joillekin ehdokasvaltiolle rahoitusmääräystä koskeva kysymys on erittäin vaikea. Neuvosto mainitsi erikseen Liettuan ja Slovakian viime viikolla. Voisiko komission jäsen kertoa meille, miten tämä kysymys aiotaan ratkaista?
Toiseksi noin vuosi sitten tein aloitteen ja kutsuin ydinturvallisuusviranomaisten järjestön (Nuclear Regulators' Association) puheenjohtajan Lacosten teollisuusvaliokuntaan. Olen ollut häneen yhteydessä siitä lähtien, ja olemme keskustelleet siitä mahdollisuudesta, että hän vierailisi parlamentissa ja esittäisi vuotuisen raportin siitä, mitä on tekeillä. Voisitteko ennakoida tällaisen järjestelyn sisällyttämistä ehdotuksiinne?

Rovsing (PPE-DE).
Kiitos, arvoisa puhemies. Laitoksen käytöstä poistoon voitaisiin ehkä soveltaa Ruotsin mallia, jossa tällä hetkellä rahat - 0,02 Ruotsin kruunua myytyä kilowattituntia kohtaan, noin 0,3 senttiä - lähetetään Ruotsin kansallispankkiin, jossa niitä säilytetään käytöstä poistoa varten riippumatta siitä, mitä yrityksille tapahtuu.
Radioaktiivisen jätteen osalta haluaisin mainita erityisesti Tanskaa koskevan ongelman. Meillä ei ole omia ydinreaktoreita, mutta meillä on jätettä - 200-300 kg erittäin radioaktiivista jätettä - ajalta, jolloin ajattelimme tehdä polttoaine-elementtejä.
Jos meidän on upotettava ne Tanskaan, kuten voimassa olevissa säännöissä määrätään, se maksaa erittäin paljon. Jos toisaalta Tanskan sallitaan - uusien sääntöjen mukaan, jotka koskevat komission jäsenen mukaan erityisesti jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä - lisätä noin 200 kg radioaktiivista jätettä suurten valtioiden monen tonnin suuruiseen erittäin radioaktiiviseen jätteeseen, en usko, että kukaan vastustaa sitä. Siitä olisi yleisesti hyötyä EU:n taloudelle, vaikka se tietysti edellyttäisi vastaanottavan maan hyväksyntää. Tämä mahdollisuus ei ole käytettävissämme tällä hetkellä, sillä kukin maa on velvollinen ottamaan takaisin oman erittäin radioaktiivisen jätteensä. Tässä ei ole mitään järkeä pienten valtioiden tapauksessa, joilla on ainoastaan vähän lääketieteellistä ja muuta jätettä.
De Palacio
Arvoisa puhemies, ensinnäkin täällä on osoitettu, ettei mitään kaksoisstandardeja ole. Toisin sanoen muunnamme säännöt ja standardit, joita neuvotteluissa on sovittu ehdokasvaltioiden noudattavan, yhteisön lainsäädännöksi - tai teemme ehdotuksen niiden muuttamisesta yhteisön lainsäädännöksi. Olemme vaatineet ehdokasvaltioiden noudattavan niitä, ja aiomme yksinkertaisesti vaatia, että nykyiset unionin jäsenvaltiot tekevät samoin.
Tässä yhteydessä haluaisin tuoda esiin, että vuonna 1999 neuvosto ilmaisi mielipiteensä tarpeesta laatia Euroopan unionin ydinlaitoksia koskevat enimmäisvaatimukset ja takuut. Haluaisin myös tuoda esiin, että Laekenin Eurooppa-neuvosto pyysi säännöllisiä raportteja unionin ydinturvallisuustilanteesta. Nämä ehdotukset ovat vastaus tähän.
Vastauksena aikaisemmin esitettyyn kysymykseen totean, että 15 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain komissiolle vaatimusten soveltamiseksi toteutetuista toimenpiteistä ja että komission on joka toinen vuosi raportoitava Euroopan unionin yleisestä tilanteesta parlamentille ja neuvostolle. Toisin sanoen valtiot laativat vuosittain kansallisen raportin komissiolle, ja komissio käyttäen näitä raportteja ja niin kutsuttuja vertaisarviointeja eli vertaisten välisiä tarkastuksia hyväkseen laatii joka toinen vuosi raportin parlamentille ja neuvostolle Euroopan unionin ydinlaitosten - ei pelkästään ydinvoimaloiden - kehityksestä ja turvallisuudesta.
Toinen esiin tullut kysymys koskee sitä, voivatko valtiot kieltäytyä ottamasta vastaan ydinjätettä, jota ne eivät halua. Tietenkin, mikäli kyse ei ole niiden omasta jätteestä. Periaatteessa jokaisen valtion on vastattava omasta ydinjätteestään. Tämä sääntö sitoo meitä kaikkia tällä hetkellä. Tämä sääntö säilyy vastedeskin perusperiaatteena, eikä tämä tarkoita sitä, että jos muutama valtio sopii vapaaehtoisesti jakavansa laitokset tai varastotilat, ne eivät voisi tehdä näin. Olemme antamassa erityisesti tietyille Euroopan unionin pienille jäsenvaltioille, joilla on huomattavia geologisia ongelmia ja siten vaikeuksia luoda tarvittavat infrastruktuurit alueelleen, mahdollisuuden tehdä kenties sopimuksia kolmannen maan kanssa. Jos sopimukseen ei päästä, jäte on säilytettävä omassa maassa, se on selvää. Yhdenkään valtion ei tarvitse vastaanottaa jätettä kolmannesta maasta, ei yhdenkään. Ehdotamme kuitenkin, että eri valtiot voivat tehdä keskenään sopimuksia yhteisestä varastoinnista, mutta tämän tulee aina perustua vapaaehtoiseen sopimukseen.
Mitä tulee sopimukseen Venäjän kanssa, kysymys ei ole siitä, että neuvoteltaisiin Euroopan unionin harjoittamasta aineiden viennistä. Ehdotamme päinvastaista. Tilanne on lyhyesti sanottuna se, että tällä hetkellä Venäjä toimittaa ehdokasvaltioiden 19 ydinvoimalalle halkeamiskelpoisia aineita, mikä tarkoittaa toimintaa useassa Venäjän teollisuuslaitoksessa sekä toimintaan liittyviä tuloja ja siihen liittyvää teknologista ja teollista kehitystä. Kun otetaan huomioon näiden maiden laitosten tekniset ominaisuudet, parhaat toimitukset tulevat sieltä, mistä ne ovat aina tulleet, toisin sanoen Venäjän teollisuudelta. Tämä on tilanne ehdokasvaltioissa.
Lisäksi viidentoista nykyisen jäsenvaltion tilanteen osalta olemme toimitusvarmuuden takaamiseksi rajoittaneet yhdestä maasta peräisin olevan tuonnin määrää. Korfun sopimuksessa asetettu enimmäisraja on 20 prosenttia tarvittavasta ydinpolttoaineesta. Olemme selvästi suurin piirtein tässä luvussa. Jos ehdokasvaltioiden 19 reaktoria lasketaan mukaan, ylitämme selvästi tämän rajan. Juuri tämä ongelma meidän on ratkaistava.
Toisin sanoen kun viittaamme sopimukseen Venäjän kanssa tarkoitamme, että se myy halkeamiskelpoisia aineita maille, joilla voi Euroopan unioniin liittymisen jälkeen olla ongelmia, jos nykyisiä sääntöjä ei muuteta. Haluamme näiden neuvottelujen vastineeksi tehdä sopimuksen venäläisten kanssa ydinturvallisuuden parantamisesta Venäjällä ja erityisesti ensimmäisen sukupolven venäläisten ydinvoimaloiden sulkemisesta. Tämä on toinen osa-alue, jonka haluamme näiden neuvottelujen yhteydessä sisällyttää suhteisiimme ja jäsenneltyihin energiakeskusteluihimme Venäjän kanssa.
Hyvät parlamentin jäsenet, rahoituksen osalta komissio on tänään hyväksynyt, että Euratom-lainojen marginaalia lisätään. Tämä toimenpiteen ansiosta käytettävissä olisi 2 000 miljoonaa euroa. Tällä hetkellä olemme melkein käyttäneet loppuun nykyisen kohdan määrärahat. Pitäisi tehdä erittäin selväksi, ettei tämä uusi marginaali tarkoita, että käytettävissä olevia määrärahoja olisi enemmän. Suurin osa määrärahoista on jo käytetty, ja lainanottajat ovat jopa maksaneet ne takaisin. Euratom-lainoja koskevien sääntöjen mukaan on luotava uusia järjestelyjä marginaalin lisäämiseksi, jotta varoja olisi saatavissa ydinvoimaloiden purkuun esimerkiksi Liettuassa tai Sloveniassa tai näiden ydinvoimaloiden turvallisuuden parantamiseksi. Katsomme, että Euratom-lainat ovat tarkoituksenmukaisia välineitä.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin joka tapauksessa kertoa teille sanoneeni toistuvasti täällä ja komissiossa, että Euroopan unionin on tiedostettava enemmän itäisissä maissa - maissa, joista tulee Euroopan unionin jäsenvaltioita - sijaitsevien tiettyjen ydinvoimaloiden purkamisen kustannukset ja tehtävä päätöksiä sen mukaisesti. Tiedämme kaikki, että ydinvoimaloiden sulkemista nopeutetaan ja ettei niiden purkua varten ole varattu varoja, että rahaa ei ole. Tämä on erittäin monimutkainen ongelma. Oli puhetta rahoittajaryhmästä, joka rahoittaisi näiden ydinlaitosten purkamisen, mutta todellisuudessa rahoittajien varat ovat erittäin vähäiset ja jopa olemattomat. Olen tuonut esiin tämän minua erittäin paljon huolestuttavan kysymyksen, joka meidän on ratkaistava.
Ruotsin esimerkkiä koskevan kysymyksen osalta en aio painottaa yhteistä varastointia. Olen selittänyt meidän lähestymistapamme. Tanska on maa, jolla on vaikeuksia, mutta esimerkiksi Liettualla on myös vakavia ongelmia koonsa, geologisen rakenteensa ja tilanteensa takia.

Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meillä on kaksi ongelmaa: energiahuolto ja päästöt. Riippumatta siitä, pidämmekö siitä vai ei, ydinenergia tarjoaa ratkaisun kumpaankin ongelmaan. Se aiheuttaa kuitenkin kaksi lisäongelmaa, jotka koskevat turvallisuutta ja jätehuoltoa. Lyhyesti sanottuna turvallisuusongelma koskee erityisesti itäisiä valtioita. Tässä keskustelussa emme voi näin ollen sivuuttaa julkista mielipidettä. Uskon, että tämän asian esiin tuominen on vaatinut paljon rohkeutta.
Suhtaudumme myös myönteisesti näihin kahteen komission aloitteeseen, ja haluaisin esittää komission jäsenelle kysymyksen: miten ehdokasvaltiot ovat suhtautuneet näihin ehdotuksiin ja aloitteisiin?

Turmes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on varsin vaikeaa siirtyä arkisempiin asioihin Luxemburgin kansallisena surupäivänä 17 hengen saatua surmansa lento-onnettomuudessa. Haluaisin kuitenkin tehdä yhden huomautuksen ja esittää yhden kysymyksen.
Hyvä komission jäsen, minulla on ollut mahdollisuus tutkia esittämiänne tekstejä. Minun on todettava, että nämä tekstit ja erityisesti ydinturvallisuutta koskevat tekstit ovat merkityksettömiä, koska ette ehdota todellisia eurooppalaisia sääntöjä. Te lupaatte, että tulevaisuudessa annetaan direktiivejä, ja kenties voisitte kertoa minulle, milloin nämä direktiivit toteutuvat.
Toinen heikko kohta ehdotuksissanne on se, että huomatuksenne perustana on 31 artikla. Kyseinen 31 artikla liittyy kuitenkin säteilysuojeluun. Tämän artiklan mukainen säteilysuojelutyöryhmä kokoontuu tänään Luxemburgissa. Olen puhunut näiden asiantuntijoiden kanssa. He kertoivat minulle, etteivät he tunne olevansa päteviä arvioimaan ehdottamianne direktiivejä, sillä nämä direktiivit liittyvät ydinturvallisuusalaan. Tähän näkemykseen yhtyy myös Francis Jacob, joka on syyttäjänä Euroopan tuomioistuimessa parhaillaan käsiteltävässä neuvoston ja Euroopan komission välisessä asiassa. Miksi olette vakuuttunut siitä, että 31 artikla on oikea artikla? Lopuksi kun tapasitte Giscard d'Estaingin keskipäivällä, keskustelitteko siitä, mitä tarvittaisiin, toisin sanoen Euratom-sopimuksen tarkistamisesta valmistelukunnan työskentelyn yhteydessä?

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä varapuheenjohtaja, riippumatta siitä suhtautuuko atomienergiaan myönteisesti, kuten te, vai kriittisesti, kuten minä, tänään esitetyt ehdotukset ovat joka tapauksessa erittäin tärkeitä ja tärkeä edistysaskel, josta haluan myös onnitella teitä. Minulla on kaksi kysymystä. Hyvä varapuheenjohtaja, oletteko ensinnäkin valmis muokkaamaan ydinenergiaa koskevaa tiedotuspolitiikkaa siten, että kaikki vaarallisia onnettomuuksia ja turvallisuustoimenpiteitä koskevat tiedot annetaan erittäin avoimesti, ja oletteko valmis vaatimaan muilta valtioilta samaa? Varmistatteko myös, että tehdyt tarkastukset ja tarkastajien selvitykset ovat kansalaisten saatavilla, jotta he voivat olla varmoja siitä, että kaikki tehdään asianmukaisesti?
Toinen kysymykseni liittyy aikatauluun. Mitä olette päättänyt aikataulusta, jolla esittämistänne ehdotuksista äänestetään? Oletteko valmis tekemään oman osuutenne äänestyksen nopeuttamiseksi?

De Palacio
Arvoisa puhemies, vastaan ensin jäsen Ayuso Gonzálezille. Miten ehdokasvaltiot ovat suhtautuneet tähän ehdotukseen? Ne ovat muun muassa ilmaisseet, ettei niitä saa syrjiä. Minun on todettava, että jotkin ehdokasvaltiot sanoivat meille: "Te esitätte meille vaatimuksia, mutta miten valvotte ja miten tiedätte, että kaikki unionin jäsenvaltiot kunnioittavat näitä sääntöjä, joita vaaditte meidän noudattavan?" Tulevaisuuden kannalta ne ovat erittäin huolestuneita raporteista, joita niiden on esitettävä säännöllisesti. Miten niiltä voidaan vaatia näitä eikä muilta?
Haluaisin sanoa, että yleisesti ottaen ehdotukset ovat saaneet melko myönteisen vastaanoton nykyisiltä unionin jäsenvaltioilta. Joillakin valtioilla on ongelmia tiettyjen kohtien kanssa, mutta yleisesti ottaen minulla on se käsitys, ettei niihin olla suhtauduttu kielteisesti, vaan lähestymistapa on ollut rakentava ja myönteinen. Lisäksi ne ovat tietoisia laajentumisen aiheuttamasta tilanteesta ja myös tarpeesta antaa kansalaisille enemmän tietoa ja lisätä avoimuutta.
Haluaisin sanoa jäsen Turmesille, että olen yhtä järkyttynyt kuin hän Luxemburgin traagisesta lento-onnettomuudesta ja junassa syttyneestä tulipalosta Ranskassa. Molemmat tapaukset liittyvät minun tehtäväkenttääni liikenteeseen. Voin vain todeta, että komissio pyrkii yhteistyössä kaikkien teidän kanssanne lisäämään ja parantamaan turvallisuusjärjestelmiä mahdollisimman paljon. Emme vielä tiedä näiden onnettomuuksien syitä, mutta yritämme joka tapauksessa estää mahdollisimman pitkälti vastaavia tapauksia sattumasta käyttämällä kaikkia sekä hallinnollisia että teknisiä järjestelmiä. Olemme kaikki tyrmistyneitä, ja jaamme kaikki uhrien perheiden tuskan.
Tulevista direktiiveistä sanoisin arvoisalle jäsenelle, että me ehdotamme menettelyjä. On totta, ettemme ole määritelleet yksityiskohtia. Arvoisa jäsen kuitenkin tietää, että kaikki tämä on esitetty unionin eri jäsenvaltioiden turvallisuusviranomaisia edustavan WENRAn (Western European Nuclear Regulators Association) teksteissä nimenomaan siksi, että näitä standardeja voidaan vaatia ehdokasvaltioilta. Näihin meidän olisi lisättävä Kansainvälisen atomienergiajärjestön suositukset, joista - ja tätä minä vaadin - on tulossa yhteisön oikeutta ja joita voidaan näin ollen valvoa unionissa.
Oikeusperusta: 31 artikla. Haluaisin sanoa jotakin säteilysuojasta. Ensinnäkin minä tein erilaisen johtopäätöksen kuin julkisasiamies Jacobs. Miksi turvallisuutta koskeva ongelma tuodaan esiin? Nimenomaan mahdollisesti syntyvän ionisaation vuoksi. Toisin sanoen yksi näkökohdista on nimenomaan estää - ja tämän takia turvallisuustoimenpiteitä toteutetaan - näitä ionisaatiotilanteita. Nähdäksemme säteilysuojelua koskeva kysymys on täysin asianmukainen. Miksi tarvitsemme varastointipaikkoja ja radioaktiivisen jätteen valvontajärjestelmiä? Nimenomaan ionisaation ja radioaktiivisen saastumisen estämiseksi. Toisin sanoen säteilysuojelua koskevista syistä. Voin kertoa teille, että olemme komissiossa keskustelleet tästä aiheesta perusteellisesti, ja komission oikeudellinen yksikkö on täysin samaa mieltä 31 artiklan käyttämisestä oikeusperustana.
Olemme itse asiassa pitäneet työkokouksen Giscard d'Estaingin kanssa, mutta emme ole ottaneet esiin Euratom-sopimuksen tarkistamista koskevaa kysymystä.
Jäsen Swoboda, tiedotuspolitiikan osalta olen sitä mieltä, että olemme edistyneet huomattavasti, jos todella järjestämme joka toinen vuosi täällä parlamentissa ja neuvostossa keskustelun, jossa käsitellään jokaisen valtion todellista tilannetta. Keskusteluun sisältyisi myös koko unionia koskeva näkemys - kansallisia keskusteluja unionin eri jäsenvaltioiden ydinlaitosten tilanteesta käydään jo nyt - jotta ne valtiot, joilla ei ole ydinlaitoksia tai joilla on vain tutkimus- tai yliopistolaitoksia, tietäisivät myös mitä niiden omissa laitoksissa ja naapureiden laitoksissa tapahtuu. Ydinturvallisuutta koskeva kysymys ylittää nimittäin valtioiden rajat, ja sen me kaikki tiedämme.
Olen sitä mieltä, että jos pidämme neuvostossa ja parlamentissa joka toinen vuosi perusteellisen, hyvin valmistellun ja hyvin toteutetun keskustelun, annamme osaltamme kansalaisille luotettavaa tietoa kauttanne ja täällä pidettävien keskustelujen kautta.
Aikataulusta totean, että ehdotus on tänään pidetyssä turvallisuuskomitean kokouksessa esitetty asiantuntijaryhmälle, ja tarkoituksena on, että raportti laaditaan kahden kuukauden kuluessa. Heti sen laatimisen jälkeen toivon, että komissio hyväksyy nämä ehdotukset, ja me lähetämme ne TSK:lle, parlamentille ja neuvostolle lopullista hyväksyntää varten.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on hyvä, että näistä energia-asioista puhutaan ja niihin paneudutaan ja että saamme nyt kaikki samojen turvastandardien piiriin. Mutta pää on pidettävä kylmänä. Lainsäädäntöä valmistellessa kaiken on perustuttava tieteellisiin ja teknisiin faktoihin eikä poliittisiin intohimoihin. IAEA on asiantuntijajärjestö, jonka osaamiseen luotetaan maailmanlaajuisesti, ja on tärkeää, että sen asiantuntemusta myös kuullaan näissäkin yhteyksissä. Toivon, ettei komissiosta nyt tehdä toista superregulaattoria IAEA:n ohelle valvomaan näitä asioita, koska IAEA on hyvin tärkeä maailmanlaajuisesti. On kuitenkin tärkeää, että unionin tasolla päästään turvastandardeissa niin korkealle, että voimme myös vaatia sitten samaa hakijamailta.
Haluaisin kuitenkin kysyä komissiolta, miten komissio aikoo ottaa kansalliset regulaattorit mukaan tämän direktiivipaketin valmisteluun. Energia-asioista päätetään kansallisesti, hyvä niin, ja kansallisten regulaattoreiden rooli on ensiarvoisen tärkeä myös tulevaisuudessa.

Clegg (ELDR).
Arvoisa puhemies, ydinteollisuuden kannattavuudesta on jo olemassa epäilyjä vapautuneilla energiamarkkinoilla, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan British Energyn ongelmat ovat osoittaneet. Hyvä komission jäsen, pyydän teitä varmistamaan, ettei tätä pakettia voida missään muodossa käyttää ydinteollisuuden pelastusnuorana tavalla, joka vahingoittaisi muita energialähteitä ja antaisi ydinteollisuudelle epäoikeudenmukaista etua Euroopan energian yhtenäismarkkinoilla. Esimerkiksi jätehuollon erittäin korkeiden kustannusten kattamista ei tulisi yksinkertaisesti poistaa ydinenergiaa tuottavien yritysten kirjanpidosta.
Lausunnossanne ilmoititte varmistavanne, ettei purkuun tarkoitettuja varoja missään olosuhteissa suunnattaisi uudelleen ydinlaitosten kaupallisten toimintojen ristiintukemiseen. Voisitteko vahvistaa, ettei tällaista koskevia odotuksia ole ja ettei purkuun tarkoitettuja varoja missään olosuhteissa voida käyttää kaupallisiin tarkoituksiin?
McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, komissio työskentelee epädemokraattisen ja vanhentuneen Euratom-sopimuksen rajoitusten puitteissa. Hyvä komission jäsen, voisitteko tästä huolimatta hyväksyä sen, että Euroopan parlamentin on tarpeen antaa lausunto meille esittämistänne kahdesta direktiivistä ja tiedonannosta ja erityisesti siitä asiasta, onko erittäin radioaktiivisen jätteen varastointia syvälle maaperään tutkittu? Tämä on ristiriidassa brittiläisen Royal Societyn näkemyksen kanssa, jonka mukaan asiasta ei ole tieteellistä tutkimusta.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi todeta, että olen kotoisin Lorrainen alueelta Ranskasta, ja haluaisin myös esittää surunvalittelut junaonnettomuuden uhrien perheille. Haluaisin myös vakuuttaa, että olen yhä rautateiden harras kannattaja.
Hyvä komission jäsen, ensimmäinen huomatukseni liittyy ydinteollisuuteen. Olen varsin yllättynyt siitä, että saimme lukea esittämänne eri ehdotukset Le Monde -sanomalehdestä ennen kuin esititte ne parlamentille. Tämä on valitettavaa varsinkin, kun en ole henkilökohtaisesti lainkaan vakuuttunut - ja minulla on se käsitys, ettette tekään ole vakuuttunut - monista ehdotuksistanne, erityisesti niistä, jotka koskevat loppusijoitusta syvälle maaperään. Olette erittäin tietoinen siitä, että tämä on keskeinen kysymys. Tiedätte, ettei jätehuoltoa koskevalle ongelmalle ole löytynyt ratkaisua, eikä nykyisin ole mitään tekniikkaa, jolla voisimme vähentää radioaktiivisen ydinjätteen radioaktiivisuutta. Kuitenkin vuonna 1974, jolloin Ranska aloitti mittavan ydinenergiahankkeensa, kaikille kynnelle kykeneville kerrottiin, että 30 vuoden kuluessa nämä jäteongelmat olisi ratkaistu. Nyt 30 vuotta myöhemmin niitä ei ole vieläkään ratkaistu.
Itse olen sitä mieltä, että ehdotuksenne johtavat yleisöä jossain määrin harhaan. Viime kädessä yritätte väittää, että näillä päätöksillä ydinenergiasta tulee turvallista Euroopassa. Tämä ei kuitenkin ole lainkaan totta.
Hyvä komission jäsen, lopuksi kysyn, miten te perustelette sen, että ydinteollisuudelle annetaan lisärahoitusapua, vaikka esimerkiksi ydinteollisuus on jo maksanut keskivertoranskalaiselle melko paljon, vaikka jätehuoltoa koskevalle ongelmalle ei ole vieläkään löytynyt ratkaisua ja vaikka tiedämme, miten vaikeaa on löytää edes vähän määrärahoja uusiutuville energialähteille?

Mombaur (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yleisö on varmasti erittäin kiinnostunut tämänpäiväisistä aiheista, Niiden avulla meillä on mahdollisuus lopettaa tietty epäjohdonmukaisuus, jonka seurauksena olemme tähänastisissa neuvotteluissa vaatineet ehdokasvaltioilta enemmän kuin omilta jäsenvaltioiltamme. Haluaisin näin ollen onnitella komissiota siitä, että se tekee niin kuin varapuheenjohtaja on ehdottanut ja tuo esiin yhden painavan lisäperusteen yhteisön laajuisten standardien puolesta. Mitä pikemmin meillä on yhteisön laajuiset standardit, sitä nopeammin niillä on mahdollisuus saada aikaan ulkoisia vaikutuksia esimerkiksi Venäjällä ja Ukrainassa, mikä on erittäin tärkeää ja meidän etumme mukaista. Tämä olisi lisäksi paras tapa tukea IAEA-järjestöä.
Hyvä varapuheenjohtaja, haluaisin esittää teille tähän liittyvän kysymyksen. Voisitteko kertoa lyhyesti, mihin komission ehdotukset ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa tähän mennessä omaksutuista linjoista johtavat?

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin muistuttaa teitä kolleganne jäsen Rübigin äskettäin parlamentille esittelemästä mietinnöstä, jossa ehdotettiin, että on tarpeen laatia eurooppalaiset ydinturvallisuusstandardit, jotka olisivat sitovia koko Euroopan unionissa eivätkä pelkästään ehdokasvaltioissa.
Haluaisin sanoa, että esittäessäni tämän ehdotuksen noudatan ennen kaikkea parlamentin päätöstä. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen tyytyväinen siihen, että olen yhtä mieltä parlamentin kanssa ja että voin noudattaa parlamentin lähes yksimielistä pyyntöä. Tämä on ensimmäinen asia, jonka halusin sanoa teille.

Toiseksi jotkut teistä voivat epäillä muunlaisia piileviä aikomuksia - toista, kolmatta, neljättä, viidettä ja kuudetta aikomusta. On kuitenkin esitetty objektiivisia ja kiistattomia tosiasioita. Jos nämä ehdotukset hyväksytään - kuten toivon tapahtuvan lähikuukausina -niillä parannetaan takuita siitä, että ydinturvallisuus kaikissa Euroopan unionin ydinvoimaloissa ja ydinlaitoksissa on mahdollisimman korkealla ja sopivalla tasolla. Parannamme takuita siitä, että ydinjätettä koskevalle ongelmalle löytyy ratkaisu ainakin ydinjätteen tarkoituksenmukaisen varastoinnin ja enimmäisvarastointiaikojen osalta. Parannamme takuita siitä, että nykyisten enemmän tai vähemmän saastuneiden laitosten purkua varten tarvittavat varat ovat olemassa ja että ne ovat saatavissa silloin, kun niitä tarvitaan.
Näin ollen parannamme kansalaisten osalta sitä, mitä meidän on mielestäni parannettava: takuita, luottamusta, tiedottamista ja avoimuutta. Tämä on objektiivinen tosiseikka. Kaikki muu on tulkintaa. Tämä on minun aikomukseni.
Mainitsitte uusiutuvat energialähteet. Hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäinen ehdotukseni oli edistää uusiutuviin energianlähteisiin perustuvan sähkön tuottamista - tätä ei ole aikaisemmin tehty - ja antaa määrälliset tavoitteet unionin eri jäsenvaltioille. Tämän jälkeen esitin biopolttoaineita koskevan ehdotuksen. Olen esittänyt lukuisia ehdotuksia energiatehokkuudesta, erityisesti yhden rakennuksia koskevan ehdotuksen, joka on erittäin kunnianhimoinen. Hyvät jäsenet, haluaisin sanoa, etten suinkaan ole laiminlyönyt uudistuvia energianlähteitä ja energiatehokkuutta vaan pikemminkin päinvastoin. Olen perehtynyt niihin alusta lähtien. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö olisi tarpeen parantaa ydinlaitosten turvallisuutta - ei pelkästään ydinvoimaloiden vaan myös yliopistojen, tutkimuslaitosten ja kaikentyyppisten laitosten - koko Euroopan unionissa ja parantaa tiedottamista ja jätehuollon turvallisuutta Euroopan unionissa kaikilta osin.
Kolmas kysymys: Le Monde. Haluaisin tehdä selväksi arvoisalle jäsenelle, etten minä olen vuotanut näitä tietoja, sen voin vakuuttaa. Kaiken lisäksi olen toisinaan joutunut itse kärsimään tiedon vuotamisesta, mutta en tietenkään periaatteessa itse paljasta tietoja. Tämä ydinturvallisuutta koskeva paketti hyväksyttiin tänä aamuna, ja esitän sen teille nyt.
Tekniikan osalta esitetään tutkimusta ja sen edistämistä koskevaa pakettia. On olemassa tutkimusalueita - esimerkiksi niin kutsuttu erottelu ja transmutaatio - jotka voivat tarjota ratkaisuja. Tästä ei kuitenkaan ole takuita, mutta ne voivat tarjota ratkaisuja. Koska tämän tutkimuksen tuloksista ei voida antaa takuita, meidän on tällä välin ratkaistava syvälle maaperään varastoimista koskeva kysymys. Tutkimusta kuitenkin tehdään, ja näkymät ovat erittäin myönteiset.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen sitä mieltä, että tällä tavalla parannamme turvallisuutta, takuita ja kansalaisille tiedottamista. Kysymys ei ole uuden tutkimuselimen perustamisesta. Pikemminkin päinvastoin, kansalliset viranomaiset - ja tarkastajat - vastaavat tutkimuksesta koko unionissa.
Mitä tulee kysymykseen epäoikeudenmukaisesta kilpailusta sähkön sisämarkkinoilla 11 artiklassa ja vastaavassa liitteessä todetaan selkeästi, että purkamiseen tarkoitettuja varoja voidaan käyttää ainoastaan määrättyihin tarkoituksiin, toisin sanoen kyseisten energialaitosten purkamiseen. Tämä ei valitettavasti pidä nykyisin paikkaansa monessa unionin jäsenvaltiossa, vaan nämä varat siirretään yritysten yleisiin varoihin, ja siksi niitä voidaan käyttää toiminnallisiin tarkoituksiin.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Brysselissä 24. ja 25. lokakuuta pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista.
Haluan tuoda henkilökohtaisesti esiin kiitollisuuteni pääministeri Rasmussenille siitä sitoutumisesta, jota hän on osoittanut Euroopan parlamentin osalta. Tapaamalla puheenjohtajakokouksen jo ennen Tanskan puheenjohtajuuskautta hän viitoitti tien, jota toivon seuraavien puheenjohtajavaltioiden seuraavan. Hän tapaa puheenjohtajakokouksen jälleen ennen Kööpenhaminan huippukokousta. Poikkeuksellisesti hän myös osallistuu Strasbourgissa 19. marraskuuta 2002 pidettävän istuntojakson aikana käytävään laajentumista koskevaan keskusteluun, johon osallistuu tarkkailijoina myös ehdokasvaltioiden parlamenttien jäseniä. Tämän lisäksi hän luonnollisesti osallistuu tavanomaiseen vuoropuheluun, minkä vuoksi pääministeri on tänäänkin täällä läsnä. Haluan henkilökohtaisesti kiittää häntä Euroopan parlamentin puolesta.
Fogh Rasmussen
Arvoisa puhemies, haluan aluksi esittää kiitokseni saamastani myönteisestä vastaanotosta ja haluan myös käyttää tilaisuutta ilmaistakseni sen, kuinka paljon arvostan Euroopan parlamentin ja puheenjohtajana toimivan Tanskan välistä tiivistä ja antoisaa yhteistyötä. Pidämme tätä yhteistyötä erittäin tärkeänä, ja olenkin hyvin iloinen voidessani todeta, että yhteistyö toteutuu hyvin myönteisessä hengessä.
Euroopan parlamentilla ja puheenjohtajavaltiolla on yhteinen hanke. Meillä on sama näkemys; tavoittelemme yhteistä päämäärää. EU:n laajentuminen on sukupolvemme merkittävin poliittinen tehtävä. Se on haaste ja mahdollisuus, joka ulottuu meidän aikaamme pidemmälle. Olipa tulos mikä tahansa, laajentumisen juuret ovat yhteisessä historiassamme, ja laajentumisella on ratkaiseva vaikutus jälkeläistemme elämään ja mahdollisuuksiin. Euroopan unionin laajentuminen merkitsee 1900-luvun eurooppalaisen tragedian päättymistä ja vie meidät yhteiseen tulevaisuuteen, jossa kansalaiset voivat elää vapaasti, rauhassa ja vauraudessa.
Euroopan historiaa ovat vaivanneet sodat, kriisit ja humanitaariset katastrofit. Euroopalle ja eurooppalaiselle kulttuurillemme on kuitenkin ominaista myös ainutlaatuinen kyky nousta aina uudelleen jaloilleen, toipua sekä löytää ja määrittää uudelleen arvot ja tavoitteet.
Euroopassa 1900-luku oli katastrofaalinen. Kaksi hirvittävää maailmansotaa repi rikki maanosaa. Toisen maailmansodan järkyttäviä tapahtumia seurasi yli neljänkymmenen vuoden kommunistidiktatuuri Keski- ja Itä-Euroopan maissa. Lähes puolen vuosisadan ajan elimme keinotekoisesti jaetussa Euroopassa.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa maanosallemme oli ominaista optimismi, itseluottamus ja usko tulevaisuuteen. Nämä arvot hukkuivat sodan pauhuihin elokuussa 1914, ja ne poljettiin maailmansodan juoksuhautoihin. Emme ole varsinaisesti koskaan löytäneet uudelleen sitä optimismia ja uskoa tulevaisuuteen, jotka olivat tunnusomaisia 1900-luvun alkuvuosille.
EU:n laajentuminen merkitsee uuden aikakauden alkua Euroopan historiassa. Laajentuminen voi tuoda mukanaan Eurooppaan dynamiikka ja vahvuutta, ja sen avulla voidaan luoda perusta uudelle eurooppalaiselle tietoisuudelle. Laajentuminen on avain Euroopan tulevaisuuteen.
Nyt kun 90 vuotta on kulunut - vuodesta 1914 vuoteen 2004 - voimme lopultakin päättää yhden Euroopan historian verisimmistä ja synkimmistä aikakausista. Tämä on innostava tehtävä ja meitä sitova velvoite.
Haluankin kiittää Euroopan parlamenttia sen pysyvästä ja varauksettomasta tuesta laajentumishankkeelle. Viimeksi tämä tuki ilmaistiin 23. päivänä lokakuuta täysistunnossa käydyissä neuvotteluissa, ja Euroopan parlamentin puhemies ilmaisi sen selvästi Eurooppa-neuvostolle Brysselin kokouksessa. Haluan kiittää parlamenttia puheenjohtajavaltion puolesta tästä selkeästä ja painokkaasta viestistä.
Tässä yhteydessä voin ilokseni kertoa teille kaikille tänään, että Brysselin kokouksessa Eurooppa-neuvosto vahvisti jäsenvaltioiden täyden tuen laajentumiselle. Teimme monia ratkaisevia päätöksiä. Tämä tarkoittaa sitä, että ensimmäinen laajentumista koskeva neuvottelukierros voidaan saattaa päätökseen Kööpenhaminassa joulukuussa. Minun on kuitenkin korostettava, ettei laajentuminen vielä ole läheskään varmistettu. Meillä on edelleen valtavasti töitä ja rajallisesti aikaa käytettävänämme. Neuvottelemme kaikkiaan 27 valtion kanssa, ja meillä on 37 päivää aikaa saavuttaa tuloksia - mikään ei vielä ole varmaa.
Tie tuleviin neuvotteluihin on kuitenkin valittu: puheenjohtajavaltiolla ja komissiolla on vankka perusta neuvotteluille Kööpenhaminan huippukokouksessa, mikä luo selkeyttä sekä nykyisten jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden kannalta. Niille ei esitetä valmiita tosiasioita. Tarjoamme niille käytännön neuvotteluja ja kannustamme niitä viimeiseen ratkaisevaan ponnistukseen. On selvää, että puheenjohtajavaltio kohdentaa tähän tehtävään kaiken tarmonsa ja pyrkii saavuttamaan tuloksia uupumatta.
Puheenjohtajavaltiolla oli Brysselin kokouksessa kolme tavoitetta:
Ensinnäkin halusimme päästä sopimukseen ehdokasvaltioiden kanssa käytävien lopullisten laajentumisneuvottelujen perustasta. Toisin sanoen tämä tarkoitti maiden valintaa koskevia päätöksiä, ratkaisematta olevia rahoitusasioita koskevia päätöksiä ja päätöksiä vielä auki olevista institutionaalisista kysymyksistä.
Toiseksi halusimme sopia EU:n yhteisestä kannasta Kaliningradin ja Venäjän väliseen kauttakulkuliikenteeseen saadaksemme selkeän lähtökohdan neuvotteluille 11. marraskuuta pidettävään EU:n ja Venäjän väliseen huippukokoukseen.
Kolmanneksi ja viimeiseksi puheenjohtajavaltio kiinnitti paljon huomiota siihen, että Brysselin kokouksessa toimittiin Sevillan huippukokouksessa tehtyjen päätösten mukaisesti. Näiden päätösten tavoitteena on lyhentää, tehostaa ja kohdentaa tarkemmin Eurooppa-neuvoston kokouksia.
Olen iloinen voidessani todeta, että saavutimme tavoitteet kaikilla kolmella alalla.
Onnistuimme antamaan kokoukselle Sevillassa tehtyjen päätösten ja Sevillan huippukokouksen hengen mukaisen muodon. Neuvoston kokous kesti vain hieman yli 24 tuntia, esityslista oli tiivis ja huolellisesti valmisteltu, ja se oli suunniteltu mahdollisimman avoimeksi. Voin kertoa, että huippukokouksen esityslista huomautuksineen oli puheenjohtajavaltion Internet-sivustolla Brysselin kokousta edeltävinä viikkoina, joten kaikki saattoivat seurata valmistelujen etenemistä.
Itse pidin hyvin tärkeänä sitä, että Brysselin kokous oli mahdollisimman kohdennettu ja tuloksiin suuntautunut, ja olen hyvin tyytyväinen tuloksiin. Uskon meidän onnistuneen luomaan menettelyt, jotka toivoakseni innostavat myös tulevia puheenjohtajavaltioita.
Myös Kaliningradin osalta puheenjohtajavaltion tavoitteet täyttyivät Brysselissä. Eurooppa-neuvosto ilmaisi kannattavansa ulkoministerien 22. lokakuuta antamia yksityiskohtaisia päätelmiä.
Venäjän kanssa käytävien tulevien neuvottelujen perusta on siis varmistettu. EU:n kanta on selkeä. Haluamme löytää ratkaisun, jossa otetaan huomioon Venäjän ongelmat, mutta kunnioitetaan samalla Liettuan suvereniteettia ja Schengen-yhteistyötä koskevia sääntöjä.

Laajentuminen oli luonnollisesti Brysselin kokouksen pääaihe. Puheenjohtajavaltiolle oli hyvin tärkeää luoda kehykset ehdokasvaltioiden kanssa käytäville jatkoneuvotteluille. Teimme kaikille täysin selväksi, että päätökset oli tehtävä nyt - eikä joulukuussa - ja keskitimme asialistan olennaisiin asioihin. Tämä oli yksi syy siihen, että pystyimme tekemään tarvittavat päätökset. En aio käydä yksityiskohtaisesti läpi huippukokouksessa esitettyjä päätelmiä. Päätelmät ovat selkeät ja puhuvat puolestaan, mutta haluan korostaa tärkeimpiä päätöksiä.
Eurooppa-neuvosto hyväksyi maiden valintaa koskevat komission suositukset. Kymmenen maan kanssa - Kyproksen, T?ekin, Viron, Unkarin, Latvian, Liettuan, Maltan, Puolan, Slovakian ja Slovenian - neuvottelut voidaan saattaa päätökseen vuoden loppuun mennessä.
Bulgarian ja Romanian osalta päätimme tukea maiden toimia liittymistavoitteen saavuttamiseksi vuonna 2007. Kööpenhaminan huippukokouksessa tehdään käytännön päätökset siitä, kuinka Bulgarian ja Romanian liittymisvalmisteluja vahvistetaan. Viesti Bulgarialle ja Romanialle on selvä: laajentuminen jatkuu ja EU on avoin maille, jotka haluavat liittyä siihen ja täyttävät jäsenyysedellytykset.
Annoimme myös Turkille selvän viestin. Eurooppa-neuvosto on tyytyväinen Turkin edistymiseen kohti Kööpenhaminan kriteerien täyttymistä.
(Suosionosoituksia)
Kehotamme Turkkia jatkamaan uudistusprosessiaan - ja eritoten toteuttamaan hyväksytyt uudistukset käytännössä. Kööpenhaminan huippukokouksessa tehdään uusia Turkkia koskevia päätöksiä.
Maiden valinnan yhteydessä keskustelimme seurannasta ja suojalausekkeista. Myös tällä alalla Eurooppa-neuvosto kannatti komission ehdotusta, mutta ehdotti yhtä pientä muutosta: laajensimme erityismääräysten soveltamisaikaa kahdesta kolmeen vuoteen.
Eurooppa-neuvosto teki päätökset myös ratkaisemattomista institutionaalisista kysymyksistä, jotka koskevat tarvittavia muutoksia siirryttäessä 15:stä toivottavasti 25:een jäsenvaltioon. Valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät kompromissin, johon puheenjohtajavaltio ja ulkoministerit olivat päässeet 22. lokakuuta pidetyssä kokouksessa. Näin luotiin puheenjohtajavaltiolle selkeä perusta myös ehdokasvaltioiden kanssa käytäviä neuvotteluja silmällä pitäen.
Vaikein kysymys Brysselin kokouksen esityslistalla olivat ratkaisematta olevat rahoitusasiat. Onnistuimme kuitenkin saavuttamaan tuloksen. Teimme kolme tärkeää päätöstä.
Suorien maataloustukien osalta Eurooppa-neuvosto kannatti komission ehdotusta: vaiheittainen käyttöönotto alkaa vuonna 2004 ensin 25 prosentista ja kasvaa sataan prosenttiin vuoteen 2013 mennessä. Vaiheittainen käyttöönotto toteutuu vakaan rahoituskehyksen mukaisesti. On annettu lupaus yhteisten markkinajärjestelyjen ja suorien tukien vuotuisista kokonaismenoista 25 jäsenvaltion EU:ssa. Menot eivät saa ylittää vuoden 2006 tasoa yli prosentilla vuotta kohden, mikä merkitsee sitä, että jos inflaatio ylittää yhden prosenttiyksikön, maatalousmenot pienenevät reaaliarvoltaan.
Pääsimme sopimukseen myös rakennerahastoaloitteiden rahoituksen kokonaistasosta uusissa jäsenvaltioissa. Hyväksytty määrä on 23 000 miljardia euroa ajanjaksolla vuodesta 2004 vuoteen 2006, mikä on hieman vähemmän kuin komission ehdottama hieman yli 25 000 miljardia euroa.
Kolmanneksi päästiin sopuun budjettikompensaatiosta. Pidän hyvin tärkeänä sitä, että onnistuimme osoittamaan, etteivät uudet jäsenvaltiot joudu vaikeampaan tilanteeseen vuosina 2004-2006 kuin vuonna 2003. Tämä on tärkeä ja asianmukainen viesti ehdokasvaltioille.
Nämä olivat merkittävimmät Eurooppa-neuvoston käsittelemät asiat, ja lopuksi haluan mainita, että Eurooppa-neuvosto tapasi myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan puheenjohtajan presidentti Valéry Giscard d'Estaingin. Hän kertoi valmistelukunnan työstä, ja tapaamme valmistelukunnan puheenjohtajan uudelleen Kööpenhaminan huippukokouksessa.
Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan - tämä on puheenjohtajavaltio Tanskan motto. Siitä käy ilmi näkemys luonteeltaan ainutlaatuiseen hankkeeseen ja prosessiin osallistumisesta, ja siitä ilmenee myös hyvin käytännöllinen tavoitteemme saattaa meille annetut tehtävät päätökseen.
Brysselin kokouksessa edistyttiin huomattavasti Kööpenhaminan huippukokouksen tavoitteiden osalta ja asetettiin tavoitteeksi neuvottelujen saaminen päätökseen ennen Kööpenhaminan huippukokousta.
Mitä siis vielä tarvitaan Brysselin kokouksen jälkeen ja ennen Kööpenhaminan huippukokousta? Mitä meillä on edessämme tulevina viikkoina? Vastaus on lyhyesti kovaa työtä. Kovaa työtä ja pitkällisiä, kiihkeitä neuvotteluja.
Olemme jo täydessä vauhdissa. Tapasin ehdokasvaltioiden valtioiden ja hallitusten päämiehet 28. lokakuuta ja kerroin heille henkilökohtaisesti ja suoraan Brysselin kokouksen tuloksista. Keskustelut ministeriöiden virkamiesten kanssa alkoivat jo seuraavana päivänä.
Eurooppa-neuvoston Brysselissä tekemät päätökset ovat luoneet perustan tuleville neuvotteluille. On kuitenkin selvää, että jos haluamme saavuttaa tuloksia ajoissa, tarvitaan paljon töitä sekä valmiutta hyväksyä kompromisseja kaikilta neuvotteluihin osallistuvilta sekä jäsenvaltioissa että ehdokasvaltioissa.
Euroopan parlamentti ja komissio ovat jatkuvasti olleet laajentumisprosessin voimakkaita liikkeelle panevia voimia. Puheenjohtajavaltio Tanskan puolesta haluan vielä kerran kiittää Euroopan parlamenttia ja komissiota moitteettomasta yhteistyöstä ja kehottaa kaikkia yhdistämään voimansa myös tulevina viikkoina yhteisen tavoitteemme saavuttamiseksi - laajentumista koskevien neuvottelujen ensimmäisen kierroksen loppuun saattamiseksi Kööpenhaminassa joulukuussa. Tämän vuoksi odotan innokkaana osallistumista suureen laajentumiskeskusteluun täällä parlamentissa kahden viikon kuluttua 19. marraskuuta.
Toivon meidän yhteisössä voivan lähettää Euroopan kansoille ja hallituksille sellaisen painokkaan viestin, että nyt on aika saattaa päätökseen kymmenen vuoden työ, että nyt on aika avata portit yhteiseen tulevaisuuteemme ja että nyt on aika tehdä ratkaiseva päätös laajentumisesta.
(Suosionosoituksia)

Prodi
Arvoisat naiset ja herrat, Brysselin Eurooppa-neuvoston tulokset ovat meidän kaikkien tiedossa. Neuvoston puheenjohtajana toimiva Tanska hoiti kokousjärjestelyt erinomaisesti, ja kokouksessa onnistuttiin poistamaan viimeisetkin esteet laajentumisen tieltä.
Haluankin kiittää näin julkisesti ja koko sydämestäni Tanskan pääministeriä Anders Fogh Rasmussenia siitä, että hän otti laajentumisen Tanskan puheenjohtajuuskauden keskeiseksi painopistealueeksi.
Komissio on saanut valtuudet saattaa päätökseen liittymisneuvottelut kymmenen ehdokasvaltion kanssa vielä tämän vuoden loppuun mennessä. Tämä neuvoston päätös kertoo suuresta avoimuudesta, ja samalla se on luottamuksenosoitus ja tunnustus ehdokasvaltioiden hallitusten, parlamenttien ja kansalaisyhteiskunnan viime vuosina tekemälle työlle. Voimme siis olla tilanteeseen tyytyväisiä monestakin syystä.
Brysselin kokouksessa kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset lähentyivät tavoitetta, jota haluan edelleen kutsua historialliseksi. Haluan myös korostaa solidaarisuutta, jota Brysselissä osoitettiin ehdokasvaltioita kohtaan. Maat tarvitsevat vielä taloudellista tukea voidakseen lähentyä muualla Euroopassa jo saavutettua elintasoa.
Brysselissä kruunattiin se hellittämätön työ, jonka avulla kaikkein pessimistisimmät ennusteet on torjuttu ja Euroopan yhdentymisen tiellä olleet esteet raivattu yksi toisensa jälkeen.
Kymmenen vuoden valmistelutyön jälkeen Kööpenhaminassa kirjoitetaan jälleen merkittävä luku Euroopan yhteiseen historiaan.
Eurooppa-neuvosto hyväksyi myös Bulgariaa ja Romaniaa koskevat komission suositukset sekä maiden itsensä ehdottaman tavoitteen niiden liittymisestä unioniin vuonna 2007. Komissio laatii uutta valmisteluaikataulua ja rahoitustuen vahvistamista koskevat ehdotukset niin, että Eurooppa-neuvosto voi päättää niistä Kööpenhaminan-kokouksessaan.
Eurooppa-neuvosto hyväksyi myös Turkkia koskevan määräaikaiskertomuksen ja päättää sen pohjalta Kööpenhaminassa Turkin liittymisvalmistelujen etenemisestä. Turkissa juuri pidettyjen vaalien vuoksi on erityisen tärkeää määritellä Kööpenhaminassa se, mitä edellytyksiä valmistelujen etenemiselle asetetaan.
Nyt ei kuitenkaan ole aika levätä laakereilla. Brysselin Eurooppa-neuvoston päätelmät esitettiin ehdokasvaltioiden edustajille jo viime viikolla. On syytä korostaa, että emme esitä neuvottelukumppaneillemme ehdotusta, joka pitäisi "ottaa tai jättää", vaan että kompromisseista on varmasti mahdollista sopia.
Eurooppa-neuvosto antoi komissiolle valtuudet neuvotella vielä avoinna olevista institutionaalisia ja rahoituskysymyksiä koskevista luvuista pääsääntöisesti komission esittämien ehdotusten pohjalta.
Rakennerahastoja varten Eurooppa-neuvostossa vahvistettu määrä, 23 miljardia euroa, on vähemmän kuin komission ehdotuksessa esitettiin. Kyseessä on kuitenkin valtava summa, joka on laajentumisen taloudellisten ja sosiaalisten tavoitteiden mukainen.
Kaikkien osapuolten yhteisten ponnistelujen tuloksena päästiin vihdoin myös erittäin merkittävään sopimukseen maatalousmenoista, joiden rahoitus vuodesta 2007 oli erittäin arkaluonteinen kysymys.
Laajentumisen seuraava etappi Kööpenhaminan jälkeen on Ateenassa, jossa liittymissopimukset allekirjoitetaan huhtikuussa 2003. Näin voimme saavuttaa jo aikoja sitten asetetun tavoitteen, jonka mukaan ehdokasvaltiot osallistuvat vuonna 2004 pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin.
Laajentuminen alkaa siis olla totta. Toki eräitä kysymyksiä on seurattava tarkoin kahtena seuraavana vuonna ja vielä senkin jälkeen kun uudet jäsenmaat ovat liittyneet unioniin, kuten määräaikaiskertomuksissa todetaan. Komissio on luvannut laatia Eurooppa-neuvostolle tilanneraportin vielä kuusi kuukautta ennen liittymistä. Lisäksi on talouspolitiikkaa koskevan yleisen suojalausekkeen ohella sovittu kahdesta erityislausekkeesta, joita voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että uudet jäsenvaltiot eivät noudattaisi neuvotteluissa tekemiään sitoumuksia sisämarkkinoiden sekä oikeus- ja sisäasioiden alalla. Nämä kysymykset eivät kuitenkaan voi enää pysäyttää laajentumisprosessia kokonaisuudessaan.
EU:n viides laajentuminen on siis ensi vuoden toiminnassa keskeisellä sijalla. Siihen liittyvien virallisten menettelyjen ohella on keskityttävä rahoitusnäkymien mukauttamiseen kaudeksi 2004-2006 sekä komissiossa ja muissa toimielimissä tarvittaviin sisäisiin valmisteluihin. Ennen muuta on varmistettava, että yhteisön säännöstöä ryhdytään soveltamaan täysimääräisesti ja tehokkaasti koko unionin muodostamalla oikeusalueella heti laajentumisen ensimmäisestä päivästä lähtien. Yleisemmällä tasolla on tärkeää pohtia perusteellisesti kaikkia EU:n politiikkoja, jotta niiden toteuttamisessa voidaan ottaa huomioon ne uudet määrälliset ja ennen kaikkea laadulliset edellytykset, jotka muodostavat toimintaympäristömme laajentumisen jälkeen.
Olemme astumassa uuteen todellisuuteen, jonka 25 jäsenvaltion unioni muodostaa. Olemme viemässä eteenpäin uudenlaista eurooppalaista yhteiskuntamallia, joka edellyttää kansalaisten laajaa kannatusta.
Länsi-Euroopan yhdentymisprosessista, joka lähti liikkeelle varsin suppean piirin "eurooppalaisesta identiteetistä", on vihdoin tulossa koko mantereen kattava yhdentymisprosessi.
Laajentumisen myötä unionin on otettava käyttöön uusi filosofia myös kansainvälisissä suhteissaan. Ehdokasvaltioilta laajentuminen edellyttää yhteiskunnan kaikkia osa-alueita koskevan sisäisen uudistusprosessin loppuun saattamista.
Yhtenäisyys ja moninaisuus, yhteiset arvot mutta omat ominaispiirteet - nämä ovat entistä selkeämmin laajentuneen unionin tunnuslauseita. Euroopan unionin tähänastinen historia on tunnustus sen muodostavien kansakuntien identiteeteille ja ominaispiirteille, ja laajentuneesta unionista tulee ensimmäinen yritys luoda koko mantereen laajuinen, uudentyyppinen kansalaisuuskäsite, joka vahvistaa ennen näkemättömällä tavalla sekä kansalaisten että valtioiden oikeuksia.
Samalla kun viimeistelemme tätä yhteistä suurhanketta, yhteisymmärryksen hengessä toteutettavaa Euroopan mantereen yhtenäistämistä, meidän on annettava selkeä viesti niille valtioille, jotka eivät osallistu tähän prosessiin mutta jotka katsovat kohti Eurooppaa valtavin odotuksin. Tarkoitan tällä Balkanin maita. Viestimme näille maille on, että Euroopan ovet ovat avoinna ja että tavoitteena on myös niiden liittyminen unioniin mahdollisimman pian. Näistä liittymismahdollisuuksista on puhuttava avoimesti ja selkeästi, ilman korusanoja ja taktikointia. Yhtä selkeästi on todettava, että tämän tavoitteen toteuttamisaikataulu riippuu siitä, miten tarmokkaasti nämä maat päättävät toteuttaa unionin täysjäsenyyden edellyttämät uudistukset. Meidän tehtävämme on tukea tätä työtä laatimalla yhteinen suunnitelma, jonka avulla maiden käyttöön voidaan antaa tarvittavat välineet ja varat, ja hyödyntämällä perusteellisesti vakautus- ja assosiaatioprosessin tarjoamia mahdollisuuksia. Tämä on valtava haaste, johon meidän on vastattava asianmukaisella tavalla.
Laajentumisen myötä Euroopan unionin on myös määriteltävä uudella tavalla suhteensa uusiin lähinaapureihinsa, sillä laajentumisstrategia ja naapuruuspolitiikka ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa. Meidän on osoitettava, että laajentuminen ei tarkoita sitä, että ne maat, jotka eivät ole siinä osallisina, suljettaisiin ulkopuolelle. Laajentuminen ei merkitse uusien muurien ja esteiden pystyttämistä. Tätä varten meidän on määriteltävä, mitä oikeastaan tarkoitamme erityissuhteilla laajentuneen unionin lähialueisiin, jotka ulottuvat Venäjältä Välimeren alueen maihin.
Esimerkiksi Kaliningradin aluetta varten laadittu ratkaisu on merkittävä tekijä Venäjän-suhteissa, joita on edelleen kehitettävä ja lujitettava. Laajentuminen tarjoaa myös erinomaisen tilaisuuden tarkastella uudelleen unionin asemaa maailmanpolitiikassa ja toisaalta luoda uudenlaista aluepolitiikkaa Euroopassa.
Uusien näkymien avautuessa on kuitenkin entistä tärkeämpää tarttua päättäväisesti ja rohkeasti niihin perustaviin kysymyksiin, joita pohditaan EU:n tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Vaikka rahoituskysymyksistä onkin päästy yhteisymmärrykseen, on yhä pohdittava yhteisön taloushallintoa, sen avoimuutta, ymmärrettävyyttä ja sitä, miten voimme sen avulla vastata edessä oleviin uusiin haasteisiin. On siis määriteltävä tarkemmin unionin varat ja vahvistettava myös Euroopan parlamentin asemaa.
Nizzan sopimuksen ratifiointiin liittyvät vaikeudet, jotka onneksi ovat nyt takana, ovat meille muistutuksena demokraattisen osallistumisen välttämättömyydestä ja siitä, että toimielinten uudistuksessa on pyrittävä yksinkertaistamaan yhteisön toimintatapoja ja vahvistamaan niiden oikeutusta. Valmistelukunnassa tehty työ ja erityisesti sen puheenjohtajan hiljattain esittämä asiakirja luovat tuleville ehdotuksille varteenotettavan pohjan. Käsittelen näitä aiheita tarkemmin lähiaikoina täällä parlamentissa.
Kiitos.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi yhtyä puheenjohtajavaltiolle ja parlamentille esitettyihin kiitollisuuden ilmauksiin. Kolmen toimielimen yhdessä harjoittama painostus on mahdollistanut läpimurron neuvotteluissa ja vakuuttanut meidät siitä, että tämä aikamme suurin hanke Euroopan unionissa voidaan saattaa suunnitelmien mukaisesti päätökseen joulukuussa Kööpenhaminassa. Brysselin kokouksen jälkeen poliittisia päätöksiä on tehty entistä kovemmalla painolla, ja jos neuvosto on saanut aikaan jotain todella näkyvää, se on nimenomaan yhteinen halu tehdä Euroopan yhdistävästä hankkeesta menestyksellinen. Yhteinen halu on yhä suurempaa.
Haluan esittää lyhyesti joitakin tietoja edistymisestä. Neuvoston puheenjohtaja totesi jo, että aikaa ei ole hukattu ja että jo viime maanantaina toimitimme tulokset ehdokasvaltioille, neuvottelujen seuraava kierros alkoi jo seuraavana päivänä ja on tällä välin jo saatettu päätökseen. Tämän neuvottelukierroksen tavoitteena oli selvittää, mitkä ehdokasvaltioiden kannat vielä olivat ratkaisematta. Nyt meillä on kattava näkemys kaikesta ja kaikista neuvotteluissa ratkaisematta jääneistä yksittäisistä asioista, ja tältä osin minulla on sekä huonoja että hyviä uutisia. Aloitan huonoista uutisista, jotka kertovat, että ratkaisematta on vielä paljon enemmän asioita kuin odotimme ja olisimme voineet odottaa. Hyvä uutinen on se, ettei mikään ratkaisematta oleva asia ole mahdoton ratkaista suunnitellussa aikataulussa, joten aikataulun osalta vaikuttaa realistiselta, että neuvottelujen toinen kierros saatetaan päätökseen 18. marraskuuta pidettävään yleisten asioiden neuvoston kokoukseen mennessä, jolloin suuri osa ratkaisemattomista asioista on pois tieltä. Tämän jälkeen käydään viimeinen neuvottelukierros, joka johtaa liittymiskonferensseihin juuri ennen Kööpenhaminassa pidettävää yleisten asioiden neuvoston kokousta.
Haluan esittää lopuksi yhden poliittisen huomion, joka on minusta hyvin tärkeä. Jäljellä olevien viikkojen aikana on aivan välttämätöntä, että neuvotteluja käydään poikkeuksellisen poliittisella tavalla. Nyt emme enää voi neuvotella kuten aikaisemmin hyvin teknisellä tavalla, jolloin paljon kysymyksiä esitetään puolin ja toisin, vaan nyt on asetettava selkeät poliittiset tavoitteet ja todella tehtävä poliittisia päätöksiä. Minun on korostettava, että odotimme aiemmissa neuvotteluissa paljon ehdokasvaltioilta eivätkä Euroopan unionin kannat aina perustuneet ehdokasvaltioiden ongelmien syvälliseen ymmärtämiseen, vaan pikemminkin omiin tarpeisiimme.
Haluan vain muistuttaa teitä siitä, että lopullisen neuvottelupaketin kokoamisessa meidän on jäsenvaltioiden kansalaisten mielipiteen lisäksi otettava huomioon se, että myös ehdokasvaltioiden hallitusten ja parlamenttien on saatava kansalaisensa vakuutettua siitä, että Euroopan unioniin liittyminen on hyvä asia. Haluan myös huomauttaa, että todistamiemme Keski- ja Itä-Euroopan maiden muutosprosessien tulokset ovat olleet hyvin vaihtelevia. Talouden siirtymävaiheessa olevissa maissa ihmiset nauttivat aiemmin tuntemattomasta vapaudesta; he iloitsevat demokratiasta ja ihmisoikeuksista. Meidän ei kuitenkaan pidä katsoa läpi sormien sitä, että loppujen lopuksi me olemme hyötyneet näiden muutosten mukanaan tuomista taloudellisista ja vakauteen liittyvistä eduista. Tähän päivään mennessä me olemme hyötyneet eniten näiden maiden muuttumisesta markkinatalousmaiksi, ja muutos aiheuttaa edelleen niille vakavia sosiaalisia ongelmia. On aika ilmaista selkeästi, että kunnioitamme niitä valtavia saavutuksia, joita näissä yhteiskunnissa on saavutettu viimeisten kymmenen vuoden aikana, ja näin tehdessämme meidän olisi oltava tietyssä määrin avokätisiä neuvottelujen viimeisessä vaiheessa.
Kyseessä ei ole puuttuminen johonkin yhteisön politiikan tai yhteisömenettelyn perusperiaatteeseen. Mikään, mitä tulevat jäsenvaltiot toivovat, ei ole meidän kannaltamme perustavaa, mutta se voi olla tätä niiden kannalta ja niiden tarvitseman tuen saamisen kannalta. Toivon todellakin että me kaikki - tarkoitan nyt neuvostoa, komissiota ja parlamenttia - kokoamme kaiken tarvittavan joustavuuden, jotta hanke menestyisi, ei vain meidän poliitikkojen, vaan erityisesti niiden kannalta, joilla on merkitystä - nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, harvoin on käsitelty mitään asiaa ja ongelmien ratkaisua, joiden osalta neuvoston puheenjohtajavaltio, ministerineuvosto kokonaisuudessaan, komissio ja me täällä parlamentissa olemme voineet toimia näin yksimielisesti yhteisen tavoitteen vuoksi. Kun on kyse Keski- ja Itä-Euroopan maista - erityisesti niiden kommunistisen menneisyyden vuoksi, vaikka kyse onkin myös Maltasta ja Kyproksesta - ne ovat ansainneet suuren ja historiallisen yksimielisyyden.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olin hyvin myönteisesti yllättynyt siitä, kuinka esititte huomautuksenne tällä historiallisella hetkellä, ja katson, että näin meidän on toimittava. Haluan kuitenkin lisätä, että Euroopan koeaika päättyy menestyksellisesti vasta kun hallitukset, komissio ja parlamentti voivat hyväksyä yhtä yksimielisesti valmistelukunnan laatiman perustuslaillisen sopimuksen, jotta Euroopalla on 2000-luvulla vakaa toimielinrakenne. Ministerineuvoston pääasiallinen ja tärkein tehtävä on tukea yhteisömallia, jotta laajentuneella 25 jäsenvaltion yhteisöllä - ja myöhemmin sitäkin suuremmalla - olisi vankka perusta. Tähän minä kannustan teitä juuri nyt.

Olemme hyvin iloisia siitä, että tie on nyt avoin kymmenelle Keski- ja Itä-Euroopan maalle sekä Maltalle ja Kyprokselle, että valtuuksia käsitellään ja että komission ja hallitusten kovaa työtä voidaan nyt jatkaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voimme todellakin saavuttaa sen, mistä puhuitte: Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan. Te voitte myös sanoa 12. ja 13. joulukuuta, että sopimukset ovat valmiita allekirjoitettaviksi. Tätä minä teille toivon, tätä toivon meille kaikille Euroopan tulevaisuuden vuoksi.
Haluamme rohkaista Bulgariaa ja Romaniaa jatkamaan ponnistelujaan. Ryhmällämme on tällä hetkellä tiiviit suhteet molempiin maihin, mutta niillä on edelleen paljon tehtävää jäljellä. Turkin osalta sanon rehellisesti, että ryhmässämme on erilaisia kantoja sen jäsenyydestä, sillä ryhmämme on hyvin demokraattinen - eivät kristillisdemokraatit ja konservatiivit voisi muuta ollakaan - mutta sanon teille hyvin suoraan, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että yhdestä asiasta olemme yhtä mieltä, nimittäin siitä, että mielestämme nyt joulukuussa Kööpenhaminassa ei ole oikea aika asettaa neuvottelujen alkamisajankohtaa.
Olemme luonnollisesti iloisia siitä tavasta, jolla molemmat Turkin vaaleissa menestyneet puolueet suuntautuvat Eurooppaan, mutta voimme vain todeta demokratiavajeen, kun 45 prosenttia Turkin äänestäjäkunnasta ei saanut lainkaan edustajaa parlamenttiin. Muistutan, että oikeus- ja kehityspuolueen johtajasta Erdoganista ei voi tulla pääministeriä, sillä häntä vastaan on nostettu syytteitä, joiden vuoksi hän ei voi toimia puolueensa puheenjohtajana. Tilanne on mieletön.
Haluan myös muistuttaa eräästä kaikkia eurooppalaisia huolestuttavasta asiasta, vaikka se vaikuttaakin omaan maahani. Saksan liittotasavallan poliittisiin perustuksiin, ei ainoastaan omaan puolueeseeni vaan myös sosiaalidemokraatteihin, vihreisiin ja liberaaleihin on nimittäin kohdistettu syytöksiä, jotka koskevat vakoilua Turkissa. Tämä on mieletön tapa edistää asioita, ja pyydän teitä ottamaan tämän huomioon esimerkkinä siitä, kuinka paljon Turkin on vielä kehityttävä.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa Schulz, olen iloinen siitä, että sosiaalidemokraatit ovat yhä enemmän samaa mieltä kanssani siitä, mitä sanon Turkista...
(Keskeytyksiä)
...ja toivoakseni myös siitä, mitä sanon muista aiheista. Arvoisa Cohn-Bendit, palaan aiheeseen, kuinka saimme aikaan yhteisen kannan T?et?enian osalta, ja jos ryhmäämme todella pidetään parlamentin keskustana näissä asioissa, olemme asiaan tyytyväisiä.
Me emme ymmärtäneet, miksi oli tarpeen ottaa koko maatalouspaketti käsiteltäväksi Brysselissä. Nyt olemme onneksi saaneet asiat jossain määrin järjestykseen, mutta emme ymmärtäneet, miksi yksi Euroopan unionin suuri jäsenvaltio valitsi tämän tilaisuuden nostaakseen keskeiseen asemaan maatalouden, ja toisinaan minusta vaikuttaa siltä - kollegat Daul ja Goepel puhuvat tästä aiheesta enemmän - että emme varsinaisesti tiedä, mitä siellä päätettiin. Toivon sen lopulta paljastuvan, ja toivon, että se, mistä todella päätettiin, tulee tietoon tapahtuman jälkeen.
Haluan kehottaa neuvoston puheenjohtajaa ja neuvostoa kokonaisuudessaan - tämä ei nyt koske komissiota, jota toisinaan kritisoimme asioista, joita ei käsitellä tänään, sillä se on tässä asiassa puolellamme - ottamaan parlamentin mukaan kaikkien nykyisiin rahoitusnäkymiin liittyvien rahoitusasioiden käsittelyyn - näissä asioissa James Elles on asiantuntijamme - ja myös tuleviin rahoitusnäkymiin liittyvien asioiden käsittelyyn siten, että institutionaaliset valmistelut voidaan tehdä myös tällä alalla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Kaliningradin osalta suosittelen painokkaasti, että emme missään tapauksessa anna varsinkaan Liettualle sellaista vaikutelmaa, että voimme tehdä myönnytyksiä sellaisen suuren eurooppalaisen valtion hyväksi, joka ei kuulu Euroopan unioniin, tämän varsin pienen tulevan jäsenvaltion, Liettuan, kustannuksella. Kyse on myös Liettuan suvereniteetista, ja tämä meidän on aina otettava huomioon.
Lopuksi haluan sanoa, että keskustelemme lähiaikoina T?et?enian tilanteesta Javier Solanan kanssa. On hyvin masentavaa lukea suurista eurooppalaisista sanomalehdistä, että Sergei Kovalev, presidentti Jeltsinin entinen edustaja ihmisoikeusasioissa, sanoi eilen Venäjän armeijan raakalaismaisen käytöksen jatkuvan T?et?eniassa nyt aivan kuin vuosia sitten. Me tuomitsemme päättäväisesti terrorismin kaikki muodot, Moskovassakin, mutta emme voi käsitellä terroria ja terroristeja sekä T?et?enian kansaa yhtenä ja samana asiana! Toivomme teidän osoittavan todellista rohkeutta huippukokouksessa, joka valitettavasti pidetään Venäjän toivomuksesta Kööpenhaminan sijaan Brysselissä. Olette saattaneet antaa periksi paineen alla, mutta tosiseikat ovat tärkeitä. Tarvitaan todellista rohkeutta selvien sanojen löytämiseksi, sillä T?et?eniasta on neuvoteltava ja sen kansalaisilla on oltava tulevaisuus Venäjän liittotasavallassa ilman, että he menettävät identiteettiään. Toivoisin nyt valtioiden ja hallitusten päämiesten diplomaattisen puheen lisäksi tiukkaa suhtautumista tähän asiaan, sillä meidän on demokraattisena unionia puolustettava ihmisoikeuksia Euroopassa ja kaikkialla maailmassa. Toivon teille menestystä tässä tehtävässä. Kokonaan eri asia on se, että neuvoston puheenjohtajavaltiona Tanska on tehnyt erinomaista työtä, mikä osoittaa myös, että pienikin valtio voi menestyä EU:ssa.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kiittää neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän kuvaili kysymystä asianmukaisesti: nyt tarvitaan poliittista näkemystä, ja yli vuosisadan mantereen jakaneesta juovasta on päästävä eroon. Mielestäni juuri tämä meidän olisi viestitettävä äänestäjillemme.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän vuoksi haluan muistuttaa teitä siitä, että kokouksessa, johon ystävällisesti kutsuitte meidät Kööpenhaminaan, puhuitte puheenjohtajavaltio Tanskan kolmesta vaiheesta: ensimmäinen vaihe ei ollut teistä riippuvainen, sillä se oli Irlannin kansanäänestys, viimeinen erä tämän vuoden äänestyspallottelussa. Lopultakin ottelu voitettiin. Lisäksi olette käyttänyt rakentavalla tavalla hyödyksi erästä sopimusta - Ranskan ja Saksan välistä sopimusta maatalouspolitiikan rahoituksesta - edistääksenne laajentumisen kannalta merkittävää asiaa, nimittäin rahoitusta. Arvoisa puhemies, sallinette minun sivuuttaa asian, josta meidän on keskusteltava täysistunnossa sen toisessa käsittelyssä marraskuussa, nimittäin neuvottelutilanteen ja jokaisen ehdokasvaltion tilanteen. Haluan puhua tärkeästä asiasta, nimittäin rahoituksesta, ja varoitan etukäteen: tuen puhemies Coxin kaikkiin jäsenvaltioihin - puheenjohtajavaltio mukaan luettuna - kohdistamaa kritiikkiä siitä tavasta, jota Nizzan huippukokouksesta alkaen edelleen käyttävät paikkojen jakautumiseen Euroopan parlamentissa. Paikat täällä eivät ole kauppatavaraa valtioiden välisissä neuvotteluissa, ja silti kahta ehdokasvaltiota, Unkaria ja T?ekkiä, syrjitään tässä asiassa edelleen selvästi. Kuunnelkaa meitä. Pyrkikää ratkaisemaan ongelma kuuntelemalla meitä.
Päätelmistä haluan sanoa, että on myönteistä, ettei yhdestäkään ehdokasvaltiosta pidä tulla nettomaksajaa heti alusta alkaen. Mielestäni on reilua korostaa tätä. Yhden kohdan osalta katson kuitenkin, että meidän olisi puolustettava Euroopan parlamentin ja kaikkien parlamenttien oikeuksia: kaikkien demokraattisten valtioiden talousarvioita toteutetaan vuosittain. Kannatimme rahoitusnäkymien laatimista, mutta emme selvästikään voi alkaa laatia kymmenvuotissuunnitelmia juuri kun toiset ovat päässeet irti neuvostoaikaisista viisivuotissuunnitelmista. Me emme voi toimia näin.

Me emme voi sitoa itseämme poliittisesti seuraaviksi kymmeneksi vuodeksi. Mitä varten vaaleja pidetään? Mikä on parlamenttien tehtävä? Mielestäni asiasta olisi keskusteltava vakavammin, ja pidän asiassa edistymistä myönteisenä. Miksikö? Agenda 2000 -asiakirjan yhteydessä laskelmat tehtiin kuuden valtion perusteella. Niitä on nyt kymmenen. Pyrimme budjetti-ihmeeseen: tekemään enemmän pienemmin varoin. Meidän on selitettävä tämä kansalaisille ja ehdokasvaltioille.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan lisäksi kysyä teiltä suoraan uskoakseni viidennestä tavoitteesta, jonka mainitsitte Kööpenhaminan kokouksessa. Sanoitte, että meidän on jatkettava maatalouspolitiikan uudistamista. Kun otetaan huomioon huippukokouksessa tehdyt päätökset, mitä komission jäsen Fischler vastaisuudessa tekee? Jääkö hän työttömäksi? Hylkääkö hän ehdotuksen? Jatkammeko uudistusta? Puhun tästä siksi, että parlamentti äänestää huomenna yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskevasta päätöslauselmasta, ja aihe on tärkeä. Emme voi toimia niin ristiriitaisesti, että hyväksyisimme sen, mistä Brysselissä keskusteltiin viime viikolla, kun se ei ole yhteisen maatalouspolitiikan mukaista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viimeiseksi haluan esittää valmistelukuntaa koskevan huomautuksen. Ehdokasvaltiot osallistuvat täysin valmistelukunnan toimintaan. Siellä käsitellään meidän tulevaisuuttamme. Tähän mennessä on edistytty perustavassa asiassa, presidentti Giscard d'Estaingia on kuultu. Hän on ehdottanut sellaista, mitä mielestäni kauhealla tavalla kutsutaan perustuslain luurangoksi. Ymmärrän kyllä, että pyhäinpäivän aattona voidaan puhua luurangoista, mutta nyt tarvitaan lihaa luiden ympärille. Meidän on keskusteltava vakavasti tästä asiasta. Haluan vain sanoa, että meidän on rakennettava olemassa olevalle perustalle, joka on yhteisömenettely ja toimielinten välinen tasapaino. Tätä perustaa on kunnioitettava ja puolustettava.
Sanoitte meidän nyt palaavan Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan. Tiedätte aivan yhtä hyvin kuin minäkin, että palataksemme Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan meidän on taloudellisten ja puolustukseen liittyvien asioiden osalta poikettava Ateenassa. Tämän vuoksi pyydän teiltä, että puheenjohtajavaltio Tanska vauhdittaisi merkittävästi uudistuksia, myös talous- ja puolustusasioiden sisällyttämiseksi yhteisön säännöstöön.
(Suosionosoituksia)

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät komission jäsenet, laajentumiselle ei näytä ilmenneen vakavia esteistä Nizzan sopimuksesta äänestämisen ja Brysselin kokouksen jälkeen. Joitakin pieniä kiviä on tiellä luonnollisesti ollut, mutta ne eivät ole pystyneet suistamaan raiteilta Kööpenhaminaan suuntaavaa junaa.
Se, mikä pitkään vaikutti idän ja lännen onnettomalta rakkaustarinalta muuttui orastavaksi romanssiksi lähes tarkalleen 13 vuotta sitten, kun rautaesirippu romahti ja suhde sai kukoistaa vapaasti. Nyt olemme lähes valmiita avioliittoon, ja liberaalina tunnen suurta ylpeyttä siitä, että näiden valtioiden välisen liiton lopulta siunaa liberaali hallitus. Onnittelen puheenjohtajavaltio Tanskaa sen tähänastisista saavutuksista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan käsitellä kolmea asiaa, ensinnäkin Turkkia. Päätöslauselma, josta huomenna äänestämme, on Turkin osalta jokseenkin epämääräinen. Minusta on tärkeätä, että toimimme kuten olette toiminut ja että tuemme Turkin uudistusliikkeitä selvästi ja yksiselitteisesti sekä annamme tunnustusta Ankaran hallitukselta tulleille myönteisille merkeille. On paljon tehtävää, ennen kuin Kööpenhaminan kriteerit täyttyvät, mutta toivon, että Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminan kokous voi merkitä sitä, että suhteet Turkkiin paranevat laadultaan. Läheiset ja jatkuvat suhteet Turkkiin ja se, että autamme toisiamme ihmisoikeuksien ajamisessa, ovat kaikkien etujen mukaisia.
Toiseksi haluan puhua suojalausekkeista. Mitä enemmän niistä puhutaan, sitä sekavammilta ne mielestäni vaikuttavat. Kuinka niitä on tarkoitus soveltaa, tulkita ja panna täytäntöön? Onko niitä varmasti harkittu asianmukaisesti? Me todella tarvitsisimme EU:ssa tarkastusjärjestelmän, joka koskisi kaikkia, sekä uusia että vanhoja jäsenvaltioita, jotta voitaisiin varmistaa, että me kaikki noudatamme niitä demokraattisia arvoja ja kriteerejä, joihin EU perustuu: ihmisoikeuksien kunnioittamista, syrjimättömyyttä, hyvää hallintotapaa, oikeusvaltion kunnioittamista jne. Tiedämme, että eräät jäsenvaltiot eivät tällä hetkellä täytä Kööpenhaminan kriteerejä.
Lopuksi kolmas asia. On hienoa, että maatalouspolitiikassa päästiin ratkaisuun, sillä se oli suurin laajentumista jarruttava este. Puheenjohtajavaltio osoitti näin, että ne tuomiopäivän profeetat, jotka tuomitsivat Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksen tulokset, olivat väärässä. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä olisi kuitenkin kovasti halunnut selkeämpää uudistusaikataulua, jossa tuettaisiin nimenomaisesti komission jäsenen Fischlerin ehdotuksia ja Dohassa tekemiämme sitoumuksia. Maatalouspolitiikka on uudistettava perinpohjaisesti.
Suhteellisen paljon on tehtävä vielä ennen Kööpenhaminan huippukokousta. Meidän ei pidä aliarvioida vaikeuksia, joita töihin liittyy. Ehdokasvaltioissa on järjestettävä kansanäänestykset. Toivoakseni voimme kaikki käyttää aikaa ennen vuotta 2004 saadaksemme ihmiset kautta maanosan kiinnostumaan tästä ja voidaksemme selittää tilannetta ja tiedottaa heille ja saada heidät vakuuttuneiksi Euroopan yhdentymisen merkityksestä, ei itsemme vaan heidän vuokseen. Aivan kuten Jean Monnet sen sanoi: emme liitä toisiinsa valtioita vaan kansalaisia ja kansoja.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, ryhmäni kannattaa vahvasti laajentumista, sillä katsomme sen olevan historiallinen mahdollisuus saattaa yhteen Euroopan kansat, lujittaa maanosamme rauhaa ja muuttaa 25 jäsenvaltion unioni - vastaisuudessa 27 tai 30 jäsenvaltion - uudeksi globaaliksi toimijaksi, jollaista kaikki Yhdysvaltojen johtajien liiallisen liberalismin ja unilateralismin vastustajat toivovat.
Tämän vuoksi en katso viisaaksi peitellä ongelmia. Sanonkin tämän avoimesti ja rehellisesti: emme ole tyytyväisiä Brysselin Eurooppa-neuvoston päätöksiin. Olemme luonnollisesti iloisia siitä, että kymmenen ehdokasvaltion luettelo hyväksyttiin, mutta katsomme, että viidentoista jäsenvaltion kesken sovitut talousarviota ja rahoitusta koskevat sopimusehdot ajanjaksolle 2004-2006 eivät tiedä hyvää sen kannalta, kykenevätkö tai edes haluavatko Euroopan merkittävät johtajat tehdä totta Euroopasta, joka täyttää mainitsemani vaatimukset.
Olemme jo nyt todenneet syrjintää tavassa, jolla suoraa tukea on myönnetty ehdokasvaltioiden maanviljelijöille. Sain itse hiljattain todistaa toimenpiteen hyvin kielteisiä poliittisia vaikutuksia joissakin kyseisissä maissa. Tämän lisäksi rakenteellisia toimia varten varatun komission rahoituksen kokonaismäärä on laskenut. Mielestämme määrä oli jo ennestään täysin riittämätön, kun otetaan huomioon se valtava työ, joka on tehtävä kehityserojen poistamiseksi tulevaisuudessa laajentuneessa unionissa. On kaikkien edun mukaista, että laajentumisesta tulee pitkälläkin aikavälillä menestys, mutta siitä välttämättä aiheutuvat kustannukset eivät voi olla nykyisten suunnitelmien mukaiset noin 0,08 prosenttia viidentoista jäsenvaltion BKT:sta kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Keskipitkän aikavälin tavoitteen on oltava hyvin kunnianhimoinen: on turvattava työn saanti ja koulutus kaikille miehille ja naisille kautta koko laajentuneen Euroopan, vahvistettava nimensä veroisia julkisia palveluja, saavutettava aidosti kestävä kehitys kaikissa 25 jäsenvaltiossa ja tämän seurauksena torjuttava sosiaali- ja verosäännösten kiertämistä. Meidän on myös määriteltävä uudelleen Euroopan keskuspankin tehtävät ja valtuudet sekä päästävä eroon julkisia menoja koskevista piintyneistä käsityksistä, ja tämä edellyttää nopeaa ja syvällistä rahoitusnäkymien tarkistamista. Kaikkia näitä asioita on käsiteltävä ja niistä on keskusteltava avoimesti yhdessä kansallisten parlamenttien ja työmarkkinaosapuolten kanssa.
Euroopan sosiaalifoorumi, joka on parhaillaan koolla Firenzessä, on esimerkki siitä, kuinka kootaan yhteen kansalaisia ja erityisesti nuoria kaikkialta maanosasta keskustelemaan yhteiskuntaan ja kulttuuriin kohdistuvista haasteista, jotka koskettavat meitä kaikkia. Jos laajentumisesta tulee menestys, me täytämme myös heidän odotuksensa. Pelkään pahoin, että Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksen avulla emme yllä näihin tavoitteisiin.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitämme pääministeri Rasmussenia hänen pyrkimyksistään tuoda Eurooppa-neuvoston Brysselin kokoukseen hieman ideologista väriä, laajentaa sen ulottuvuutta kuivasta pitkäveteisestä sitä rahoitusta koskevasta keskustelusta, jota tarvitaan vuoteen 2006 mennessä, mutta kuten tiedämme, Brysselissä käydyissä keskusteluissa ja siellä tehdyissä päätöksissä kiisteltiin lähinnä siitä, ketkä saavat voittoa ja ketkä tappiota, ja työ Brysselissä keskittyi tähän ja siihen, kuinka voidaan kasvoja menettämättä olla syyllistämättä valtioita, sen sijaan että olisi pohdittu sitä, kuinka solidaarisuutta luodaan vankassa ja vakaassa toimielinkehyksessä.
Olemme tässä suhteellisen hengettömässä ilmapiirissä joka tapauksessa tyytyväisiä siihen, että Brysselissä tehdyt päätökset antavat unionille mahdollisuuden esittää ajoissa näkemyksensä ehdokasvaltioille. Emme voi kuitenkaan peitellä sitä tosiasiaa, että yhteisestä maatalouspolitiikasta tehdyt sopimukset ovat itse asiassa vain uusi tapa lykätä vaikeita päätöksiä myöhempään ajankohtaan. Voimme vain kritisoida neuvostoa siitä, ettei se liittänyt suoria tukia koskevaa päätöstä YMP:n myöhempään uudistukseen eikä pyrkinyt sopimukseen periaatteesta, jonka mukaan maksut perustuisivat ympäristöä koskeviin ja sosiaalisiin edellytyksiin. Näin otetaan riski, että kaikki toimintahäiriöt ja vääristymät, joiden vuoksi YMP on unionin nykyisistä järjestelmistä järjettömin ja kallein, jatkuvat edelleen ja aiheuttavat vahinkoa juuri niille laatutuotteiden pienille tuottajille, joita haluamme kannustaa toimissaan.
Emme myöskään voi peitellä sitä, että ehdokasvaltiot eivät ole täysin tyytyväisiä Brysselissä tehtyihin sopimuksiin. Vaikka onkin totta, että ainakin paperilla unioni on sitoutunut paikkaamaan alusta asti kompensoivin maksuin ja rakennerahastoista myönnettävin varoin ne kustannukset, joita uusille jäsenvaltioille aiheutuu velvoitteesta osallistua sataprosenttisesti yhteisön talousarvion rahoittamiseen, on myös totta, ettei ole takeita siitä, että kyseiset valtiot pystyvät käyttämään nämä varat laadukkaisiin hankkeisiin nopeasti, tai ainakaan yhtä nopeasti ja suoraan kuin niiden on maksettava osuutensa yhteisön talousarvioon. Olisimme pitäneet parempana näiden maiden maksuosuuksien vaiheittaista käyttöönottoa, kuten toimittiin Espanjan ja Portugalin tapauksessa. Suoraan sanottuna nyt vaikuttaa siltä, että uudet jäsenvaltiot joutuvat rahoittamaan Yhdistyneen kuningaskunnan neuvotteleman vähennyksen yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta ja että vasta viime hetkellä päätettiin siitä, että ne eivät joudu maksamaan myös osuuksia Espanjalle osoitettaviin rakennerahastovaroihin. Kööpenhaminan huippukokouksessa unionin on vielä näytettävä taitonsa. Kuten pääministeri Rasmussen oivallisesti sanoi, laajentuminen ei ole vielä täysin varmaa.
Arvoisa puhemies, vielä yksi huomautus T?et?eniasta. Haluamme, että Eurooppa-neuvosto muutamien yleisten merkittävien terrorismia koskevien kohtien lisäksi ilmaisee selvän kantansa T?et?enian konfliktin neuvotteluratkaisun puolesta. Venäjän joukkojen harjoittama väkivalta jatkuu edelleen T?et?eniassa. Toivomme neuvoston tuomitsevan panttivankien hengen halveksumisen ja Venäjän hallituksen hyökkäyksessä moskovalaiseen teatteriin soveltaman menettelyn, joka toi mieleen KGB:n toiminnan. Olemme hyvin huolestuneita Ahmed Zakajevin pidätyksestä Kööpenhaminassa sekä duuman hiljattain hyväksymistä sananvapautta rajoittavista laeista. Toivomme, että tulevassa EU:n ja Venäjän välisessä huippukokouksessa 11. marraskuuta keskitytään näihin seikkoihin.
Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, viime kuukauden aikana EU:n laajentumisprosessi on kiihtynyt voimakkaasti, ja samalla myös poliittinen näkemyksemme siitä on vahvistunut. Itse asiassa kolme tapahtumaa on varmistanut sen, että EU:n laajentuminen on saanut vauhtia ja ettei prosessia enää voida pysäyttää.
Ensinnäkin komissio esitti 9. lokakuuta 2002, että kymmenen ehdokasvaltiota täytti Euroopan unioniin liittymisehdot.
Toiseksi Irlannin kansa hyväksyi 19. lokakuuta 2002 Nizzan sopimuksen määräykset, joilla varmistetaan, että EU:n laajentuminen tapahtuu sovitussa aikataulussa.
Kolmanneksi EU:n johtajat kannattivat Brysselissä 24. lokakuuta 2002 pidetyssä kokouksessa Euroopan komission päätelmiä, joiden mukaan kymmenen valtiota täytti tarvittavat poliittiset ja taloudelliset kriteerit tullakseen EU:n jäseniksi vuonna 2004.
Olen tyytyväinen Brysselin kokouksessa tehtyyn päätökseen, jonka mukaan Euroopan unioni voi esittää ehdokasvaltioille neuvottelukannat kaikista ratkaisematta olevista asioista marraskuun alussa. Näin laajentumisneuvottelut voidaan saattaa päätökseen EU:n johtajien huippukokouksessa Kööpenhaminassa joulukuussa 2002. Myös liittymissopimusten allekirjoittamisajankohta on valittu: allekirjoittaminen tapahtuu Ateenassa huhtikuussa 2003 Kreikan puheenjohtajuuskaudella.
Laajentumisneuvottelujen tukena on nyt sekä oikeudellista että poliittista varmuutta. Ylitämme pian viimeisetkin esteet, ja unioni saa kymmenen uutta jäsenvaltiota.
EU:n laajentumisen nopea vauhti asettaa todellisia haasteita EU:n toimielimille Nizzan sopimuksessa esitettyjen sisäisten muutosten toteuttamisen osalta. Tähän liittyy monenlaisia asioita neuvoston määräenemmistöäänestyksen laajentamisesta äänten uudelleen painottamiseen neuvostossa, yhteispäätöstoimenpiteiden laajentamisesta Euroopan parlamenttiin aina Euroopan komission uudistamiseen.
EU:n laajentumisen rahoittaminen tulevaisuudessa oli Brysselin kokouksen keskeinen aihe. Puheenjohtajavaltion päätelmistä käy selvästi ilmi, että Berliinissä vuonna 1999 laadittuja rahoitusnäkymiä noudatetaan kokonaisuudessaan. EU:n laajentumiskustannukset pysyvät Berliinin sopimuksen budjettimääräysten mukaisen enimmäismäärän rajoissa. On myös selvää, etteivät EU:n johtajien Brysselissä tekemät päätökset vaikuta vuosia 2000-2006 koskevaan nykyisen YMP-järjestelyn kaltaisiin ohjelmiin. Tämä on oikein ja kohtuullista, sillä maanviljelijöille, heidän perheilleen ja maaseutuyhteisöille myönnettiin perusteltuja odotuksia keväällä 1999 tehdyssä YMP:tä koskevassa sopimuksessa. Heille kerrottiin, kuinka yhteinen maatalouspolitiikkaa toimii seitsemän vuoden ajanjaksolla vuoteen 2006 asti, ja he perustivat taloudelliset päätöksensä tähän Berliinin sopimuksessa esitettyyn kehykseen.
Tämän EU:n johtajien päätöksen seurauksena yhteisen maatalouspolitiikan välivaiheen tarkistus on juuri tarkistus uudistuksen sijaan. Tämä tuskin miellyttää yhteisen maatalouspolitiikan perinpohjaisen uudistuksen kannattajia, mutta tällainen on tilanne Brysselin kokouksessa esitettyjen päätelmien mukaan.
EU:n laajentumisen haasteiden osalta varmuus, määrätietoisuus ja sitoutuminen ovat sanoja, joita voidaan käyttää kuvaamaan Euroopan kansojen suuren enemmistön mielipidettä. Tämä koskee myös EU:n eri toimielimissä näitä merkittäviä asioita käsitteleviä lainsäätäjiä.

Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, rautakansleri Bismarck, joka ei ollut Euroopan politiikassa mikään oppipoika, käytti seuraavaa ilmaisua: kolmen vallan järjestelmässä, sinun on oltava toinen vallankäyttäjistä. Tämän vuoksi uskon, että hän olisi nähnyt, mistä Brysselin kokouksessa todella oli kysymys. Todellisuudessa Brysselissä tehdyt päätökset ja erityisesti Ranskan ja Saksan välinen sopimus ovat vakava uhka tulevaisuudelle. Ranska on suostunut vakauttamaan maatalouspolitiikan menoja vuoden 2006 jälkeen, kun eurooppalaisten maanviljelijöiden määrä on yli kaksinkertainen nykyiseen verrattuna. Näin tehdessään Ranskan tasavallan presidentti omaksui uskomattoman asenteen, ja jätti tulevaisuuden ongelmat muiden vastuulle. Kyseessä saattaa kuitenkin olla merkki siitä, että Euroopan unioni on valmis antamaan periksi - mikä on todennäköisin tulos - WTO:n seuraavan kierroksen neuvotteluissa, joista sovittiin Dohassa ja jotka on määrä saada päätökseen vuonna 2005.
Vakaus- ja kasvusopimuksen jälkeen, joka joutui oman typeryytensä uhriksi, Euroopan maatalouspolitiikka vuorostaan tuomitaan Euroopan kauppapolitiikan vuoksi. Nyt odotamme kilpailupolitiikan - vielä yksi komission kehutuista erikoisaloista - romahtavan erinomaisen pettämättömyytensä painosta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, mitä on jäljellä niistä politiikoista, joissa komissiolla on väitteidensä mukaan ylin toimivalta? Haluatteko todella valmistelukunnan laatiman uuden toimivaltajaon mukaisesti osaksenne sellaisia suuria menetyksiä, joita ette muuten joutuisi kokemaan?
Vielä vakavampaa on se, että Nizzan huippukokouksesta alkaen Euroopan unioni tuntuu ryntäävän suinpäin huippukokouksesta toiseen, aivan kuin se haluaisi peitellä huolestumistaan ja säilyttää ryhtinsä muiden silmissä. Tämän vuoksi laajentuminen toteutuu hyvään aikaan. Vähän-Aasian lähestyvä yhdentyminen on epäilemättä suuri lohtu.

Lang (NI).
Arvoisa puhemies, sen pitkän perinteen mukaisesti, jossa lausunnot sekä tyynnyttävät että hämmentävät suurta yleisöä, viimeisimmän Brysselin kokouksen päätelmissä todetaan laajentuneen unionin pyrkivän - minä lainaan - takaamaan toimintalinjojensa järjestelmällisen kehityksen kaikkien kansalaistensa eduksi. On kuitenkin selvää, että ainakin yksi kansalaisryhmä jää osattomaksi politiikasta koituvasta edusta vuoden 2006 jälkeen, nimittäin ranskalaiset maanviljelijät. Itse asiassa Jacques Chirac on juuri tehnyt uusia myönnytyksiä yhteisen maatalouspolitiikan alalla, mikä tässä vaiheessa merkitsee täydellistä antautumista markkinointivuoden puolivälissä. Suostuessaan yhteisen maatalouspolitiikan menojen jäädyttämiseen ajanjaksolla 2007-2013 vuoden 2006 tasolle Chirac pelastaa sen, mitä on pelastettavissa nykytilanteessa vain uhratakseen ranskalaiset maanviljelijät vuoden 2007 jälkeen. Kaikkiaan 25 jäsenvaltion maatalousbudjetti on sama kuin nyt 15 jäsenvaltion tilanteessa, ja lisäksi vuodesta 2004 vuoteen 2013 suora tuki Keski- ja Itä-Euroopan maille nousee 25 prosentista 100 prosenttiin verrattuna siihen, mitä viidentoista jäsenvaltion maanviljelijöille annetaan. Tässä tapauksessa juuri Ranska saa kantaa suurimmat laajentumisesta ja menojen jäädyttämisestä aiheutuvat kustannukset.
Lopuksi haluan huomauttaa, että yhdysvaltalaiset Cairnsin ryhmän jäsenet tulevat vaatimaan WTO:ssa sekä vientitukien poistamista että myös merkittäviä vähennyksiä tulleihin ja sisäiseen tukeen, erityisesti suoraan tukeen. Kuka tällaisessa Euroopassa vastustaa sitä?

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Brysselin kokouksessa oli kyse ennen kaikkea laajentumisesta. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolue on kannattanut voimakkaasti ja johdonmukaisesti EU:n laajentumista itään siitä asti, kun Berliinin muuri romahti 13 vuotta sitten. Itse asiassa siinä julistuksessa, jonka perusteella minut ja kollegani valittiin vuonna 1999, todetaan selvästi ne syyt, joiden vuoksi kannatamme prosessia niin innokkaasti. Siinä todettiin, että laajentuminen on historiallinen mahdollisuus edistää niitä periaatteita, joita Eurooppa edustaa: vapaata kauppaa, vapaita markkinoita, sääntelyn purkamista ja yhteistyötä. Se merkitsisi myös kaupan, vakauden ja vaurauden kasvua Euroopan unionin nykyisissä jäsenvaltioissa. Euroopan unioni ei myöskään voi jättää huomiotta moraalista velvoitettaan Keski- ja Itä-Euroopan maita kohtaan.
Brysselissä edistyttiin merkittävällä tavalla kohti Kööpenhaminan huippukokouksessa joulukuussa laadittavaa sopimusta kymmenen ehdokasvaltion liittymisestä unioniin. Ryhmäni on hyvin tyytyväinen tähän. Laajentumisen jälkeen Eurooppa on parempi paikka, ja onnittelen puheenjohtajavaltiota Tanskaa sen osoittamista taidoista ja sitoumuksesta tämän asian edistämisessä.
Ottaen huomioon, että olemme odottaneet 13 vuotta tätä historiallista hetkeä, haluan kuitenkin todeta, ettei vitkastelua, viivytyksiä tai oman edun ajamista viime hetkellä voida sallia. Emme saa missään tapauksessa antaa talousarviota koskevien keskustelujen harhautua siten, että ryhdyttäisiin jälleen käsittelemään aikaa sitten ratkaistuja asioita, etenkään Yhdistyneen kuningaskunnan budjettivähennyksen jatkamista, josta hallitusten päämiehet päättivät yksimielisesti Berliinissä vuonna 1999. Budjettivähennys on oikeudenmukainen ja perusteltu, ja pyrkimykset käyttää sitä tekosyynä YMP:n uudistusten torjumiseksi on tuomittava poliittisena opportunismina.
Olen pahoillani siitä, että kaikkein voimakkaimmin YMP:n uudistusta ajavat, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, syrjäytettiin niin täysin Brysselissä. Toivottavasti neuvottelutaidot palautuvat Kööpenhaminan huippukokoukseen mennessä.
Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa siitä, että se on onnistunut säilyttämään kokonaiskuvan eikä ole antanut huippukokouksen ajautua sivuraiteille vaikeiden yksityiskohtien ja suhteellisen pienten rahamäärien vuoksi. Me emme saa koskaan unohtaa sitä, että laajentumisesta koituva hyöty on paljon sen kustannuksia suurempi. Kustannukset, joita seuraisi laajentumisen toteutumatta jäämisestä, olisivat paljon laajentumiskustannuksia suurempia.
Kenties muistattekin, että viittasin aiemmassa keskustelussa Elvis Presleyyn, joka lauloi ?nyt tai ei koskaan?. Tänään haluan lainata hieman vähemmän tunnettua henkilöä, Iain Duncan Smithiä, joka eilen sanoi konservatiivipuolueelle: ?liittoudu tai kuole?. Sama periaate koskee luonnollisesti myös Euroopan unionia. Olen iloinen siitä, että Brysselin kokouksessa näytettiin, että Eurooppa on kykenevämpi oppimaan tämän kuin Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolue.
Annan tunnustusta puheenjohtajavaltio Tanskan innostukselle näyttää tietä Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan, mutta haluan todeta selvästi, ettei prosessi pääty Kööpenhaminaan - toivottavasti sen päättyminen alkaa siellä. Ehdokasvaltioiden on tehtävä vielä paljon töitä, vielä on jäljellä ratifiointiprosessi, ja parlamentti suhtautuu puoltavan lausunnon antamista koskevaan toimivaltaansa hyvin vakavasti. Äänestämme ehdotuksen puolesta vain, jos katsomme, että sopimus on asianmukainen.
Emme siis saa antaa ehdokasvaltioiden kuvitella, että prosessi päättyy tähän. Haluan muistuttaa kaikkia siitä, että komissio antaa seuraavan määräaikaiskertomuksen edistymisestä kuusi kuukautta ennen liittymisajankohtaa.
Onnittelen puheenjohtajavaltio Tanskaa myös tulevia maatalousmenoja koskevista suuntaviivoista. Tämä ei millään tavalla vaaranna YMP:n tulevaa uudistusta eikä Euroopan unionin rahoitusta koskevaa keskustelua tulevaisuudessa. Se ei myöskään vaaranna kansainvälisiä kauppasitoumuksiamme Dohan kierroksella. Se tarjoaa meille pikemminkin mahdollisuuden jatkaa eteenpäin siten, että keskustelu jää avoimeksi ja pääsemme siinä järkevään päätökseen.
Olen tyytyväinen myös Bulgariaa ja Romaniaa koskeviin päätöslauselman kohtiin. Edustin hiljattain sosialistien ryhmää Romaniassa ja olin hyvin vaikuttunut nykyisen hallituksen aikana saavutetusta edistyksestä. Lopultakin se on saanut joihinkin asioihin vankan otteen.
Olen tyytyväinen neuvoston päätökseen jatkaa suojalausekkeiden voimassaoloa kahdesta kolmeen vuoteen, vaikka olenkin huolissani sanamuodosta, jonka mukaan niitä voitaisiin soveltaa liittymispäivästä alkaen. Oletan tämän liittyvän kuusi kuukautta ennen liittymistä annettavaan komission kertomukseen, mutta minun on todettava, ettei anna hyvää vaikutelmaa äänestäjille ehdokasvaltioissa tai Euroopan unionissa, jos suojalausekkeita aletaan soveltaa heti alusta alkaen. Jos sellainen on tarpeen, ei kyseisistä valtioista suoraan sanottuna todennäköisesti pitäisi tulla Euroopan unionin jäseniä kyseisenä ajankohtana.
Entisenä Liettuan parlamentaarisen sekavaliokunnan puheenjohtajana haluan lopuksi muistuttaa neuvostoa siitä, että Venäjä ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio eikä ehdokasvaltio eikä sillä myöskään ole veto-oikeutta Euroopan unionin asioissa. Ensisijainen tavoitteemme Kaliningradin osalta on tämän vuoksi taata Liettuan valtion suvereniteetti ja sen liittyminen Schengeniin.
Onnittelen neuvostoa myös niiden asioiden ratkaisemisesta, jotka koskevat Ignalinan ydinvoimalan sulkemisen rahoittamista. Näin toimimalla nykyiset jäsenvaltiot osoittivat solidaarisuutta pienelle jäsenvaltiolle merkittävällä tavalla.

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, on hienoa saada tietää, että laajentuminen etenee näin mainiosti ja ettei yhteisen maatalouspolitiikan uudistus viivästytä kymmenen ensimmäisen ehdokasvaltion liittymistä. Euroopan komission määräaikaiskertomus on Romanian kannalta merkittävä vaihe, ja luultavasti sama koskee myös Bulgariaa. Romania pelkää kuitenkin, että sen liittymisajankohta saattaa siirtyä, kun kaikki tarmomme ja sitoutumisemme kohdistuu kymmeneen ensimmäiseen uuteen jäsenvaltioon.
Voimme lähettää parlamentista selvän viestin aikomuksistamme kannattamalla Romanian valitsemaa liittymisajankohtaa 1. tammikuuta 2007. Päätimme eilen ulkoasiainvaliokunnassa toimia juuri näin. Toivon, että näin päätetään myös täysistunnossa. Mehän kuitenkin ajattelimme parlamentissa aluksi vuotta 2004, ja sama päivämäärä sopii myös Bulgarialle.
Turkin osalta totean, että EU on maallinen instituutio, eikä uskonto ole este jäsenyydelle. Mielestäni olisi oikein ja asianmukaista viestittää Turkin uudelle hallitukselle, että jos demokraattiset arvot sisällytetään lakiin ja niitä sovelletaan ja Kööpenhaminan kriteerit näin täyttyvät, neuvottelut voidaan kenties aloittaa kesäkuussa 2004.
Onnittelen kaikkia työhön tähän mennessä osallistuneita.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelun tässä vaiheessa ja ottaen huomioon kaiken jo sanotun haluan yksinkertaisesti aloittaa toteamalla, ettei Brysselin kokous tuonut mitään yllätyksiä, hyviä eikä huonoja. Toki siellä ratifioitiin luettelo Euroopan unionin kymmenestä tulevasta jäsenvaltiosta, mikä on hienoa! Olisiko mikään muu kuitenkaan ollut edes mahdollista ilman kriisiä tai jopa katastrofia? Neuvosto ei silti ole samalla onnistunut todella hankkimaan menestyksekkään laajentumisen edellyttämiä varoja.
Viidentoista jäsenvaltion Eurooppa toivottaa tervetulleeksi kymmenen uutta jäsentä, kunhan ne käyttäytyvät säyseästi ja suostuvat tekemään sellaista, mitä nykyiset 15 jäsenvaltioita useinkaan eivät tee. Sanon tämä ääneen, koska se on näkemykseni, vaikka huomauttaisinkin komission jäsenen Verheugenin avoimuudesta. Tärkeämpää on taatusti se, että laajentuminen olisi voinut olla tapa rikastuttaa unionia yhä suuremmalla moninaisuudella, jota nämä kymmenen uutta valtiota edustavat, ja ottaa vastaavasti huomioon nykyisten 15 jäsenvaltion erilaisuus. Olisimme voineet edistää yhä laajempaa moniarvoisuutta. Sen sijaan käytimme jyräystekniikkaa ja sivuutimme edelleen aidot sosiaaliset tarpeet, julkiset palvelut ja kansalaisuuden koko laajuudessaan. Pitkällä aikavälillä tärkeitä ovat vain markkinat ja vapaa kilpailu.
Tämän vuoksi vuonna 2004 EU:ssa on 25 jäsenvaltiota, jos kauheita ei tapahdu. Jos emme nyt oikaise epätasapainoa, meillä on silloin kuitenkin vain yhdet suuret liberaalit markkinat, joita säännellään kahdella tavalla, nimittäin Yhdysvaltojen politiikan rajoituksin ja toisaalta maailmanlaajuisin taloudellisin ja rahoitusta koskevin rajoituksin. Demokraattisen kansalaisten Euroopan sijaan, josta yhteisön perustajat haaveilivat, meillä on jonkinlainen palikkatalo, joka voi romahtaa ensimmäisessä kohtaamassaan kriisissä.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, Brysselissä kokoontunut neuvosto on jälleen näyttänyt kielteisen poliittisen puolensa: kaksi jäsenvaltiota päättävät muiden puolesta ottamatta huomioon muiden kantaa yhteisessä hankkeessa. Tällainen on kaikissa olosuhteissa surkeaa.
Toisaalta tarpeellinen ja odotettu päätös tehtiin: laajentuminen itään toteutuu. Arvoisa Prodi, kuten sanoitte, laajentuminen on ratkaisu eikä ongelma. Se saattaa kuitenkin aiheuttaa meille paljon päänvaivaa, jos emme vahvista asianmukaista rahoitusta, sillä monet kansalaiset katsovat minun tavoin, etteivät 15 jäsenvaltion varat riitä 25 jäsenvaltion rahoitukseen. Tämä koskee etenkin maataloutta.
Kasvua kannatamme, mutta on turvattava perusta, todellinen koheesio, todellinen läheneminen. Kunnianhimo on myönteistä, mutta meidän on myös hyväksyttävä se, että tarvitaan suurempia maksuosuuksia, jotka vastaavat kaikin tavoin tämän valtavan poliittisen hankkeen haasteita, sillä mahdollisimman suuren osuuden saaminen irti nykyisestä talousarviosta ei riitä.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksessa valmistelukunnan puheenjohtaja esitteli perustuslailliseksi sopimukseksi kutsumansa asiakirjan valmistelua. Kolme päivää myöhemmin hän kuitenkin esitteli valmistelukunnalle alustavan luonnoksen sopimukseksi Euroopan unionin perustuslaista. Muutos kahden kokouksen välillä on merkittävä, ja on valitettavaa, ettei tästä keskusteltu neuvoston kokouksessa. Muutos on vieläkin merkittävämpi, kun otetaan huomioon Laekenissa annettu toimeksianto, jonka mukaan oli ainoastaan tarkasteltava, saattaisiko perustamissopimusten yksinkertaistaminen pitkällä aikavälillä johtaa perustuslain kaltaisen tekstin hyväksymiseen. Korostan nyt sanoja pitkällä aikavälillä. Lisäksi Laekenissa annettu toimeksianto oli jatkoa Nizzassa annetulle toimeksiannolle, jossa ei edes mainittu mahdollista perustuslaillista tekijää. Nämä peräkkäiset suunnanmuutokset voidaan helposti selittää liittovaltioajatuksen kannattajien vehkeilyllä ja sillä, ettei valmistelukunnassa ole mitään sellaista oppositiota, joka perustuisi kansallisen itsemääräämisoikeuden puolustukseen ja joka olisi oikeasuhtainen siihen nähden, miten valmistelukunta vaikuttaa kansalaisten mielipiteeseen. Realismin puute kukoistaa, kun kukaan ei kyseenalaista sitä.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen unioniin on nyt lähellä päätöstä. Olemme innoissamme siitä ja haluamme onnitella komissiota ja neuvostoa tämän johdosta. Nyt täyttyy Euroopan kansalaisten suuren enemmistön hartain toive, sillä aikaisemmin tämän toiveen täyttyminen ei todellakaan ollut itsestään selvää.
Valitettavasti monet ovat jo unohtaneet tämän. Laajentumisesta on tullut monille rahakysymys, ja eräät poliitikot ovat keinotelleet pelolla, omilla eduilla ja muilla kielteisillä näkökohdilla, joiden he uskovat olevan yleisiä kansalaisten parissa. He tietävät kuitenkin hyvin, että laajentumisesta hyötyvät nimenomaan meidän turvallisuutemme ja vaurautemme.
Harmikseni erityisesti Alankomaiden kansanedustuslaitos on syyllistynyt tällaiseen käytökseen, vieläpä aiemmin tällä viikolla. Koska Alankomaiden hallitus oli riittävän huomiokykyinen tehdäkseen oikeat päätökset, parlamentin enemmistö kehotti kuitenkin hallitusta viime hetkellä tarkastelemaan liittymistä koskevaa kansanäänestyksen mahdollisuutta, vaikka hallituksella onkin vielä mahdollisuus vastata kieltävästi. Kansallinen opportunismi on tässä tapauksessa ajanut selkeyden ja vastuullisen politiikan ohitse.
Voisivatko neuvosto ja komissio osaltaan esittää kantansa laajentumista koskevien kansanäänestysten mahdollisuudesta ja suotavuudesta nykyisissä jäsenvaltioissa? Voisitteko myös ilmoittaa, mikä perustava ero on nykyisissä jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa järjestettävillä kansanäänestyksillä? Mitä vaikutuksia olisi kansanäänestyksen kielteisellä tuloksella jäsenvaltiossa tai yhdessä tai useammassa ehdokasvaltiossa? Haluaisin saada tähän vastauksen neuvostolta ja mahdollisuuksien mukaan myös komissiolta, sillä tällä on luonnollisesti suuri merkitys julkisuuden ja Alankomaiden kansalle annettavan tiedon kannalta.
Lopuksi pari sanaa T?et?eniasta. Ryhmän puheenjohtaja esitti jo perustellusti huomautuksensa asiasta. Kyseessä on terrorismin vastainen taistelu, mutta me voimme käyttää diplomaattisia keinoja ratkaisun löytämiseksi. Haluaisin myös kysyä neuvostolta, onko EU:lla ylipäänsä T?et?eniaa koskevaa politiikkaa.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Brysselin kokouksen kiistaton menestys perustui luonnollisesti pääasiassa maatalouden rahoituksessa saavutettuun kompromissiin. Tulemme toimeen kompromissin kanssa, mutta monet puhujat ovat jo viitanneet siihen, ettei sillä voida korvata Euroopan maatalouspolitiikan uudistusta. Vetoan teihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jotta tekisitte jotakin, minkä huominen päätöksemme tekee kiireelliseksi, nimittäin, että jatkaisitte maatalouspolitiikan uudistusta koskevaa vuoropuhelua parlamentin kanssa jättämättä ulkopuolelle myöskään komissiota tai näistä asioista vastaavaa komission jäsentä Fischleriä, silloin kun hän tekee järkeviä ehdotuksia.
Toiseksi suojalauseke, johon täällä on jo viitattu, on tärkeä tekijä jäsenvaltioiden luottamuksen lisäämiseksi siihen, että uudistusprosessia jatketaan ehdokasvaltioissa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän teitä huolehtimaan siitä, että suojalausekkeeseen liittyy myös kyseisten valtioiden kuuleminen, jotta menettelyt voivat olla yleisesti hyväksyttäviä.
Kolmantena haluan käsitellä Turkkia. Olette molemmat antaneet ymmärtää, että erityisesti Turkkia koskevia päätöksiä voidaan odottaa tehtävän Kööpenhaminassa. Mielestäni kaikkien Turkin uudelle hallitukselle annettavien vastausten on oltava varovaisia. Ei ole tarvetta suhtautua Turkkiin epäilevästi, sitä ei pidä kehua ennenaikaisesti tai julistaa sitä puhtoiseksi. Uuden hallituksen on ensin osoitettava kykynsä panna täytäntöön edellisen parlamentin tekemät päätökset, tunnustaa ihmisoikeudet ja vähemmistöjen oikeudet, ja Turkin on osoitettava kykenevänsä vaihtamaan hallitusta ilman armeijan puuttumista asiaan. Lupausten, joita annamme Turkille, on oltava sellaisia, jotka olemme valmiit pitämään seuraavina vuosina. Jos pidämme tämän mielessä, voimme toimia viisaasti.
On epäilemättä taktisesti ovelaa olla keskustelematta laajentumisen seuraavista vaiheista juuri nyt, mutta haluan korostaa painokkaasti komission puheenjohtajan sanoja. Erityisesti Balkanin osalta on tärkeää osoittaa sekä sanoin että teoin - kuten Brysselissä on tehty - että kun maat ovat valmiit toteuttamaan talousuudistuksia, kun ne ovat valmiit tunnustamaan ihmisoikeudet ja vähemmistöjen oikeudet, kun ne ovat valmiita valitsemaan tien, joka johtaa täydelliseen demokratiaan, silloin Balkanin maat voivat liittyä Euroopan unioniin. Ei tänään, ei huomenna, mutta kenties ylihuomenna. Tämä on niille selvä viesti siitä, että niiden on valittava demokratian tie ja tunnustettava ihmisoikeudet, ja me kannustamme niitä tähän.
Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa Brysselin kokouksen päätelmistä, joilla valmistellaan näiden kymmenen valtion jäsenyysvelvoitteiden soveltamista vuoden 2004 alussa. Haluan kuitenkin esittää joitakin kysymyksiä, jotka koskevat talousarviota, Kyprosta sekä laajentumisen jatkoa, sillä toivoisin näistä asioista lisäselvennyksiä.
Ensinnäkin talousarvio: olemme tyytyväisiä toimielinten kesken hyväksyttyyn yleiseen lähestymistapaan talousarviota koskevissa asioissa ja rahoitusasioissa, mutta parlamenttina haluaisimme komission tiedottavan meille huolellisesti neuvottelujen vaiheesta. Haluaisimme myös käynnistää vuoropuhelun neuvoston kanssa, jotta päätelmät voidaan tehdä ennen vuoden loppua. Haluamme ensinnäkin lisää tietoja laajentumisen vuoksi mahdollisesti syntyvistä uusista ulkopoliittisista velvoitteista. Olemme pyytäneet komissiolta tätä koskevaa kertomusta, jota odotamme edelleen.
Toiseksi maatalousuudistus: palattuaan Eurooppa-neuvoston kokouksesta pääministeri Blair sanoi alahuoneessa kannattavansa täysin sopimuksen ensimmäistä kohtaa, joka koskee menojen rajaamista edelleen, mutta siitä maksettavaa hintaa hän ei kannattanut - ei YMP:n uudistusta. Huippukokouksessa tämä torjuttiin. Haluan kysyä komission puheenjohtajalta, onko uudistus vielä meneillään, ja mitä on tapahtunut välivaiheen tarkastelulle.
Tulevaisuuden osalta haluan ottaa esiin Barón Crespon esittämän näkökohdan. Tavallisesti me emme ole samaa mieltä, mutta vuoden 1999 rahoitusnäkymiä minä vastustin juuri hänen mainitsemastaan syystä - kuinka tulevaisuutta voidaan suunnitella niin pitkälle? Lisäksi Euroopan parlamentin on ainakin vuoteen 2013 osallistuttava rahoitusnäkymiä koskeviin neuvotteluihin, kun sellaiset käynnistyvät.
Kyproksen osalta haluan esittää selkeän toteamuksen, että komissio ja neuvosto eivät aio vahvistaa neuvottelujen aloituspäivänmäärää. Kööpenhaminan kriteerejä on noudatettava täysin ja tasapuolisesti niin poliittisissa kuin taloudellisissa asioissa. Turkin kanssa aloitettavien neuvottelujen päivämäärästä päättäminen on kenties ennen kaikkea jäsenvaltioiden eikä muiden valtioiden tehtävä.
Lopuksi toteaisin Swobodankin käsittelemästä aiheesta, että on ratkaisevan tärkeää, että laadimme strategian uusien naapureiden aloitteille ja että Kööpenhaminassa olisi löydettävä mekanismi, jonka turvin voidaan todella päästä neuvotteluyhteyteen niiden valtioiden kanssa, jotka ovat nyt mahdollisia tulevia jäsenvaltioita. Tarvitsemme strategian, jonka mukaan tulevina kuukausina ja vuosina esitettyjä pyyntöjä käsitellään. Me emme voi vain sanoa kaikkien olevan tervetulleita, sillä uskon, että EU:n laajentumisella on rajansa ja että tätä olisi pohdittava nyt.

Berès (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission puheenjohtaja, kolmentoista vuoden kuluttua Berliinin muurin sortumisesta haluan nyt sanoa, että on toimittu hienosti otettaessa toiseksi viimeistä askelta, joka yhdistää Euroopan historiallisesti ja maantieteellisesti. Tämä viimeinen askel otettiin poikkeuksellisessa tilanteessa, jonka ansiosta voimme myös vakuuttaa kansalaiset, kiitos suojalausekkeen. Minusta tämä on hyvä merkki. Näin poistettiin myös rahoituskysymysten aiheuttama kiista. Tämä on hienoa! Me otamme huomioon kaiken, mitä on jo saavutettu.
Haluamme kuitenkin ilmaista huolemme sopimuksen vaikutuksista erittäin tarpeelliseen yhteisen maatalouspolitiikan uudistukseen. Uudistus ei voi odottaa vuoteen 2007, sillä näin vain lisättäisiin epäoikeudenmukaisuutta ja kannustettaisiin uusia jäsenvaltioita enimmäistämään maataloustuotantonsa. Tämä uudistus tarpeen etenkin, koska vuodesta 2007 alkaen maatalousbudjetti pienenee.
Tämän vuoksi kannatamme edelleen komission jäsenen Fischlerin ehdotuksia ja välivaiheen arviointia, sillä vain sen avulla voimme määritellä uudelleen kaikkien maanviljelijöiden emmekä pelkästään joidenkin suurien viljantuottajien tulevaisuudennäkymiä. Tämä on ainoa tapa uudistaa markkinoita, jotka tarvitsevat uudistuksia välittömästi sekä maito-, sokeri- että oliiviöljyaloilla. Tämä on ainoa tapa tukea erittäin tarpeellista maatalouspilarin kehittämistä muokkaamalla sitä pakkokeinoin. Tämä on ainoa tapa saada yhteinen maatalouspolitiikkamme vastaamaan kunnianhimoisia tavoitteitamme kehitysavun alalla.
Haluan vielä esittää kolme huomautusta. Kaliningradin osalta Liettuan suvereniteettia kunnioitettiin hienosti, mutta tällä ei ole mitään merkitystä, jos unioni ei onnistu käyttämään kaikkia sen käytettävissä olevia voimavaroja saattaakseen päätökseen Kaliningradin laittoman tilanteen, joka on seurausta taloudellisen tilanteen heikkenemisestä.
Romanian ja Bulgarian osalta aikataulutavoitteiden asettaminen on hieno asia, mutta ei pidä antaa valppauden herpaantua näiden maiden liittymistä edeltävässä tukemisessa, sillä maat tarvitsevat sitä kovasti.
Lopuksi haluaisin kehottaa johdonmukaisuuteen: haluamme maallisiin periaatteisiin, kuten demokratiaan ja suvaitsevaisuuteen, perustuvan unionin. Olkaamme siis valppaina Turkin suhteen. Vaatikaamme Kööpenhaminan kaikkien kriteerien täyttymistä, sekä poliittisten että taloudellisten kriteerien, mutta välttäkäämme tekemästä uskonnosta syytä kieltää Turkin liittyminen unioniin, koska kyseessä on muslimienemmistöinen maa. Unionin on oltava avoin ja suvaitsevainen.

Sturdy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella tanskalaisia kollegoja hienosta tavasta, jolla he ovat käsitelleet laajentumista. Ilmeisesti minä olen ymmärtänyt täysin väärin sen seikan, että yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva asia olisi ratkaistu yhtäkkiä. Komission puheenjohtaja sanoi, että yhteinen maatalouspolitiikka on ratkaistu. Katson, että todellisuudessa presidentti Chiracin ja liittokansleri Schröderin välinen sopimus jossain määrin vaarantaa komission jäsenen Fischlerin ehdottaman maatalousuudistuksen. Muutama päivä sitten hänen puhuessaan maatalousvaliokunnassa sain käsityksen, jonka mukaan hän johtaisi välivaiheen tarkistusta vahvasti ha veisi uudistukset läpi.
Huomasin myös, että yhden ehdotuksen mukaan maatalousvaliokuntaa uudistetaan ja siirrytään yhteispäätösmenettelyyn. Toivon neuvoston ja komission kannattavan tätä, sillä tästä on apua yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa. Maatalouspolitiikka olisi aivan toisenlaista, jos maatalousvaliokunnassa sovellettaisiin yhteispäätösmenettelyä.
Olemme myös kuulleet useita epämääräisiä ajatuksia siitä, kuinka uudistus toteutetaan, ja esitän teille pari ajatusta, joita pidän tärkeinä. Kysyn komission jäseneltä, kuinka muokkaaminen tapahtuu? Kuinka me pärjäämme, jos emme todella uudista yhteistä maatalouspolitiikkaa komission jäsenen Fischlerin mukaan, kun tulee WTO:n neuvottelujen aika? On puhuttu yhteisen maatalouspolitiikan varojen jäädyttämisestä, mutta siitä, kuinka ensimmäiseen pilariin varattua rahoitusta käytetään toisen pilarin rahoittamiseen, ei ole sanottu mitään. Kuinka toisen pilarin uudet ehdotukset on tarkoitus rahoittaa?
Lopuksi haluan puhua erityisesti itäenglantilaisten äänestäjieni nimissä, sillä useat heistä eivät ole hyötyneet yhteisestä maatalouspolitiikasta, koska he kasvattavat sellaisia viljalajeja, joiden kasvattamista unionissa ei ole koskaan tuettu. He joutuvat epäedulliseen asemaan, koska uusien ehdotusten mukaan maksut suoritetaan aiemmin esitettyjen tukipyyntöjen perusteella. Kehotan komissiota harkitsemaan asiaa uudelleen ja tarkastelemaan vanhoja yhdennetyn järjestelmän lomakkeita. Mitat teillä on tiedossanne, tarkistakaa ne ennen lopullisen päätöksen tekemistä. Varmistakaamme, että maatalouspolitiikkamme tukee maanviljelijöitämme, talousarviota ja uusia demokratioita.
Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan palata neuvoston puheenjohtajan ilmoitukseen, jonka mukaan voimme odottaa Kööpenhaminan huippukokouksessa annettavan uusia Turkkia koskevia päätöslauselmia. Haluan esittää tämän osalta neljä huomautusta, jotka toivon teidän, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, painavan mieleenne.
Ensinnäkin viimeisimmässä kertomuksessaan komissio vaikenee paljon puhuvasti neuvottelujen mahdollista aloittamista koskevasta määräajasta - minun on sanottava se näin suoraan. Tähän on epäilemättä syynsä. Selvemmin sanottuna komissio ja uskoakseni ylivoimainen enemmistö myös parlamentista eivät usko, että tällä hetkellä olisi edistytty niin pitkälle, että Turkin kanssa olisi mahdollista päästä lopulliseen sopimukseen neuvottelujen aloittamisesta.
Toiseksi olemme jo kokeneet tilanteen, jossa useat parlamentin jäsenet, jotka edelleen ovat joukossamme, totesivat parlamentissa, että Turkin sulkeminen tulliliiton ulkopuolelle veisi Turkin väistämättä islamilaisten fundamentalistien käsiin! Tuolloin maan hallitusta johti Tansu Çiller, joka mahtaili juuri tällä perustelulla maassaan ja vaati Eurooppa-myönteistä näkemystä peläten, että muussa tapauksessa islamistit voittavat vaalit. Kuuden kuukauden kuluttua samainen rouva ryhtyi hallitusyhteistyöhön Necmettin Erbakanin kanssa. Onpa uskottavaa politiikkaa!
Kolmanneksi koko tämä poliitikkojen joukko - Mesut Yilmaz, kunnioitettu kollegani Ismail Cem ja erityisesti Ciller - on dramaattisesti syrjäytetty Turkissa, ja sen tilalle on tullut poliittinen suuntaus, joka on tähän mennessä edustanut aivan erilaista lähestymistapaa. Olemme yhtäkkiä tilanteessa, jossa ihmiset sanovat: kyllä, Eurooppa-mieliset, ne jotka suhtautuivat myönteisesti Eurooppaan, on syrjäytetty ja heidän vastustajansa ovat nyt hallituksessa, mutta heille annetaan heti se, mikä muilta kiellettiin vuosien ajan! Eihän tämä voi olla totta!
Neljänneksi pyydän teitä pohtimaan seuraavaa. Yksikään puolue ei ole saanut itselleen aikaan suurempia ongelmia torjuessaan uudistustoimia kuin nykyinen AKP. Vaalikampanjassa se jopa hylkäsi nimenomaisesti suuren määrän uudistustoimia, joita olimme pyytäneet. Olemme kaikkia poliitikkoja, ja jos meitä kaikkia tarkasteltaisiin päivittäin sen suhteen, mitä olemme vaalikampanjassamme sanoneet, olisimme kaikki huonossa tilanteessa! Kyllä minä sen tiedän.

Kyllä, varsinkin te! Jokaisella hallitusta on voitava arvioida sen tekojen, ei sanojen perusteella. Kööpenhaminan huippukokouksen aikaan Turkin nykyinen hallitus on ollut vallassa vain kuusi viikkoa. Annetaan sille hieman aikaa, jotta sitä voidaan arvioida tekojensa perusteella.
(Suosionosoituksia)

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, pyytäisin kollega Schultzin juuri pitämän puheen toimittamista jo tänään Saksan liittokanslerille ja hänen puolueensa puheenjohtajalle!
(Naurua, keskeytyksiä)
Uskon tämän olevan oikea tapa sen varmistamiseksi, että ihmiset eivät sano jotain parlamentissa ja sitten yhtäkkiä syystä tai toisesta ota toista kantaa ministerineuvostossa, sillä yhden asian on oltava selvä: nyt ei pidä pyrkiä korjaamaan sitä Saksan ulkopolitiikan vaalikampanjalle aiheuttamaa vahinkoa, joka johtuu sen kannasta Yhdysvaltojen toimiin Irakin suhteen, sillä vielä enemmän vahinkoa aiheuttaa väärin ajoitettu ilmoitus Turkin kanssa käytävien neuvottelujen aloitusajankohdasta. Katson, että tässä asiassa meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että koko liittymisprosessin uskottavuus perustuu siihen, että kriteerejä sovelletaan täsmälleen samoin kaikkiin valtioihin ja että liittymisaikataulua noudatetaan.

Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan onnitella teitä lämpimästi teidän ja hallituksenne tähänastisesta työstä ja Euroopan unionin laajentumisen valmisteluista. Teidän on yhdessä komission puheenjohtajan kanssa selvittävä maanantain huippukokouksesta Venäjän kanssa. Kokouksessa käsitellään muun muassa Kaliningradin kysymystä. Katson, että kahta asiaa on käsiteltävä yhdessä. Toisaalta Euroopan unionin ja Naton laajentuminen merkitsee sitä, että on rakennettava siltoja Venäjälle, joka on merkittävä valtio, mutta Euroopan historia edellyttää, että Euroopan unionin on myös esiinnyttävä pienten valtioiden suojelijana ja että Kaliningradin kysymyksessä sovittavissa järjestelyissä on otettava huomioon pienten valtioiden asema ja suvereniteetti, jos toivomme unionille uskottavuutta. Toivotan neuvoston ja komission puheenjohtajille menestystä tässä valtavan vaikeassa tehtävässä.
(Suosionosoituksia)

Wiersma (PSE).
Arvoisa puhemies, huippukokous oli merkittävä ja sen tulokset olivat merkittäviä, sillä kymmenen komission nimeämää ehdokasvaltiota on päässyt vaiheeseen, jossa neuvottelut voidaan nyt saattaa päätökseen, ja voimme pysyä aikataulussa vuoden 2004 osalta. Olen myös tyytyväinen siihen, että Alankomaiden hallitus ei pilannut tätä työtä. Tästä on kiittäminen pääasiassa Alankomaiden hallituksen oppositiota, joka tiedosti valtavan vastuunsa. Sen lisäksi, mitä Oostlander sanoi, toivon salaa, ettei Alankomaat enää aseta tarpeettomia esteitä laajentumisprosessin loppuun saattamiselle.
Slovakia, jota koskevista asioista itse vastaan, on suhtautunut suuren helpotuksen tuntein muutamien viime viikkojen tapahtumiin, kuten tietysti Irlannin kansanäänestykseen. Sekasortoisen alun jälkeen 1990-luvulla Slovakia on onnistunut saavuttamaan neuvotteluprosessissa pisimmällä olevat maat ja ansaitsee tästä suuret onnittelut. Kuten muissakin ehdokasvaltioissa, nyt on kuitenkin liian varhaista jäädä lepäilemään laakereilla. Töitä on tehtävä paljon ennen vuotta 2004. Mielestäni hallitusten päämiehet tekivät oikein hyväksyessään komission suositukset takeiden antamisesta EU:n sääntöjen noudattamisen osalta, suojalausekkeiden soveltamisajan lyhentäminen mukaan luettuna.
Haluamme myös kiinnittää huomionne erityisesti korruption torjuntaan, sillä korruptio on edelleen liian yleistä monissa ehdokasvaltioissa. Laajentumisen ansiosta saamme uusia naapureita, valtioita, jotka myös koputtelevat EU:n ovia. Emme voi nyt käsitellä niiden tilannetta, sillä meidän on keskityttävä tulevaan laajentumiseen. Odotamme komission ja neuvoston kuitenkin esittävän neuvottelujen päätyttyä ja Kööpenhaminan huippukokouksen jälkeen erityisiä ehdotuksia suhteiden lujittamiseksi kyseisiin valtioihin. Tässä yhteydessä meidän on myös käsiteltävä sitä, mitä tulevaisuudennäkymiä voimme tarjota Ukrainan kaltaisille valtioille. Kuten puheenjohtaja Prodi jokin aika sitten perustellusti totesi, laajentuminen ei saa johtaa poissulkemiseen.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Tanskaa on todella syytä onnitella taidokkaasta neuvottelujen johtamisesta, jonka ansiosta Brysselin kaksipäiväinen huippukokous onnistui hyvin. Laajentumisen rahoitusta koskeva sopu on poistanut viimeiset esteet kymmenen valtion kanssa käytävien liittymisneuvottelujen loppuun saattamiselta Kööpenhaminassa joulukuussa pidettävässä neuvoston kokouksessa.
Olen tyytyväinen siihen, että EU:n johtajat sopivat yhteisen maatalouspolitiikan tulevaa rahoitusta koskevan vaikean ongelman siten, että suorat maksut maanviljelijöille EU:n nykyisissä jäsenvaltioissa pysyvät ennallaan vuoteen 2006 asti. Tämä takaa EU:n nykyisten maanviljelijöiden myönteisen suhtautumisen laajentumiseen. Jos tämän toivotaan jatkuvan, on tärkeää, ettei vuoden 2006 jälkeen aloiteta maksujen vähentämistä.
Toinen tähän liittyvä seikka on, että on tärkeää huomata esitetty huoli, jonka mukaan ehdokasvaltiot voivat viedä sellaisia elintarvikkeita, jotka eivät täytä EU:n nykyisiä elintarviketurvallisuuden vaatimuksia. Haluan lisätä, ettei tämän huolen taustalla välttämättä ollut laajentumisen vastustus. Pikemminkin kyse oli siitä, että BSE:n sekä suu- ja sorkkataudin uusi esiintyminen haluttiin estää.
Tämän vuoksi olen iloinen siitä, että yhdessä huippukokouksen merkittävässä lausunnossa vahvistettiin se, että kuhunkin liittymissopimukseen sisällytetään elintarviketurvallisuutta koskeva suojalauseke. Lausekkeen mukaan ehdokasvaltio, jonka tuottamat elintarvikkeet eivät täytä EU:n turvallisuusvaatimuksia, ei voi myydä niitä sisämarkkinoilla. Tämä rauhoittaa kuluttajia ja vie lisäksi yhden perustelun mahdollisimman nopeata laajentumista vastustavilta.
Lopuksi haluan sekä onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa vielä kerran ja ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että sen luottamus osoittautui oikeaksi, mutta myös toivottaa sille yhtä suurta menestystä Kööpenhaminan huippukokoukseen.

Baltas (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin lukumääräinen laajentuminen on nyt tosiasia. Myös se on totta, että maantieteellisesti - joitakin erillisiä alueita lukuun ottamatta - Euroopasta on tulossa valtava kokonaisuus, jolla on suurta taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa ja jonka tulevaisuus alkaa näyttää hyvin mielenkiintoiselta.
Yhtenäisvaluutta, laajentuminen, pyrkimys luoda yhteistä puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä valmistelukunnan työ osoittavat selvästi, että Eurooppa edistyy hyvinkin dynaamisesti. Laajentuminen on epäilemättä myönteistä kehitystä kohti Euroopan yhdentymistä. Ongelmia on kuitenkin vielä ratkaistavana, ja kysymykset odottavat vastausta. Esimerkiksi maatalousalalla on selvitettäviä asioita. Juuri maatalousala, yhteinen maatalouspolitiikka on tällä alalla saadun valtavan kokemuksen ja saavutetun yhtenäisyyden ansiosta ollut EU:n synnystä alkaen se tekijä, joka on selvimmin erottanut jäsenvaltioiden politiikan yhteisön politiikasta. Laajentumisen on tuettava tämän yhteisen politiikan vahvistamista eikä se saa vaarantaa unionin 15 tai 25 jäsenvaltion välillä saavutettua tasapainoista kompromissia. Lukuisat ehdokasvaltiot ovat taloudellisesti vielä jäljessä, eikä niillä ole hallinnollisia mahdollisuuksia soveltaa yhteisön säännöstöä tehokkaasti, ja myös näitä ongelmia meidän on tarkasteltava.
Heikentävätkö nämä tai jotkin muut ongelmat laajentumisen valtavia myönteisiä vaikutuksia Euroopan tulevaisuuteen? Sitä ne eivät tee. Laajentumisella on mitä myönteisin vaikutus Euroopan tulevaisuuteen, ja sen merkitys tulee päivä päivältä yhä selvemmäksi.
Minun on korostettava, kuinka tärkeää on, että Kypros on uusien jäsenvaltioiden joukossa. Liittämällä Kypros Euroopan unioniin katetaan Euroopan etäisin kärki ja vahvistetaan välimerellistä ulottuvuutta. Olen varma siitä, että tietyssä vaiheessa - joko ennen tai jälkeen yhdentymisen - tämä kehitys auttaa myös ratkaisemaan Kyprosta jo vuosia vaivanneen poliittisen ongelman.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto on tehnyt historiallisen ja kaivatun päätöksen Euroopan unionin laajentumisesta, mutta on sääli, ettei se tarttunut mahdollisuuteen tehdä toista historiallista päätöstä uudistaa yhteistä maatalouspolitiikkaa perinpohjaisesti. Euroopan unionin yhteiseen maatalouspolitiikkaan vuosittain osoittama 40 miljardia euroa on kallis tapa vääristää maatalouttamme. Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset, jotka jo rahoittavat suhteettoman paljon EU:n talousarviota, maksavat kaksinkertaisesti yhteisestä maatalouspolitiikasta: kerran veroina ja toisen kerran kaupassa. Varhaisen uudistuksen mahdollisuus on nyt menetetty.
Eurooppa-neuvosto käsitteli myös Euroopan puolustuspolitiikkaa. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on tällä alalla erityisiä intressejä ja tehtäviä. Loppujen lopuksi juuri Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri näytti vihreää valoa tälle vääristyneelle politiikalle vuonna 1998, ja nyt hän on luvannut merkittävän osan maansa valmiiksi ylivenytetyistä asevoimista täyttämään mahdolliset puutteet taisteluvalmiudessa, koska useimmilla muilla jäsenvaltioilla ei ole mitään halua nostaa puolustusvalmiuttaan.
Hetkellä, jolloin meidän olisi keskityttävä terrorismin uhkaan ja mahdolliseen konfliktiin Irakin kanssa, puolustusta koskevat puheenjohtajavaltion päätelmien liitteet ovat uskomattomia monimutkaisuudessaan ja asiankuulumattomuudessaan. Lisätäkseen sekaannusta ja tuhlausta eurooppalaiset liittolaiset leikkivät nostamalla puolustusvalmiuttaan kahdella erillisellä tavalla: Naton joukoilla ja Euroopan unionin omilla joukoilla. Resurssit ovat vähäisiä, emmekä todellakaan tarvitse kahta erilaista puolustusvalmiutta.
Jo yli vuoden ajan diplomaattikunnan ja puolustusvoimien energiaa on kulutettu turhaan neuvoteltaessa siitä, voiko EU käyttää Naton resursseja. Ongelma on täysin itse aiheutettu ja lisäksi se aiheuttaa turhia vaikeuksia Turkin kaltaisten merkittävien liittolaisten kanssa.
Nyt myös valmistelukunta on alkanut vaarallisella tavalla puuttua puolustusasioihin. Yksi sen työryhmä tarkastelee tapoja, joilla jopa yhteinen puolustus, Naton keskeinen tehtävä, siirrettäisiin Euroopan unionin vastuulle. Minkä viestin me näin lähetämme yhdysvaltalaisille liittolaisillemme? Ja mikä ehkä vieläkin tärkeämpää, minkä viestin me näin lähetämme mahdollisille vihollisille?
On sääli, että neuvosto ja komissio eivät keskitä voimiaan pannakseen Euroopan unionin asiat kuntoon ennen laajentumista, vaan sen sijaan keskittyvät näihin suurisuuntaisiin poliittisiin hankkeisiin.

Fogh Rasmussen
Kiitos, arvoisa puhemies. Haluan esittää kiitokseni hyvästä keskustelusta. Odotan kovasti voivani jatkaa keskustelua suuressa laajentumista koskevassa istunnossa täällä parlamentissa 19. marraskuuta.
Laajentumisen osalta haluan kiittää teitä monista myönteisistä huomautuksista, jotka koskevat puheenjohtajavaltion tähänastista työtä ja Brysselin kokouksen tuloksia. Puheenjohtajavaltio tekee kaikkensa ollakseen sille tänään osoitetun luottamuksen arvoinen. Haluan korostaa, että tulevina viikkoina on tehtävä paljon töitä. Kuten komission jäsen Verheugen totesi, paljon asioita on vielä ratkaistava. Tarvitaan paljon poliittista tahtoa, mutta haluan sanoa, että Eurooppa-neuvosto on vakuuttanut minulle poliittista tahtoa löytyvän ja tänään täällä parlamentissa käymämme keskustelu on korostanut samaa asiaa - Euroopan unionissa on vahva poliittinen tahto tehdä tästä laajentumisesta menestys.
Täällä on käsitelty hyvin monia asioita, enkä voi mitenkään vastata kaikkiin. Keskityn tämän vuoksi vastauksessani useiden parlamentin jäsenten esittämiin pääaiheisiin.
Ensinnäkin Turkin asia. Poettering, Malmström ja Schulz käsittelivät kaikkia Turkkia ja Turkin osalta Kööpenhaminan huippukokouksessa mahdollisesti tehtävää päätöstä. Haluan ennen kaikkea todeta, että hyvin tärkeä päätös, jonka mukaan Turkki nyt on ehdokasvaltio, tehtiin jo Helsingin huippukokouksessa vuonna 1999.
Turkki on ehdokasvaltio. Kuten sanoin, Euroopan unioni päätti tästä jo vuonna 1999, ja olen selkeästi sitä mieltä, että ehdokasvaltiona Turkkia on kohdeltava kuten muitakin ehdokasvaltioita. Toisin sanoen päivämäärä liittymisneuvottelujen aloittamiselle Turkin kanssa voidaan vahvistaa, jos ja kun Turkki täyttää poliittiset kriteerit. Toisaalta on tärkeää korostaa sitä, että kaikkien poliittisten kriteerien on täytyttävä, jotta tällainen päivämäärä voidaan vahvistaa. Turkkia ei pidä arvioida eri perustein kuin muita ehdokasvaltioita. Turkkia on kohdeltava aivan kuin muitakin ehdokasvaltioita.
Brysselissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa osoitimme tunnustusta toteutuneelle edistymiselle. Komissio teki selväksi edistymistä koskevassa kertomuksessaan, että Turkki ei täytä vielä poliittisia kriteerejä. Meidän on luonnollisesti seurattava tiiviisti poliittista kehitystä Turkissa juuri pidettyjen vaalien jälkeen, ja meidän on löydettävä Kööpenhaminan huippukokouksessa tasapainoinen ratkaisu. Mielestäni vielä on liian varhaista antaa lopullista vastausta siitä, minkälainen päätös Kööpenhaminan huippukokouksessa tehdään, mutta korostan vielä, että päivämäärän vahvistaminen edellyttää, että Turkki täyttää edellytykset aivan kuin muutkin ehdokasvaltiot.
Toinen asia, jota monet parlamentin jäsenet käsittelivät, on maatalous ja talousarvio. Poettering kysyi aluksi, miksi ollenkaan keskustelemme huippukokouksessa päätetyistä pitkän aikavälin rahoitusnäkymistä täällä Brysselissä. Vastaus on hyvin yksinkertainen: se oli ennakkoedellytys sille, että puheenjohtajavaltio ja komissio saivat saattaa päätökseen neuvottelut ehdokasvaltioiden kanssa, sillä tietyt valtiot vaativat päätöksen tekemistä pitkän aikavälin rahoitusnäkymistä. Minun mielipiteeni on koko ajan ollut se, ettei meidän pidä asettaa ennakkoedellytyksiä EU:n laajentumista koskevalle päätökselle, mutta päädyimme tällaiseen kompromissiin, jota pidän kohtuullisena. Barón Crespo ja Malmström kysyivät sitten, tarkoittaako Brysselin kokouksessa tehty EU:n päätös sitä, että voimme edelleen keskustella uudistuksista ja maatalouspolitiikasta. Tämän osalta haluan tehdä selväksi, että EU:n Brysselin kokouksessa ei selvästikään otettu kantaa maatalouspolitiikan tuleviin uudistuksiin; johtopäätös on, että komission välivaiheen tarkastelua käsitellään edelleen. Neuvosto jatkaa keskustelua komission esittämästä maatalouspolitiikan välivaiheen tarkastelusta. Tiedän lisäksi, että jo tänä iltapäivänä käydään keskustelu, johon Tanskan elintarvikeministeri osallistuu neuvoston puheenjohtajana, ja tämä korostaa sitä, että välivaiheen tarkastelua käsitellään edelleen. Tämän osalta haluan viitata tiettyihin virkkeisiin Brysselin kokouksen päätelmissä, erityisesti niiden kohtaan 12, jossa todetaan, että suorat tuet otetaan käyttöön rajoittamatta tulevia päätöksiä YMP:stä ja Euroopan unionin rahoituksesta vuoden 2006 jälkeen tai Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmien 22 kohdan täytäntöönpanon tuloksia sekä niitä kansainvälisiä sitoumuksia, joita unioni on tehnyt muun muassa Dohan kehityskierroksen käynnistymisen yhteydessä. Tämä on hyvin tärkeä virke, sillä se tarkoittaa, että Euroopan unioni voi luonnollisesti jatkaa kansainvälisten sitoumustensa noudattamista Dohan neuvottelujen osalta ja että välivaiheen tarkastelua käsitellään edelleen, siitä neuvotellaan edelleen ja siitä päätetään asiaan sovellettavien menettelyjen mukaisesti neuvostossa.
Myös suojalausekkeita käsiteltiin täällä tänään. Muiden muassa Malmström puhui suojalausekkeista. Haluan korostaa, että suojalausekkeita on kahdenlaisia: ensinnäkin yleinen suojalauseke ja toiseksi kaksi erityistä suojalauseketta. Kaksi erityistä suojalauseketta koskevat yhteismarkkinoita sekä oikeus- ja sisäasioita. Yleinen suojalauseke on sillä tavalla molemminpuolinen, että siihen voivat vedota uudet ja vanhat jäsenvaltiot. Erityisiin suojalausekkeisiin voidaan vedota vain uusien jäsenvaltioiden osalta, mutta merkittävä suojalausekkeisiin liittyvä näkökohta on se, että niiden tarkoituksena on, ettei niihin tarvitsisi vedota; niihin vedotaan vain jos uudet jäsenvaltiot eivät noudata säännöstöä, jonka noudattamiseen ne ovat sitoutuneet, ja koska oletamme niiden noudattavan säännöstöä, toivon, ettei tämä kysymys tule ajankohtaiseksi.
Yleisen suojalausekkeen osalta haluan korostaa, että tällaiset ovat meille jo tuttuja aiemmista EU:n laajentumisista. Itse asiassa suojalausekkeita on aina ollut käytössä. Oman maani Tanskan liittyessä silloiseen Euroopan yhteisöön suojalausekkeen kesto oli viisi vuotta. Luottamus Tanskaan ei siis riittänyt siihen, että voimassaoloaikaa olisi lyhennetty alle viiden vuoden. Espanjan ja Portugalin liittyessä EU:hun suojalausekkeen voimassaoloaika oli seitsemän vuotta. Ruotsin, Suomen ja Itävallan tullessa jäseniksi suojalausekkeen kesto oli vuoden. Suojalausekkeet ovat siis meille jo tuttuja, eikä ole kyse uusien jäsenvaltioiden syrjimisestä.
Poettering, Titley ja Brock mainitsivat vielä Kaliningradin. Poetteringille haluan sanoa, ettei EU:n ja Venäjän välistä huippukokousta siirretty Brysseliin Venäjän pyynnöstä - kyseessä oli Tanskan hallituksen päätös, eikä kukaan ollut meiltä sitä pyytänyt. Emme anna kenenkään painostaa meitä, mutta en myöskään halua kuluttaa aikaa keskustelemalla kenenkään kanssa siitä, missä huippukokous olisi pidettävä. Jos Putin ei tahdo tulla Kööpenhaminaan, voimme tavata jossakin muualla. En halua käyttää aikaa tähän. Katsomme EU:n laajentumisen ensisijaiseksi tavoitteeksi. Tämän vuoksi en sekaannu diplomaattisiin asioihin ja protokollaan siitä, missä kokoukset olisi järjestettävä. Tärkeintä on, että kokoukset saadaan pidettyä, että keskustellaan asioista, joista on keskusteltava, ja että tarvittavat päätökset tehdään.
Näin toivon meidän voivan tehdä EU:n ja Venäjän välisessä huippukokouksessa, toisin sanoen toivon, että voimme päättää myös Kaliningradista. Kyseessä on päätös, joka liittyy useiden Euroopan parlamentin jäsenten korostamiin periaatteisiin; erityisesti siihen, että olipa ratkaisu mikä tahansa, sen on perustuttava Liettuan suvereniteetin täysimääräiseen kunnioittamiseen. Tämän osalta haluan korostaa, että puhtaasti periaatteelliselta kannalta Euroopan unionin laajentuminen voidaan helposti toteuttaa myös ilman, että Kaliningradin asiaa ratkaistaan. Jos ratkaisua ei löydy, otetaan yksinkertaisesti käyttöön viisumi. Asia on näin yksinkertainen. Meidän kaikkien etu on luonnollisesti löytää ratkaisu yhdessä Venäjän kanssa, sillä pyrimme voimakkaasti kehittämään EU:n ja Venäjän välistä vahvaa strategista kumppanuutta. Venäjällä ei tietenkään ole veto-oikeutta EU:n laajentumisasioissa. Meidän on pyrittävä löytämään järkevä ratkaisu kauttakulkuliikenteelle Venäjältä Kaliningradiin, mutta se on toteutettava Liettuan suvereniteettia kunnioittaen. Puheenjohtajavaltio Tanska seuraa tilannetta.
Sallikaa minun vielä kerran kiittää hyvin antoisasta keskustelusta. Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun ja uuden perustuslaillisen perussopimuksen rakennetta koskevien ehdotusten ansiosta ja kun liittymisneuvottelut on mahdollista saattaa päätökseen kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa jo hieman yli kuukauden kuluttua, olemme parhaillaan tekemässä ratkaisevia päätöksiä - seisomme Euroopan historian uuden aikakauden kynnyksellä. EU:n laajentuminen on kantava voima tämän takana, se on avain Euroopan tulevaisuuteen.
Euroopan parlamentti, komissio ja neuvoston puheenjohtajavaltio ovat yhdessä ajaneet laajentumista eteenpäin. Päämäärä häämöttää jo, ja tänään olemme vahvistaneet yhteisen tahtomme saavuttaa se ja saattaa päätökseen neuvottelujen ensimmäinen kierros joulukuussa Kööpenhaminassa.
Prodi
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, sillä Tanskan pääministeri esitti juuri tyhjentävän kuvauksen tämän päivän keskustelun pääkohdista, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan.
Haluan vain esittää yleisen huomautuksen eräistä esitetyistä seikoista. On mielenkiintoista huomata, että koko parlamentti - kuten neuvostokin - on samaa mieltä laajentumisesta. Keskustelut ja kysymykset ovat koskeneet merkitykseltään vähäisiä seikkoja ja sitä, kuinka meidän on edistyttävä näissä asioissa tulevaisuudessa. Tällainen yksimielisyys on todella harvinaista.
Haluan mainita joitakin kohtia, joita ei ole käsitelty muissa vastauksissa. Ensimmäinen on Swobodan esittämä Balkania koskeva seikka. Olen täysin samaa mieltä: emme käyttäneet juurikaan aikaa Balkania koskevaan keskusteluun, mutta assosiaatio- ja vakauttamisprosessiin liittyvät toimemme sekä jatkuvat suhteet ja tuki ovat osa strategiaa, jossa pitkän aikavälin tavoite on juuri Balkaninkin saattaminen osaksi Euroopan unionia. Siihen menee aikaa, ja ennen kaikkea prosessi vaihtelee eri valtioiden välillä - näiden maiden tiivis seuranta on osoittanut, että toiset niistä edistyvät muita nopeammin - mutta kannamme yhä enemmän vastuuta Balkanista, olemme siitä tietoisia ja toteutamme tarvittavia toimia.
Turkin osalta minulla ei ole mitään lisättävää, lukuun ottamatta huomautusta, jonka katson aiheelliseksi esittää parlamentille. Kertomuksemme perustui käytännön kriteereihin. Tämän osalta hallituksen vaihtuminen ei tuo mukaan mitään uusia tekijöitä, sillä meidän on katsottava, mihin käytännön toimiin uusi hallitus ryhtyy Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi. Komission kertomus on hyvin yksityiskohtainen ja selkeä tämän osalta, ja kantamme on oltava sen mukainen.
Minulla ei ole huomautettavaa Kaliningradin aiheesta, totean vain, että kunnioitamme Liettuan kantaa ja sen oikeuksia unionin uutena jäsenvaltiona. Työmme ja varsinkin vaikeat neuvottelut ovat vieneet paljon aikaa juuri sen vuoksi, että näitä periaatteita on kunnioitettava.
Monet puhujat ovat tänään maininneet T?et?enian. Vaikka keskustelu tänään ei koskekaan T?et?eniaa, katson asian liittyvän läheisesti aiheisiin, joita käsittelemme. Komissio tuomitsee jyrkästi ja yksiselitteisesti kaikki terroriteot alkaen järkyttävästä pankkivankidraamasta moskovalaisessa teatterissa. Se on yhtä jyrkästi sitä mieltä, ettei terrorismin vastainen taistelu saa tapahtua ihmishenkien kustannuksella. Tämä koskee T?et?eniaa, jossa paikan päällä toimivat ihmisoikeustoimistot jatkuvasti raportoivat ihmisoikeusrikkomuksista, joihin niin Venäjän sotavoimat kuin t?et?eenikapinallisetkin syyllistyvät. Mielestäni paras tapa ehkäistä tulevia ihmisoikeusrikkomuksia on jatkaa tutkimuksia, jota Venäjän armeijaa ja siviiliviranomaisia edustavat yleiset syyttäjät parhaillaan toteuttavat. Venäjällä on myös hanke ihmisoikeuksien parantamiseksi T?et?eniassa, ja siihen sisältyy myös maassa olevien joukkojen vähentäminen, niin kutsuttujen ratsioiden lakkauttaminen ja kuten jo aiemmin sanoin, sen salliminen, että yleiset syyttäjät tutkivat armeijan toimintaa. Tämän vuoksi on annettu lukemattomia lausuntoja, ja meidän on huolehdittava siitä, että edes tämä hanke toteutuu.
Lisäksi on vielä se seikka, joka koskee suoraan komissiota, ja se on humanitaarisen avun toimittaminen T?et?enian kansalle, jonka on kärsittävä vaikeiden elinolojen aiheuttamasta hädästä ja vaikeuksista. Kahta muutama viikko sitten vangittua kansalaisjärjestön työntekijää, joista toinen on paikallinen ja toinen eurooppalainen, ei ole vielä vapautettu. Vaadimme asian pikaista ratkaisemista. Meidän on myös jatkuvasti ja sinnikkäästi tehtävä selväksi, että ainoa tapa ratkaista T?et?enian kysymys on poliittinen. Tämä on viestimme, se kanta, jonka omaksumme kahdenvälisessä tapaamisessa Venäjän viranomaisten kanssa Brysselissä. Kuten aiemmin sanoin, poliittinen vuoropuhelu on ainoa tie eteenpäin. Muuten ei konfliktia saada loppumaan.
Viimeinen huomioni koskee yhteistä maatalouspolitiikkaa, joka on mainittu useasti. Siihen on liitetty huomautuksia, jotka eivät ole sen mukaisia, mitä Brysselissä päätettiin. YMP:n uudistusta käsitellään edelleen Brysselin jälkeen. Lisäksi komission jäsen Fischler osallistuu asiaa koskevaan keskusteluun tässä samaisessa parlamentissa. En mene yksityiskohtiin, mutta voin vakuuttaa teille, että komissio työskentelee pitkään ja hartaasti hiljattain antamiensa ehdotusten viemiseksi eteenpäin.
Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puheenjohtaja, esitin varsin yksityiskohtaisen kysymyksen kansanäänestyksestä, joka edelleen varjostaa meitä Alankomaissa, ja sen mahdollisista vaikutuksista verrattuna ehdokasvaltioiden kansanäänestyksiin.

Prodi
Koska kaikkien jäsenvaltioiden on ratifioitava perustamissopimus, kansanäänestys tarkoittaa, ettei Alankomaat ratifioi sopimusta ja viivyttää näin koko prosessia. Tämä on selvää. Tilanne on hyvin samankaltainen kuin Irlannissa. Nykyisessä menettelyssä kaikkien jäsenvaltioiden on allekirjoitettava sopimus. Tämä käy ilmi tilanteen oikeudellisista arvioista.

Puhemies. -
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Solanan julkilausuma Lähi-idän ja Irakin tilanteesta.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, sanoitte avauspuheenvuorossanne, että tässä keskustelussa käsitellään Lähi-itää ja Irakia. Minulla oli se käsitys, että esityslistaan tehty muutos tarkoitti, että tässä esityslistakohdassa käsiteltäisiin myös T?et?eniaa. Voitteko vahvistaa tämän?

Puhemies. -
Ymmärtääkseni Solana käsittelee avauspuheenvuorossaan myös T?et?eniaa.

Solana
Arvoisa puhemies, yritän puhua lyhyesti kahdesta parlamentin puhemiehistön minulle ehdottamasta aiheesta pitäen samalla mielessä, että teillä on ollut juuri hyvä keskustelu Euroopan unionin laajentumisen kaltaisesta tärkeästä aiheesta. Laajentuminenhan on varmasti tällä hetkellä kaikkien esityslistojemme tärkein kohta.
Minulle on ehdotettu, että puhuisin tänään kahdesta hyvin tärkeästä kysymyksestä, nimittäin Lähi-idän tilanteesta ja Irakia koskevasta politiikasta.
Arvoisa puhemies, olen saanut tehtäväkseni puhua kahdesta kysymyksestä, jotka täyttävät kaikkien tämänpäiväisten sanomalehtien etusivut, juuri sellaisena päivänä, joka on hyvin erityislaatuinen näiden kysymysten kannalta. Kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, Lähi-idässä pääministeri Sharonin pikainen ja joillekin ehkä odottamaton päätös on johtanut työväenpuolueen eroon hallituksesta ja ennenaikaisten vaalien järjestämiseen Israelissa tammikuun lopulla.
Irakin tilanteen osalta YK:n turvallisuusneuvosto on parhaillaan aloittamassa New Yorkissa keskustelua Irakia koskevasta päätöslauselmasta.
Esitän siis näitä kahta kysymystä koskevat ajatukseni pitäen samalla mielessä rajoitukset, joita tämänhetkinen tilanne meille asettaa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Lähi-idän osalta haluaisin todeta, että siitä lähtien, kun viimeksi keskustelimme tästä kysymyksestä parlamentissa, Euroopan unioni on jatkanut työtään pääasiassa niin sanotun kvartetin yhteydessä, jonka muodostavat Euroopan unionin lisäksi Yhdysvallat, Venäjän federaatio ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri. Kun kvartetti kokoontui edellisen kerran syyskuussa, pyrimme ottamaan käyttöön kolmivaiheisen prosessin, jonka tarkoituksena on saavuttaa vuoden 2005 loppuun mennessä tavoite, josta niin monet meistä samoin kuin israelilaisista ja palestiinalaisista haaveilevat. Yhteisenä haaveenamme on kaksi valtiota, jotka voisivat elää yhdessä rauhassa ja joilla voisi olla yhteinen sopusointuinen ja vakaa tulevaisuus.
Kuten tiedätte ja kuten kvartetin syyskuisen kokouksen jälkeen on julkistettu, tämän prosessin on määrä olla kolmivaiheinen. Ensimmäisen vaiheen, joka alkoi syyskuusta ja jatkuu ensi vuoden puoliväliin saakka, muodostavat vaalien järjestäminen Palestiinassa sekä niiden sisäisiä uudistuksia ja humanitaarisia kysymyksiä koskevien kysymysten ratkaiseminen, joita ei ole valitettavasti vielä käsitelty.
Niin sanotussa toisessa vaiheessa julistettaisiin itsenäinen Palestiinan valtio, jonka rajat olisivat tosin väliaikaisia, ja kolmannessa vaiheessa keskusteltaisiin lopullisesti niistä kaikkien tuntemista kysymyksistä, joiden ratkaiseminen aiheuttaa edelleen eniten vaikeuksia Lähi-idän ongelman yhteydessä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, toivokaamme, ettei ennenaikaisten vaalien järjestäminen hidasta tätä prosessia. Me eurooppalaiset haluamme, että tätä prosessia jatketaan, ja haluamme osallistua vastaisuudessakin tähän kvartetin New Yorkissa pari kuukautta sitten käynnistämään prosessiin.
Palestiinalaisten osalta on kuitenkin tapahtumassa kolme tärkeää asiaa. Ensimmäinen niistä on Palestiinan sisällä käytävä keskustelu intifadan strategisesta merkityksestä. Palestiinan politiikan kannalta on uskoakseni erittäin tärkeää, että kansalaiset käyvät myönteistä, rakentavaa ja perinpohjaista keskustelua intifadan strategisesta merkityksestä. Ajatus siitä, että politiikan pitää korvata väkivalta toiminnan painopisteenä, on äärimmäisen tärkeä. Tällainen ajattelutapa luo epäilemättä enemmän turvallisuutta kuin kaikki politiikat ja turvallisuusrakenteet, joita voidaan toteuttaa käytännössä. Jos kansalaiset uskovat väkivallan kadonneen, tämä käsitys on paljon arvokkaampi kuin kaikki turvallisuusrakenteet, joita voitaisiin toteuttaa käytännössä. Tuemme keskustelullamme tätä kehitystä ja toivomme, että se tuottaa toivottuja tuloksia, mistä on jo nähtävissä viitteitä.
Toinen tärkeä palestiinalaisia koskeva asia ovat presidentti Arafatin palestiinalaishallinnon hallituksessa tekemät muutokset, joita Palestiinan lakiasäätävä neuvosto tukee. Kaksi tärkeintä asiaa, ja ne asiat, joita haluan korostaa eniten näiden hallituksessa tehtyjen muutosten osalta, ovat seuraavat. Ensinnäkin ensimmäisestä hallitukseen tehdystä muutoksesta lähtien virassa olleen valtiovarainministerin rooli. Hänellä on kansainvälisen yhteisön ja kansainvälisten rahoituslaitosten yksimielinen kannatus ja tuki. Hän tekee erinomaista työtä, jota toivomme hänen voivan myös jatkaa. Toinen tärkeä asia on sisäministerin, toisin sanoen turvallisuudesta vastaavan ministerin vaihtaminen. Tällä henkilövaihdoksella on uskoakseni tulevaisuudessa myös erittäin keskeinen asema turvallisuuskysymyksen nopean kehittymisen ja ratkaisemisen kannalta. Turvallisuuskysymyshän on edelleen yksi Lähi-idän ongelman keskeisistä osatekijöistä.
Kolmas asia, jota haluan korostaa, liittyy humanitaarisiin näkökohtiin. On ehdottomasti aivan selvää, että Palestiinan siviiliväestön humanitaarinen tilanne on edelleen kauhistuttava. Olemme tehneet Euroopan unionissa ja kvartetissa kaiken voitavamme, jotta palestiinalaishallinnolle kuuluvat varat, jotka ovat tällä hetkellä edelleen Israelin hallituksen käsissä, palautetaan viipymättä palestiinalaisille. Nämä varat on palautettava kuukausittain, jotta palestiinalaishallinnon valtiovarainministeri pystyy laatimaan nimensä arvoisen talousarvion ja on tietoinen jokaisen kuukauden alussa käytettävissä olevista varoista.
Viimeinen asia, jota haluan käsitellä Palestiinan osalta, ovat siirtokunnat. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on uskoakseni vakava ja tärkeä asia. Jos uusien siirtokuntien rakentamista koskevia hankkeita ei jäädytetä pikaisesti, kun tulee aika toteuttaa unelma kahdesta valtiosta, saatammekin huomata, ettei Palestiinan valtion perustaminen ole realistinen vaihtoehto, koska määrällisesti edelleen kasvavat siirtokunnat ovat pienentäneet niin merkittävästi Palestiinan valtion aluetta. Arvoisat parlamentin jäsenet, vetoan siksi jälleen kerran Euroopan unionin puolesta Israelin hallitukseen, että se jäädyttäisi siirtokuntahankkeet mahdollisimman pian.
Israelin tapahtumien osalta kerron teille, että puhuin tänään iltapäivällä puhelimessa Israelin uuden ulkoministerin Netanjahun kanssa. Olemme yhteydessä uudelleen mahdollisimman pian, jotta mitään sellaisia prosesseja, jotka voidaan pitää käynnissä, ei hidasteta myöskään vaalikampanjan aikana, mikä on tärkeää rauhanprosessin kannalta.
Kuten tiedätte, Israelin kahdessa suurimmassa puolueessa eli Likudissa ja työväenpuolueessa on määrä järjestää esivaalit tulevien viikkojen aikana. Nämä esivaalit käydään Likudissa Netanjahun ja Sharonin välillä. Työväenpuolueen marraskuun puolivälissä järjestettävissä esivaaleissa on kolme ehdokasta, jotka ovat entinen puolustusministeri, Haifan pormestari ja entinen ay-johtaja Haim Ramon, joka toimi ministerinä Rabinin hallituksessa. Joudumme odottamaan näiden esivaalien tuloksia ennen kuin tiedämme, ketkä ehdokkaat taistelevat 28. tammikuuta pidettävien vaalien voitosta. Korostan kuitenkin, ettei ennenaikaisten vaalien järjestäminen saa hidastaa työtämme, jonka tavoitteena on saavuttaa oikeudenmukainen rauha tällä Euroopan kansalaisille niin kallisarvoisella alueella.
Haluaisin todeta, että olemme siirtyneet tänään Irakin osalta ratkaisevaan vaiheeseen. YK:n turvallisuusneuvosto aloitti tunti sitten keskustelun Irakia koskevasta päätöslauselmastaan. Tanskan puheenjohtajakaudella järjestetystä ulkoministerien ensimmäisestä epävirallisesta tapaamisesta lähtien Euroopan unionilla on ollut selkeä kanta, joka koostuu kolmesta keskeisestä osatekijästä. Näitä ovat Irakia koskevan toiminnan tavoite, toiminnan toteutustapa ja suuri huolemme tämän toiminnan seurauksista. Haluaisin esittää kolme huomiota näistä kolmesta ajatuksesta.
Kommentoin ensin toiminnan tavoitetta. Tavoitteenamme oli oltava ja on edelleen oltava Irakin riisuminen joukkotuhoaseista. Hallinnon vaihdoksena tunnetuksi tullut ajatus ei ole ollut Euroopan unionin tavoitteena, vaan sen tarkoituksena on saada Irak noudattamaan YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia.
Toiseksi, mitä kautta meidän pitäisi pyrkiä tähän tavoitteeseen? Olemme aina sanoneet ja sanomme vastakin, että tätä keskustelua pitäisi käydä YK:ssa, kuten on onneksi myös tapahtunut. Onneksi jopa Yhdysvaltain presidentti hyväksyi 12. syyskuuta sen, että tätä äärimmäisen tärkeää ongelmaa koskevaa keskustelua on käytävä YK:ssa. Voin ilmaista tyytyväisyytemme siihen, että kaikkien turvallisuusneuvoston jäsenmaiden välillä on käyty 12. syyskuuta lähtien erittäin vakavia neuvotteluja päätöslauselman aikaansaamiseksi. Toivomme, että tämä päätöslauselma voidaan hyväksyä yksimielisesti mahdollisimman pian. Tämä olisi erittäin suuri voitto YK:n legitimiteetille ja samalla myös voitto niille, jotka uskovat monenvälisyyteen ja myös YK:n turvallisuusneuvoston tärkeään asemaan.
Kuten arvoisat jäsenet tietävät, päätöslauselma, jota koskeva keskustelu on parhaillaan alkamassa, on pitkä, mutta se koostuu seuraavista keskeisistä osatekijöistä. Päätöslauselmassa tunnustetaan ensinnäkin, ettei Irak noudata tällä hetkellä turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Toiseksi Irakille pitäisi antaa tilaisuus noudattaa kaikkia päätöslauselmia. Kolmanneksi päätöslauselmaan ei pitäisi toistaiseksi sisällyttää kohtaa, joka mahdollistaa automaattisen turvautumisen sotilaalliseen toimintaan. Neljänneksi Irakia pyydetään esittämään 30 päivän kuluessa selvitys hallussaan olevista joukkotuhoaseista sekä sallimaan välittömästi Hans Blixin johtamien asetarkastajien paikan päällä tehtävät tarkastukset, jotta presidentti Saddam Husseinin väitteet voidaan tarkistaa.
Uskon näin ollen, että voimme olla Euroopan unionin näkökulmasta tyytyväisiä siihen, että YK:n monenvälinen yhteys on toiminut tai toimii hyvin. Tämän me kaikki, niin Euroopan unionin jäsenvaltiot kuin sen kansalaisetkin, olemme halunneet nähdä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, en voi todeta juurikaan muuta tällä hetkellä, kun odotamme, mitä Irakin tilanteessa tapahtuu seuraavien tuntien aikana. On mahdollista, että päätöslauselmaa koskeva keskustelu päättyy tänään ja että äänestys toimitetaan joko tänään tai huomenna.
Lähi-idän osalta korostan edelleen, että Lähi-idän rauhanprosessi ja alueen ongelmat ovat meille eurooppalaisille tulevaisuudessakin ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme painopisteitä.
Haluan todeta teille, että voimme pitää jossain määrin myönteisenä sitä, että Israel aikaistaa vaaleja ensi vuoden lokakuusta tammikuuhun. Tämä vaalien aikaistaminen antaa meille nimittäin mahdollisuuden aloittaa varhaisessa vaiheessa koko prosessi, jonka on määrä viedä meidät viimeiseen vaiheeseen eli neuvotteluihin kahden erillisen valtion perustamisesta, mihin me kaikki pyrimme.
Arvoisat parlamentin jäsenet, minulla ei ole juurikaan muuta kerrottavaa teille tässä vaiheessa. Jos puhemies sallii, haluaisin vielä todeta, että aiomme jatkaa väsymättä työtä näiden kahden kiistatta erittäin tärkeän kysymyksen edistämiseksi.
Haluan myös sanoa pari sanaa ajatuksesta, joka koskee hallinnon vaihdosta alueen maissa. Arvoisat parlamentin jäsenet, meidän kannaltamme on uskoakseni olennaista, että sovellamme käytännössä Lähi-itää, islamilaisia maita ja arabimaita koskevaa raporttia, jonka YK on laatinut ja jossa osoitetaan näissä maissa tapahtuviin muutoksiin liittyvät tarpeet. Tähän tarkoitukseen sopii parhaiten vuoropuhelu, ja siksi Euroopan unioni aikoo jatkaa tiivistä vuoropuheluaan Arabiliiton ja myös Islamilaisten maiden konferenssin kanssa. Kaikkien näiden toimien on oltava yhdessä Barcelonan prosessin kanssa edelleenkin kantavana voimana Euroopan unionin suhteissa alueen maihin, joiden kaikkien kanssa meillä on käytännössä sopimussuhteet yhteistyösopimusten muodossa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, olen uskoakseni informoinut teitä Lähi-idän ja Irakin tilanteesta tällä, kuten aiemmin totesin, hyvin erityislaatuisella hetkellä, jolloin näiden kahden maan osalta tapahtuu niin monia asioita. Arvoisat parlamentin jäsenet, halusin näin varmistaa, että teillä on mahdollisimman paljon tietoa tästä tilanteesta. Vastaan myös kaikkiin kysymyksiin, joita haluatte minulle esittää.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan antaa komission puolesta julkilausuman Lähi-idän tämänhetkisestä tilanteesta ja komission sitä koskevista toimista. Toimin näin komission jäsenen Pattenin sijaisena, joka ei valitettavasti voi osallistua tähän istuntoon.
Korkea edustaja Solana käsitteli puheenvuorossaan jo seikkaperäisesti niiden keskustelujen edistymistä, joissa käsitellään kansainvälisen yhteisön ja sitä tässä yhteydessä edustavan niin sanotun kvartetin kaavailemaa etenemissuunnitelmaa. Arvoisa korkea edustaja Solana, olette tehnyt työtänne mahdollisimman epäsuotuisissa oloissa ja epäilemättä myös aikaa vastaan. Haluan onnitella teitä tästä työstä ja lupaan teille komission pysyvän tuen. Tavoitteena olevaan etenemissuunnitelmaan on sisällyttävä erityinen aikataulu, ja tämän suunnitelman tavoitteena on oltava Sevillan Eurooppa-neuvoston Lähi-itää koskevassa julkilausumassa määritelty lopputulos, joka on elinkelpoisen Palestiinan valtion luominen. Luotan siihen, että neuvoston puheenjohtajavaltio ja korkea edustaja Solana onnistuvat tavoitteen saavuttamiseksi toteuttamissa toimissaan, joihin kuuluu sopiminen toteuttamiskelpoisesta ratkaisusta kvartetin muiden kansainvälisten kumppaneiden kanssa. Ennen kuin etenemissuunnitelma laaditaan, minkä odotetaan tapahtuvan joulukuussa, on kuitenkin näkökohtia, joiden avulla tilanteen jännitteitä voitaisiin lieventää jo nyt. Näitä näkökohtia ovat tavoitteenamme olevan kahteen valtioon perustuvan ratkaisun varaukseton vahvistaminen ja sitäkin enemmän kaikenlaisen voimankäytön ja provosoinnin lopettaminen molemmilla puolilla. Tähän sisältyisi terroristijärjestöjen vastainen määrätietoinen toiminta, siirtokuntien rakentamisen välitön lopettaminen sekä se, että saadaan hallintaan siirtokuntalaisten tunkeutuminen Palestiinan siviiliväestön omistamalle maalle.
Yhtä tärkeää on, että palestiinalaiset jatkavat uudistuksiaan ja että israelilaiset toteuttavat edelleen toimia, joilla he reagoivat symbolisesti palestiinalaisten uudistuksiin. Tällainen toimi on esimerkiksi verojen ja tullitulojen säännöllisten siirtojen jatkaminen, mistä Israel on jo ilmoittanut. Liikkumisrajoitusten lieventäminen ja humanitaaristen avustusjärjestöjen pääsyn helpottaminen palestiinalaisalueille voisivat vahvistaa tätä myönteistä suuntausta.
Työväenpuolueen lähtö Israelin hallituksesta on johtanut hallituksen politiikan siirtymiseen selvästi oikealle. Nähtäväksi kuitenkin jää, vaikuttaako tämä muutos todellakin rauhanprosessiin pelätyllä tavalla. Etenemissuunnitelma säilyy kuitenkin kansainvälisenä aloitteena, joka tarjoaa mahdollisuuden pitkäaikaiseen menestykseen kahteen valtioon perustuvan ratkaisun muodossa. Toivomme, että uusi palestiinalaishallitus jatkaa aloittamaansa uudistustyötä. Toivomme myös, että hallitus ei pelkästään tehosta tätä työtä kansainvälisen yhteisön tuella vaan pyrkii tämän työn avulla myös parantamaan selvästi kansalaistensa elinoloja. Juuri elinolojen parantamisessa palestiinalaishallinnolla on nimittäin vaikeuksia.
Uudistusprosessin ensimmäiset onnistumiset on saavutettu ensisijaisesti taloushallinnon alalla. Talousarvion tukemiseen tarkoitettujen EU:n varojen käyttöön liitetyt ehdot ovat vakauttaneet taloushallintoa sekä johtaneet Palestiinan varainhoitojärjestelmän valvonnan paranemiseen ja avoimuuden lisääntymiseen. Komissio tekee vastaisuudessakin tiivistä yhteistyötä palestiinalaisten uuden valtiovarainministerin Salam Faiadin kanssa ja käyttää uusia ehtoja vaikuttaakseen myönteisesti uudistusprosessiin.
Valitettavasti uudistusprosessi on jokseenkin pysähtynyt muilla aloilla. Tämä koskee erityisesti hallinnon ja oikeusjärjestelmän uudistamista, joilla molemmilla on tärkeä asema demokraattisen valtion luomisessa. Myöskään valmistelut tammikuun puolivälissä pidettäviksi ilmoitettuja vaaleja varten eivät ole edistyneet kovinkaan hyvin. Vaalikomitean puheenjohtajan nimittämisestä huolimatta monet palestiinalaiset ja myös kansainvälisen avunantajayhteisön edustajat uskovat, ettei vaalien lykkäämistä voida enää estää. Yksi kansainvälisen työryhmän tehtävistä tulevaisuudessa on saattaa vaalien valmistelua koskevat esteet kvartetin tietoisuuteen ja ehdottaa tapoja näiden esteiden poistamiseksi.
Komissio osallistuu yhdessä jäsenvaltioiden kanssa edelleen erittäin laajasti vaalien valmisteluihin ja pyrkii varmistamaan, että vaaleille annetaan kaikki tarvittava tuki niiden lopullisena toteuttamisajankohtana. Lupaavan etenemissuunnitelman laatimista koskevat kansainväliset toimet samoin kuin palestiinalaishallinnon uudistukset eivät ole kuitenkaan toistaiseksi pystyneet parantamaan mitenkään alueen tilannetta. Syyttömiä ihmisiä kuolee edelleen molemmilla puolilla. Jokapäiväistä elämää eletään hirvittävien itsemurhaiskujen ja kostotoimien pelossa sekä turhautuneisuuden ja epätoivon ilmapiirissä.
Toistaiseksi ei ole onnistuttu tyydyttämään israelilaisten turvallisuudentarvetta, täyttämään palestiinalaisten vaatimusta normaalimmasta jokapäiväisestä elämästä, poistamaan liikkumisvapautta koskevia rajoituksia tai parantamaan epäinhimillisiä elinoloja. Juuri tilanteen asettamat humanitaariset tarpeet aiheuttavat suurta huolta. Kaikki paikan päällä toimivat kansainväliset tarkkailijat ovat yhtä mieltä siitä, että liikkumisvapautta koskevat rajoitukset ja avustusjärjestöjen puutteellinen pääsy palestiinalaisalueille ovat edistäneet tämänhetkisen humanitaarisen kriisin syntymistä. On yksinkertaisesti mahdotonta hyväksyä sitä, että EU:n rahoittamia avustustoimia käännytetään takaisin tai että avustajia estetään tekemästä työtään.
Pelkästään parin viime viikon aikana on ollut 23 tällaista tapausta. Mainitsen näistä vain yhden esimerkin. Kaksi komission virkamiestä pysäytettiin heidän ollessaan poistumassa Israelista 17. lokakuuta. Virkamiehiltä otettiin myös heidän hallussaan olleet asiakirjat ja kannettavat tietokoneet, jotka palautettiin heille vasta kohtalaisen pitkän ajan kuluttua. Kuten varmastikin tiedätte, komissio on pyytänyt 50 miljoonan euron vapauttamista hätäapuvarauksesta, jotta se voisi antaa lisäapua ulkomaailmasta eristetyille palestiinalaiskaupungeille ja -kylille.
Lisävaroja tarvitaan myös vaalien valmistelemiseen, ja tältä osin toivon, että komissio voi luottaa parlamentin tukeen. Tämä on erittäin tärkeää joulukuussa pidettävän tilapäisen yhdyskomitean kokouksen kannalta, jossa kansainväliset avunantajavaltiot keskustelevat palestiinalaisalueiden humanitaarisesta tilanteesta ja uudistusprosessin tilasta sekä tukitoimien ja rahoitusavun tarpeesta.
Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, muutamien viime päivien tapahtumat oikeuttavat ehkä enemmän kuin koskaan korkean edustajan Solanan läsnäolon tänä iltana täällä parlamentissa, ja haluan kiittää edustaja Solanaa Euroopan kansanpuolueen puolesta siitä, että hän osallistuu tähän istuntoon.
Nämä kymmenen päivää, jotka alkoivat Moskovan järkyttävästä panttivankisieppauksesta, saivat traagisen lopun 26. lokakuuta. Tätä ajanjaksoa leimasivat myös kasvava huoli Lähi-idän lisääntyvästä poliittisesta epävakaudesta sekä Irakia vastaan käytävän sodan mahdollisuus, josta keskustellaan edelleen New Yorkissa.
T?et?enian kysymyksen ja Venäjän suhteidemme osalta kuulimme juuri, miten komission puheenjohtaja Prodi ilmaisi oman sitoumuksensa. Arvoisa korkea edustaja Solana, pyydämme teitä puhumaan ryhmämme, ja varmasti koko parlamentin puolesta ja tuomitsemaan mahdollisimman jyrkkäsanaisesti Moskovassa tehdyn raukkamaisen ja rikollisen terrori-iskun. Teidän on kuitenkin samaan aikaan varoitettava kansalaisten ja joidenkin terrorisminvastaisesta taistelusta vastaavien reaktioista Venäjällä, koska nämä saattavat sekoittaa tavallisen t?et?eeniväestön niihin äärivoimiin, jotka ovat syyllisiä tämän rikoksen valmisteluun ja toteuttamiseen.

Tämä on juuri se ansa, johon terroristit halusivat venäläisten ja maan hallituksen putoavan. Jos venäläiset ja Venäjän hallitus putoavat tähän ansaan, on olemassa vaara, että ne osoittavat näin terroristien toimet oikeiksi.
Olemme nähneet samaan aikaan Lähi-idässä, miten poliittinen kaaos on kasvanut viime aikoina päivä päivältä ja lähes tunti tunnilta, eikä tällainen kehitys voi selvästikään palvella rauhan asiaa. Arvoisa korkea edustaja Solana, en yhdy Lähi-idän tilannetta koskevaan optimismiinne. Tähän on syynä ensinnäkin se, että palestiinalaishallinnon uusi hallitus, jonka Palestiinan lakiasäätävä neuvosto hyväksyi, esiteltiin 29. lokakuuta suuren enemmistön tuella, kuten aiemmin totesitte. Presidentti Arafatia kohtaan esitettiin kuitenkin edelleen jopa täällä parlamentissa voimakasta kritiikkiä, johon oli syynä tehoton hallituksenvaihdos, jonka yhteydessä useimmat saman lakiasäätävän neuvoston erottamista ministereistä saivat pitää virkansa. Tämän hallituksenvaihdoksen yhteydessä valtiovarainministeri sai pitää virkansa, mitä te piditte myönteisenä asiana, mutta entinen sisäministeri, jolla oli rohkeutta vaatia molempia osapuolia lopettamaan väkivalta, voitiin puolestaan erottaa virastaan. Tällainen menettely on mielestämme erittäin huolestuttava merkki siitä, että saalistajat ovat saattaneet saada yliotteen rauhanrakentajista tässä uudessa hallituksessa.
Toinen syy on Israelin hallituksen sisäinen kriisi, joka johti Knessetin hajottamiseen ja ennenaikaisten vaalien järjestämiseen. Nämä vaalit voidaan järjestää jopa ennen 28. tammikuuta, jota pidetään tällä hetkellä vaalien todennäköisenä ajankohtana.
Pidämme myönteisenä sitä, että kun hallituskriisi puhkesi, pääministeri Ariel Sharon ei antanut periksi äärioikeistoenemmistölle, joka aikoi tuomita Oslon sopimukset, karkottaa Arafatin ja hylätä Palestiinan valtion luomisen. On kuitenkin pelättävissä, että äärioikeistoenemmistö jatkaa vihamielisyyden lietsomista koko tulevan vaalikampanjan ajan. Toivomme kuitenkin myös, että israelilaiset, joista suurin osa haluaa edelleen kiihkeästi rauhaa, eivät anna äärioikeiston toiminnan temmata itseään mukaansa.
Lähi-idän tilanteen osalta luotamme, että te ja EU:n Lähi-idän erityisedustaja Moratinos pyritte saamaan Euroopan sovittelevan äänen kuuluville tilanteessa, jolle ovat tunnusomaisia yhä hallitsemattomammat väkivallan purkaukset.
Lopuksi toivomme, että saman sovittelevan äänen kuulevat myös YK:n turvallisuusneuvostossa ne, jotka ovat osallistuneet kuuden viikon ajan tiukkoihin neuvotteluihin, kuten aiemmin totesitte. Toivomme, että he laativat uudelleen päätöslauselman, jossa Irakia vaaditaan noudattamaan velvoitteitaan mutta jossa annetaan silti mahdollisuus ratkaisuun, johon ei kuulu väistämättä aseiden käyttöä.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, olisin kiitollinen, jos voisitte muistuttaa puheajasta keskustelun alussa ja esittää tämän muistutuksen myös komissiolle ja neuvostolle, jotta saisimme kaikki yhtä suuren osuuden vähäisestä käytettävissä olevasta puheajasta.

Arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun on todettava ensinnäkin Lähi-idän tilanteen osalta, että edustaja Solanan sanat antavat aihetta toivoon sen jälkeen, kun olemme nähneet viime kuukausien aikana, miten väkivaltaisuudet ovat lisääntyneet alueella. Kun otetaan huomioon viimevuotiset kokemukset, ilmoitusta Israelin tulevista vaaleista on pidettävä mielestäni myönteisenä ensinnäkin siitä syystä, että kansalaisten ääntä on aina kuunneltava. Toiseksi ryhmäni arvosteli Israelin työväenpuoluetta julkisesti osallistumisesta nykyiseen hallitukseen ja pyysi sitä myöhemmin keväällä vetäytymään tästä hallituksesta. Ystäväthän joutuvat joskus sanomaan toisilleen epämiellyttäviäkin asioita. Meidän pitäisi mielestäni suhtautua myönteisesti työväenpuolueen vetäytymiseen hallituksesta ja myös siihen johtaneeseen syyhyn, eli siihen, että työväenpuolue kieltäytyi äänestämästä uusille siirtokunnille myönnettävien varojen puolesta. Tämä on erittäin merkittävä asia, koska yhdyn edustaja Solanan näkemykseen siitä, että suurin vaara tämänhetkisessä tilanteessa on se, että miehitetyistä alueista tulee siirtokuntien rakentamisen seurauksena erittäin rikkonaisia alueita, eräänlaisia bantustaneja, joiksi kutsuttiin rotuerottelun aikaisessa Etelä-Afrikassa mustalle väestölle varattuja alueita. Tämä tekisi Palestiinan valtion luomisen mahdottomaksi.
Koska Israelin ulkoministeri Netanjahu on soittanut edustaja Solanalle, pyytäisin häntä kertomaan Netanjahulle ensinnäkin, että vaikka olemme arvioineet tapahtuneita tuhoja, olemme valmiita tukemaan humanitaaristen toimien lisäksi myös niiden perustusten jälleenrakentamista, joiden pohjalta palestiinalaishallinto voisi toimia. Edustaja Solanan pitäisi myös kertoa Netanjahulle, että tämän kannattaisi ehkä lähettää palestiinalaisalueille puskutraktorien sijasta vaaliuurnia ja rohkaista myös palestiinalaishallintoa koskevien vaalien järjestämistä. Tämä olisi mielestäni erittäin suuri askel eteenpäin.
On vaikea uskoa, että äärioikeisto pystyisi haastamaan Sharonin, Netanjahun ja Mofazin kaltaisen kolmikon ja kiristämään sitä. Nämä herrat ovat todellakin merkinneet yhtä askelta pois kuilun reunalta, mutta he ovat myös ymmärtäneet, ettei kvartetin ehdotukselle eikä kahden valtion luomiselle ole vaihtoehtoa, ja meidän on uskoakseni pidettävä kiinni tästä lähestymistavasta.
Irakin tilanteen osalta on korostettava, että erimielisyyksistämme huolimatta me eurooppalaiset olemme onnistuneet varmistamaan, että Irakin kysymystä on käsitelty YK:ssa ja että tämä on tapahtunut kansainvälisessä kehyksessä. Olemme onnistuneet myös varmistamaan, että YK:n turvallisuusneuvoston arvovallan tunnustamisen lisäksi meille on annettu myös uusi mahdollisuus. Tämän mahdollisuuden ansiosta voimme välttää, jos voin ilmaista asian tällä tavalla, että öljyyn heitetään kipinä, mikä saattaisi sytyttää koko alueen liekkeihin.
Haluaisin myös tietää, miten edustaja Solana aikoo auttaa turvallisuusneuvostossa istuvia Euroopan unionin jäsenvaltioita, joita on tammikuussa varmastikin neljä, yhteensovittamaan toimiaan mahdollisimman laajasti.
Lopuksi haluan kommentoida erittäin lyhyesti T?et?enian tilannetta. Ryhmäni antaa täyden tukensa parlamentin päätöslauselmalle, jossa parlamentti tuomitsee täysin terrori-iskun, ilmaisee myötätuntonsa iskun uhreja kohtaan ja esittää tiettyä kritiikkiä siitä tavasta, jolla Venäjän valtio toimi myös omien kansalaistensa hengen ja turvallisuuden osalta. Ryhmäni yhtyy myös täysin parlamentin näkemykseen siitä, että seuraavan Venäjän kanssa pidettävän kokouksemme esityslistalle on sisällytettävä neuvotteluratkaisun saavuttamisen tärkeys.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että meidän on mielestäni joka tapauksessa rohkaistava edustaja Solanaa, komission varapuheenjohtajaa ja edustajiamme jatkamaan niitä sovitteluun ja väkivaltaisuuksien vähentämiseen tähtääviä toimia, joihin he ovat ryhtyneet näiden kolmen konfliktin yhteydessä. 
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Jäsen Barón Crespo, olen varma, että entisenä puhemiehenä te tunnette tämän parlamentin säännöt. Edustaja Solana ja komission jäsen voivat puhua parlamentille niin kauan kuin haluavat. Kumpikin heistä noudatti kuitenkin erittäin tiukasti heille osoitettua puheaikaa. En usko, että tämä antaa aihetta moitteisiin.

Van der Laan (ELDR).
Arvoisa puhemies, ryhmäni tuomitsee ehdoitta kaiken väkivallan Lähi-idässä. Siviiliuhreja ei voida koskaan hyväksyä, syntyvät ne sitten itsemurhaiskujen tai armeijan toimien seurauksena. Eurooppa on yrittänyt vuosien ajan näytellä merkittävää roolia tässä konfliktissa, mutta taistelemme etupäässä pikemminkin oireita kuin taudin perussyitä vastaan. Ihmisten on alettava uskoa taas tulevaisuuteen. Ihmisillä, jotka uskovat tulevaisuuteen, on jotain menetettävää, minkä vuoksi he ovat valmiita taistelemaan rauhan puolesta sen sijasta, että tyytyisivät nykytilanteeseen tai pitäisivät väkivaltaa vastauksena ongelmiin, mikä on vieläkin huonompi vaihtoehto.
Vaadimme molemmilta osapuolilta vilpittömiä toimia lupaavan tulevaisuuden takaamiseksi. Palestiinalaishallinnon on ensinnäkin omaksuttava paljon tiukempi kanta itsemurhaiskuihin. Terroristit eivät ole sankareita vaan tappajia, joita on kohdeltava sen mukaisesti. Palestiinalaishallinnon on lisäksi uudistuttava ja karsittava korruptio, jotta palestiinalaiset voivat luottaa johtajiinsa.
Toiseksi kehotamme Israelia lopettamaan politiikan, jossa palestiinalaisalueiden eristämistä käytetään keinona palestiinalaisten taloudellisen ahdingon lisäämiseen ja nöyryyttämiseen. Verojen ja tullitulojen siirrot palestiinalaishallinnolle on myös aloitettava uudelleen, jotta eurooppalaisia varoja voidaan käyttää taas koulutusta ja terveydenhuoltoa koskeviin kehityshankkeisiin maksukyvyn tukemisen sijasta. Emme voi myöskään edelleenkään hyväksyä sitä, että siirtokuntien annetaan kasvaa. Miehitys ja siirtokunnat ovat edelleen suurin este todelliselle rauhalle ja kaikkien osapuolten turvallisuudelle.
Minua hävettää eurooppalaisen päättäväisyyden puute Lähi-idän asioiden yhteydessä. Viattomia ihmisiä kuolee joka päivä, ja me tyydymme vain julkilausumiin ja kokouksiin. Palestiinan suurimpana avunantajana ja Israelin suurimpana kauppakumppanina meidän pitäisi varmastikin pystyä tekemään enemmän, jotta saavutamme omat eurooppalaiset tavoitteemme.
Haluan päättää puheenvuoroni huomauttamalla Israelin tulevista vaaleista. Kumpikaan maan pääpuolueista ei ole valitettavasti esittänyt järkevää rauhansuunnitelmaa. On todellakin korkea aika, että tällainen suunnitelma esitetään, jotta israelilaiset ja palestiinalaiset voivat äänestää tammikuussa sekä oman että naapurinsa rauhan puolesta.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, kuuntelin tarkasti, kun edustaja Solana esitti huomioitaan Irakin tilanteesta. Presidentti Bush ei ole vielä poistanut uhkaa siitä, että Irakia vastaan aloitettaisiin uusi sota joko YK:n päätöslauselman tuella tai ilman sitä, joten olin erittäin hämmästynyt, ettei Brysselin Eurooppa-neuvosto keksinyt tästä mitään sanottavaa. Unioni on lisäksi nykyisessä muodossaan sanonut tuskin mitään tästä erittäin arkaluonteisesta asiasta. Toimiin ovat ryhtyneet ainoastaan ne muutamat jäsenvaltiot, jotka ovat turvallisuusneuvoston jäseniä, samoin kuin muutamat rauhanvoimat, jotka tekevät yhteistyötä. Irakin kysymyksen osalta Dennis Kucinich, Yhdysvaltain kongressin jäsen ja Congressional Progressive Caucusin puheenjohtaja lähettää meille seuraavanlaisen viestin: voimme edelleenkin välttää tämän sodan. Toimikaamme yhdessä rauhan, yhteistyön ja uuden kansojen välisten suhteiden aikakauden puolesta, jossa sodalla ei ole sijaa. Pidän myönteisenä jokaista tilaisuutta tehdä kanssanne yhteistyötä tämän uuden maailman luomiseksi.
Arvoisa puhemies, haaveilen yhdistyneestä Euroopasta, joka pystyy vastaamaan edessään olevaan haasteeseen. Siihen Eurooppa ei pysty tällä hetkellä, ja tämä on se olemassaoloamme koskeva haaste, joka meidän on hyväksyttävä.
Venetsian Eurooppa-neuvosto antoi yli 20 vuotta sitten Lähi-itää koskevan julkilausuman, jossa vaadittiin Israelia lopettamaan miehitys, korostettiin siirtokuntien laittomuutta, tunnustettiin palestiinalaisten itsehallinto-oikeus ja jossa vaadittiin PLO:n ottamista mukaan neuvotteluihin. Tämä tapahtui yli 20 vuotta sitten! Paljon myöhemmin, vuoden 1999 maaliskuussa, Berliinin Eurooppa-neuvoston julkilausumassa tunnustettiin nimenomaisesti palestiinalaisten oikeus omaan valtioon. Miten meidän siis pitäisi tulkita Euroopan unionin jäsenvaltioiden vaitonaisuutta nyt, kun Lähi-idän tilanne pahenee dramaattisesti päivä päivältä, Oslon sopimukset heitetään syrjään ja unohdetaan ja kun miehittäjien radikaalit ryhmittymät reagoivat miehitettyjen radikaalien ryhmittymien toimiin? Ryhmäni ei usko, että tämä vaitonaisuus ja puolinainen toiminta voivat jatkua. Tarvitsemme päättäväisiä aloitteita, joiden avulla voimme osoittaa maailmalle ja ennen kaikkea alueen kansoille poliittisen ja selvän tahtomme sekä rohkaista rauhan tukijoita ryhtymään toimiin. Meidän on pantava vauhtia tähän asiaan.
Tällaisia aloitteita odottaessani esitän käytännön ehdotuksen. Seuraavan istuntojaksomme torstaipäivä on YK:n turvallisuusneuvoston kuuluisan päätöslauselman n:o 242 35-vuotispäivän aatto. Tämä päätöslauselma on yksi kansainvälisen yhteisön tärkeimmistä lähtökohdista Lähi-idän konfliktissa. Ehdotankin, että järjestämme Strasbourgissa muodollisen tilaisuuden, johon osallistuvat parlamentti, neuvosto ja komissio. Ehdotan, että kutsumme tähän tilaisuuteen myös nuoria rauhan tukijoita, nuoria eurooppalaisia, nuoria palestiinalaisia ja nuoria israelilaisia, jotka kokoontuivat joukoittain Tel Aviviin viime lauantaina kunnioittaakseen salamurhatun Jitzak Rabinin muistoa. Jokainen unionin toimielin voi todeta tässä tilaisuudessa selvästi, mikä on niiden mielestä kansainvälisen lain ja yhteisten arvojemme perusteella tuomittavaa, ja päinvastoin, millaisen oikeudenmukaista ja kestävää rauhaa koskevan suunnitelman haluamme laatia.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, uskon, että voimme luoda Lähi-idän ongelman ja Irakin ja T?et?enian kysymysten sekä Euroopan roolin välille yhteyden, joka ei ole ainoastaan filosofinen vaan myös poliittinen. Meidän tehtävämme on mielestäni olla selväjärkisiä ja sanoa totuus. Jäsen Wurtz on oikeassa todetessaan, että tuomitsimme toimet 20 vuotta sitten, siitä on 20 vuotta, kun? Tämän me sanomme israelilaisille. Se on oikein ja se on totta. Palestiinalaisille meidän on sanottava, että totesimme jo 20 vuotta sitten, että teidän on tunnustettava paitsi Israelin valtio myös se tosiasia, etteivät palestiinalaiset voi tehdä laajamittaista paluuta tähän Israelin valtioon. Nämä molemmat asiat ovat totta. Jos haluamme antaa israelilaisille jonkinlaista toivoa, meidän on poistettava heidän pelkonsa. Israelilaiset pelkäävät tappavia itsemurhaiskuja, jotka tarkoittavat ennen kaikkea sitä, että näiden iskujen tekijät eivät tunnusta Israelin valtiota. Palestiinalaiset pelkäävät Israelin armeijan miehitystä. Nämä kaksi asiaa liittyvät toisiinsa hyvin kiinteästi.
Irakin osalta totuus on yksinkertainen. Meidän on sanottava Irakille, että sen on tunnustettava YK:n päätöslauselmat eli kaikki joukkotuhoaseet on tuhottava niiden tarkastamisen jälkeen, jos näitä aseita on siis olemassa. En osaa sanoa niiden olemassaolosta mitään, koska en ole toiminut koskaan asetarkastajana, kuten ette ole tekään eikä kukaan meistä parlamentin jäsenistä eikä itse asiassa kukaan läsnä olevista. Tapa, jolla Saddam Hussein tekee politiikkaa ja on tehnyt sitä aiemmin, on uhka muille kansakunnille. Siksi meidän on myös vaadittava, että kansainväliset tarkkailijat ja kansalaisjärjestöt päästetään maahan tutkimaan maan demokraattista tilannetta sekä irakilaisten ja Saddam Husseinin välisiä suhteita.
Sama pätee Venäjään ja T?et?eniaan. On aivan uskomatonta, että venäläisiä naisia ja lapsia otettiin todellakin panttivangeiksi, ja tuomitsemme tällaisen toiminnan. Vieläkin uskomattomampaa on kuitenkin se, että presidentti Putin otti sitten panttivangit uudelleen panttivangeiksi, kun hän ei pystynyt sanomaan, miten nämä voivat, mitä kaasuja hyökkäyksessä oli määrä käyttää, eikä onnistunut välittämään hallussaan olevia tietoja panttivankien omaisille. Yhtä uskomatonta on, että entinen KGB:n mies voi ottaa koko t?et?eeniväestön panttivangiksi. Hän toimii ikään kuin bol?evikit ja kommunistit olisivat edelleen vallassa, siis kuten hän olisi edelleen KGB:n agentti.
Euroopan on tuomittava tällaiset iskut, osallistuttava terrorisminvastaisiin toimiin sekä tuomittava kaikki totalitaariset toimet, vaikka ne tapahtuisivatkin Venäjän kaltaisessa suurvallassa. Venäjän duuma äänesti tiedonsaantioikeuksien rajoittamisen puolesta, mikä merkitsee käytännössä demokratian rajoittamista. Jos Eurooppa pysyy vaiti Putinin toimien edessä, sillä ei ole näkemystä tai voimaa demokratian turvaamiseen.
Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, puhun erittäin lyhyesti, koska uskon, että meillä on Strasbourgissa tilaisuus käydä perinpohjaista keskustelua Venäjän ja siten myös T?et?enian kysymyksestä.
On selvää, että olemme tekemässä T?et?eniasta uutta talebanien Afganistania, mutta haluaisin keskittyä puheenvuorossani yhteen hyvin erityiseen seikkaan. Muutama päivä sitten T?et?enian hallituksen varapääministeri Ahmed Zakajev pidätettiin Kööpenhaminassa, missä häntä pidetään edelleen vangittuna. Myös kaikki yritykset mahdollistaa T?et?enian ulkoministerin Ilias Akhmadovin paluu Euroopan unioniin Yhdysvalloista on estetty. Emme siis pelkästään sulje silmiämme T?et?enian tapahtumilta vaan estämme myös sen, että ne harvat demokraattiset keskustelukumppanit, jotka pystyvät keskustelemaan demokraattisista ratkaisuvaihtoehdoista ja ehdottamaan tällaisia T?et?enialle, voisivat jatkaa työtään.
Arvoisa korkea edustaja Solana, esitän teille seuraavan kysymyksen. Ehdotitte taannoin mustien listojen laatimista niistä henkilöistä, jotka olivat sotkeutuneet entisen Jugoslavian konfliktiin. Ettekö voisi ehdottaa nyt, että laaditaan myönteinen lista niistä ihmisistä, joita pidämme tärkeinä vuoropuhelun käymisen kannalta? Näin nämä ihmiset voisivat saada viisumeja esteettä eivätkä aiheuttaisi vahinkoa pienelle maalle, joka joutuu sen jälkeen Venäjän federaation sietämättömän painostuksen kohteeksi, kuten Tanskan ja Belgian tapauksessa on käynyt.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, kuten keskustelun kuluessa on jo todettu, YK:n turvallisuusneuvosto päättää parin seuraavan tunnin aikana Irakia koskevasta päätöslauselmasta. Toivottavasti kaikille osapuolille on selvää, että Irakin on täytettävä ehdoitta kaikki sille esitetyt vaatimukset. Tämä on EU:n kanta, ja yhdyn täysin tähän näkemykseen. Kansainvälinen yhteisö on tällä hetkellä perustellusti huolissaan tavasta, jolla Irak kehittää joukkotuhoaseita ja välittää niitä edelleen muille. Saddam Hussein on osoittanut moneen otteeseen olevansa valmis käyttämään tällaisia joukkotuhoaseita omia kansalaisiaan vastaan. Meidän kaikkien mieliin ovat painuneet lähtemättömästi Halabjan kurdit, jotka surmattiin myrkkykaasulla. ?iialaisten julma vainoaminen maan eteläosassa ei ole myöskään salaisuus. Joukkotuhoaseita on mitä erilaisimpien hallintojen ja maiden käsissä, ajatellaanpa vaikka Intiaa tai Pakistania tai viimeisimpänä Pohjois-Koreaa. Pohjois-Koreahan on myöntänyt käyttäneensä halkeamiskelpoisia aineita ydinaseiden valmistukseen ja rikkonut näin kansainvälisiä sopimuksia tavalla, joka vastaa hyökkäystä, jonka tarkoituksena on lopettaa Irakiin kohdistuva painostus!
Joukkotuhoaseista tulee kuitenkin arvaamaton uhka kansainväliselle yhteisölle vain, jos näitä aseita hallussaan pitävät hallitsijat ovat itse arvaamattomia ja käyttäytyvät uhkaavasti, mikä pitää kiistatta paikkansa Saddam Husseinin kohdalla. Tämän vuoksi turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa on tehtävä selväksi, että on välttämätöntä, että YK:n asetarkastajat voivat hoitaa tehtäviään esteettä, että valvontaryhmien valtuuksia laajennetaan ja ettei aiemmin nähty kissa- ja hiirileikki saa enää toistua. Kansainvälisten asetarkastajien jos keiden pitäisi nyt tehdä poliittinen vierailu Irakiin eikä kenenkään muun. Viittaan tällä Kärntenin osavaltion pääministerin Jörg Haiderin Irakin vierailuun, joka on hänen kolmas vierailunsa maassa ja joka on lisäksi tarpeeton ja vastoin Itävallan etuja.
Irak on aivan liian vaarallinen miinakenttä ja ansaitsee myös parempaa kuin tulla käytetyksi neuroottisen poliittisen egon tyydyttämiseen. Sooloilun sijasta Irakin tapauksessa tarvitaan jäsenvaltioiden yhteisiä toimia EU:n tasolla, jotka pitäisi toteuttaa yhdessä Yhdysvaltojen kanssa. Meidän pitäisi myös pystyä arvioimaan tähän toimintaan sisältyvä riski. Meidän on vältettävä tilanteen kaikenlaista pahentamista tai koko Lähi-itään vaikuttavan turvallisuustyhjiön syntymistä. Jos katsomme kauemmas tulevaisuuteen, meidän on pyrittävä poistamaan kriisien syyt, olivat nämä kriisit sitten T?et?eniassa tai Lähi-idässä, ja annan teille täyden tukeni tähän työhön.
Van den Berg (PSE). -
Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä antaa täyden tukensa edustaja Solanalle ja komission jäsenelle Pattenille, kun he pyrkivät rajoittamaan pysyvää sotatilaa Lähi-idässä ja tuomaan kiistan osapuolet takaisin neuvottelupöytään niin sanotun kvartetti-lähestymistavan avulla. Joshi Beilin, joka on yksi Oslon sopimusten tunnetuista arkkitehdeistä, vakuutti minulle vain muutama päivä sitten, että vaikka toisaalta Sharonin hallinto ja toisaalta palestiinalaisten itsemurhaiskut ovat heikentäneet merkittävästi Oslon sopimusten asemaa, molempien kiistan osapuolten kansalaiset tarvitsevat juuri tällä hetkellä enemmän kuin koskaan rakentavia poliittisia ehdotuksia, jotka antavat toiveita rauhasta. Hän korosti jälleen kerran, että eurooppalainen toiminta on olennaista tämän prosessin kannalta.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että tämä parlamentti hyväksyi kerran päätöslauselman, jonka mukaan unionin on sovellettava assosiaatiosopimukseen sisältyviä kauppaa koskevia lausekkeita varmistaakseen, että Israel luopuu siirtokuntien perustamispolitiikasta, joka muuten edelleenkin muodostaa rakenteellisen esteen rauhalle.
Irakin osalta Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä haluaa korostaa jälleen kerran, ettei Yhdysvalloilla, Kiinalla tai millään muullakaan maalla ole täten yksipuolista oikeutta aloittaa laajamittainen sota missä tahansa osassa maailmaa. Meidän lähestymistapamme perustuu turvallisuusneuvostoon, ja olemme onneksi onnistuneet tekemään tästä menettelytavasta monenvälisesti sitovan. Tämä lähestymistapa tarkoittaa kuitenkin myös sitä, ettei turvallisuusneuvosto saa laatia julkilausumia, jotka saattaisivat johtaa automaattisesti sotaan. Olen todella iloinen jäsen Morillonin lausunnosta, jossa korostettiin tätä vielä kerran PPE-DE-ryhmän puolesta. Emme tarvitse refleksinomaista sotaa, vaan meidän on painostettava Saddam Husseinia erittäin voimakkaasti asetarkastusten avulla. Näiden tarkastusten on oltava tehokkaita, ja toimiin voidaan ryhtyä siinä tapauksessa, että jotain on tosiaankin meneillään. Meidän ei kuitenkaan tarvitse seurata tietä, joka johtaa yksipuoliseen sotaan. Ensimmäisenä tehtävänämme on vahvistaa terrorisminvastaista koalitiota. Tämän koalition on oltava ensisijainen tavoitteemme sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa, ja yhteisen toimintamme on tapahduttava tämän koalition välityksellä.

De Clerq (ELDR). -
Euroopan unionin rooli Lähi-idän rauhanprosessissa on mielestäni edelleen liian vähäinen. Yhdysvallat määrää tahdin, ja me vain säestämme sitä. Tämä on väärin, jos ajattelemme asemaamme, sillä olemmehan Israelin suurin kauppakumppani. Olemme 14 miljardilla eurollamme samoin suurin humanitaarisen avun antaja. Euroopan unioni myöntää myös selvästi eniten varoja palestiinalaishallinnolle annettavaan tekniseen ja taloudelliseen apuun, arviolta 10 miljoonaa euroa kuukausittain. Siksi on korkea aika, että Euroopan unionista tulee pelkän maksajan sijasta todellinen toimija rauhanprosessissa. Tämä on velvollisuutemme ei vain Israelia ja Palestiinaa mutta myös itseämme kohtaan historiallisista, kulttuurisista, maantieteellisistä, taloudellisista ja poliittisista syistä.
Meidän on korostettava eurooppalaisen perinteemme pohjalta, ettei ongelmia ratkaista väkivallalla eikä rauha saa tulla suoraan johtotasolta, vaan sen on pikemminkin lähdettävä ruohonjuuritasolta. Terroristeilla ei ole poliittista ohjelmaa. Meidän on siksi varmistettava, että yleinen mielipide tuomitsee kaikki järjettömän väkivallan esimerkit, jotta terroristien toimet eivät enää estä rauhanneuvotteluja. Euroopalla voi olla ja sillä on myös oltava johtava rooli tässä prosessissa.
Meidän on jatkettava alueen demokratisoimista ja taloudellista kehittämistä. Meidän on lisättävä laaja-alaiseen humanitaariseen apuumme poliittisempi ulottuvuus siten, että saamme israelilaiset ja palestiinalaiset ymmärtämään, etteivät ne voi jatkaa vihanpitoaan ikuisesti. Nyt tarvitaan siksi enemmän kuin koskaan unionin voimakkaampaa ja säännöllisempää poliittista läsnäoloa alueella.

Vachetta (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Lähi-idän tilanne on edelleen keskeinen huolenaihe, ja meidän on tehtävä ehdottomasti kaikki voitavamme, jotta estämme pahimman tapahtumisen eli sodan syttymisen. Yhdysvaltain presidentti on tältä osin yhtä päättäväinen kuin ennenkin, ja tätä päättäväisyyttä ovat lisänneet republikaanipuolueen Yhdysvalloissa äskettäin järjestetyissä eri vaaleissa saavuttamat tulokset. Hän ei ole luopunut ennaltaehkäisevän sodan käsitteestään eli kiertoilmauksesta, jolla pyritään oikeuttamaan missä tahansa ja milloin tahansa terrorisminvastaisen taistelun verukkeella käytävä sota. Yhdysvallat jatkaa näin ollen Irakin vastaisen sodan valmisteluja turvallisuusneuvostossa parhaillaan käynnissä olevasta keskustelusta piittaamatta. Etusijalla kaikkiin muihin näkökohtiin verrattuna on se mahdollisuus, että Yhdysvallat käyttää suunnatonta sotilaallista ylivoimaansa turvatakseen taloudelliset etunsa alueella. Tällä sodalla on jatkuessaan hirvittävät seuraukset, mutta meidän on toistettava, ettei sota irakilaisia vastaan päättynyt koskaan. Tätä kansaa pitää edelleen panttivankinaan saarto, joka tappaa ennen kaikkea lapsia sekä vanhuksia ja sairaita mutta suojelee Saddam Husseinia ja hänen perhettään.
Yhdysvaltain presidentin harjoittama sotaisa lähestymistapa ruokkii samanlaista lähestymistapaa, jota Ariel Sharon harjoittaa vastoin paitsi palestiinalaisten neuvoja myös omien kansalaistensa turvallisuutta. Palestiinalaisyhteiskunta ja Palestiinan valtion perustukset on tuhottu, ja palestiinalaisten jokapäiväisestä elämästä tulee yhä mahdottomampaa.
Sota lisää ainoastaan alueen ihmisten kärsimyksiä ja viivästyttää entisestään poliittisen ratkaisun löytämistä oikeudenmukaiseen ja kestävään rauhaan. Tämän sodan seurauksia on mahdotonta vielä edes arvioida. Tiedämme kuitenkin, että amerikkalaisen imperialismin ylimielinen ja aggressiivinen asenne saattaa aiheuttaa terrori-iskuja, jotka ovat imperialismin vastustajien vastareaktio ja julma vastaveto Yhdysvaltojen harjoittamaan liialliseen väkivaltaan. Emme hyödy mitenkään tästä raa'asta toiminnasta.
Tässä tilanteessa Euroopan ja Yhdysvaltain kansalaisten on luotettava itseensä, koska jos Bush jatkaa tappavaa suunnitelmaansa, hallituksemme antavat julkilausumistaan huolimatta sille apua ja tukea, kuten ne ovat aina tehneet, koska eivät uskalla tehdä muutakaan. Meidän on siksi luotettava itseemme, kuten kansalaiset Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joissa sadattuhannet ihmiset osoittavat mieltään tätä sotaa vastaan, koska eivät halua, että sitä käydään heidän nimissään.
Euroopan sosiaalifoorumin ensimmäinen kokous alkaa huomenna Firenzessä. Tuhannet ihmiset osallistuvat sen keskusteluihin tavoitteenaan erilaisen maailmanjärjestyksen luominen. Tämä edellyttää radikaalisti uutta lähestymistapaa, joka perustuu taloudellisten etujen sijasta kansalaisten tarpeisiin, koska tämä on ainoa tapa saavuttaa todellinen oikeudenmukaisuus ja ainoa rauhan tae.

Maes (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, maailman on vältettävä sotaa. Miten Eurooppa voi myötävaikuttaa tähän Lähi-idässä? Ei niinkään sanoilla kuin teoilla. Meidän on otettava lähtökohdaksemme ihmisten itsemääräämisoikeus, johon palestiinalaiset ovat yhtä oikeutettuja kuin israelilaiset ja t?et?eenit. Emme saa unohtaa, ettei itsemurhaiskujen tekijöitä saada koskaan lopettamaan iskujaan sotilaallisella voimalla tai sotilaallisella miehityksellä. Ihmiset ja kansakunnat, joilla ei ole muuta menetettävää kuin henkensä, ovat tulevaisuudessakin valmiita uhraamaan henkensä sellaisen tulevaisuuden puolesta, jossa ihmiset voivat elää vapaudessa ja arvokkuudessa.
Emme saa myöskään unohtaa tätä asiaa kansainvälisissä suhteissa. Saddam Husseinin diktatuuri on katastrofi Irakin asukkaille ja varsinkin tämän diktatuurin vastustajille, erityisesti kurdeille ja ?iialaisille. Toivokaamme, että Saddam Hussein tuomitaan jossain vaiheessa, mutta emme saa antaa öljykysymyksestä hänelle tekosyytä sotaan, ja tämä asia Euroopan on tehtävä erittäin selväksi Yhdysvalloille. Pidämme YK:n päätöslauselmia myönteisinä niin kauan kuin ne eivät johda automaattisesti sotaan.

Gollnisch (NI).
Arvoisa korkea edustaja Solana, kerroitte meille, että Irakin on tehtävä selvitys joukkotuhoaseistaan. On kuitenkin olemassa teoria, jota ette maininnut, nimittäin se, mitä tapahtuu sitten, jos Irakilla ei ole enää joukkotuhoaseita. Kerron teille, mitä sitten tapahtuu. Me väitämme edelleen, että Irak piilottelee tällaisia joukkotuhoaseita. YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa, jonka pääkohdat esititte meille, on yksi silmiinpistävä puute. Siinä ei nimittäin mainita, mitä pakotteille tapahtuu sitten, jos Irak sattuukin sallimaan jälleen kerran YK:n asetarkkailijoiden pääsyn maahan, kuten se teki monien vuosien ajan? Yhdysvaltain ja Ison-Britannian hallitukset eivät noudattaneet ehtoa eivätkä poistaneet pakotteita, joiden johdosta Irakin väestö näkee nälkää. Tämä on ainoa syy siihen, miksi Irak sai tarpeekseen tarkkailijoista, jotka käyttäytyivät vakoojien tapaan, kuten monet näistä tarkkailijoista tunnustivat.
Arvoisa puhemies, sota on itse asiassa jo alkanut. Ilmahyökkäykset jatkuvat keskeytyksettä. Bassoran lentokenttää pommitettiin kolmeen eri otteeseen 10. lokakuuta. Irak on aloittanut massiiviset valmistelut hyökkäyksen varalta. Sota on siis jo alkanut. Irakin kansallisen öljyneuvoston kanssa käytävät neuvottelut ovat Yhdysvaltain hallituksen työtä, ja me olemme ilmeisesti ainoita, jotka eivät ole tietoisia tästä asiasta.

Menéndez del Valle (PSE).
Arvoisa puhemies, vaikka esteenä rauhanprosessin uudelleen avaamiselle on ollut se, että äskettäin eronneelta Sharonin hallitukselta on toistaiseksi puuttunut poliittinen tahto rauhanprosessin jatkamiseen ja että se on käyttänyt turvallisuusargumenttia tämän haluttomuuden verukkeena, tämä rauhanprosessi saattaa tyrehtyä nyt kokonaan. Kuten tämänaamuisen Ha'aretz-sanomalehden pääkirjoituksessa todetaan, äskettäin eronnut hallitus on ollut todella huono hallitus. Hallituksen voimankäyttöpolitiikka miehitetyillä alueilla ei ole tuonut loppua terrorismille mutta on saanut aikaan ihmisveren suurimman vuodatuksen Israelissa sitten Libanonin sodan. Israelin suhteet Egyptiin ja Jordaniaan sekä jopa Eurooppaan eivät ole olleet koskaan huonommat, kuten tiedämme. Israelissa ei ole ollut pitkään aikaan näin paljon pelkoa ja näin vähän toivoa.
Kuten myös tiedämme, maan taloustilanne on erittäin huono. Työttömyys on kasvussa. Tämä johtuu mielestäni tietysti suureksi osaksi, vaikkakaan ei kokonaan, palestiinalaisia vastaan käytävästä sodasta, joka on ristiriidassa hyvinvoinnin kanssa. Rauhan puolestapuhujien on tehtävä erittäin paljon työtä vakuuttaakseen maanmiestensä enemmistön siitä, että heidän taloudellisen ja sosiaalisen tilanteensa paraneminen riippuu nimenomaan poliittisten neuvottelujen aloittamisesta uudelleen palestiinalaisten kanssa. Rauhan puolestapuhujien on vakuutettava maanmiehensä myös siitä, että hyvän sovinnon aikaansaaminen palestiinalaisten kanssa edellyttää uudenlaisen kansallisen yhteisymmärryksen saavuttamista Israelissa.
Palestiinalaisten on puolestaan ymmärrettävä, että he voivat auttaa näitä rauhan puolestapuhujia lopettamalla Israelissa tehtävät terrori-iskut. Uskon, että palestiinalaiset ovat kallistumassa tälle kannalle. Israelin radiossa ilmoitettiin eilen, että Al Fatah ja Hamas tapaavat ensi viikolla Kairossa neuvotellakseen Hamasin Israelissa tekemien itsemurhaiskujen lopettamisesta. Mahtaakohan Israel tehdä nämä pyrkimykset jälleen tyhjiksi uudella tappavalla hyökkäyksellä Gazaan tai Länsirannalle, kuten se on tehnyt aiemmin.
Euroopan unionin on tuettava aktiivisesti näitä rauhan puolestapuhujia.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, meitä kaikkia ovat järkyttäneet kuvat Moskovan panttivankisieppauksesta ja meidän on pidettävä ehdoitta kiinni siitä, ettei mikään oikeuta panttivankien ottamiseen. Jokaisella valtiolla on kiistatta myös oikeus kieltäytyä alistumasta tällaiseen terroristien harjoittamaan kiristykseen ja ryhtyä asianmukaisiin vastatoimiin. Näiden toimien on kuitenkin kohdistuttava yksinomaan terroristeja vastaan, eikä niillä saa leimata kokonaista kansaa rikollisiksi.
Venäjän johdon salaileva tiedotuspolitiikka panttivankien vapauttamisen jälkeen antaa aihetta arvosteluun. Tämä koskee erityisesti vapautetuille panttivangeille annetun lääkintäavun viipymistä ja tapaa, jolla omaisia estettiin vierailemasta vapautettujen luona sairaalassa. Herää myös kysymys, miksei kaasu aiheuttanut erikoisjoukoille terveysvaikutuksia, kuten se teki panttivangeille, vaikka nämä erikoisjoukot toimivat ilman kaasunaamareita. Silminnäkijät ovat kertoneet, että sieppaajia ammuttiin näiden ollessa tajuttomina. Jos nämä väitteet pitävät paikkansa, tämä merkitsee kaikkien oikeusjärjestelmien räikeää loukkausta ja on täten myös tuomittava.
Väkivalta ei voi olla koskaan ongelman ratkaisu, siihen käyvät vain rauhanomaiset keinot. Siksi meidän on sanottava Venäjän hallitukselle, että jos se todellakin leimaa kokonaisen kansan ja sen vaaleilla valitut edustajat terroristeiksi, hallitus riistää näin itseltään viimeisen kumppanin, jonka kanssa se voi edes yrittää ratkaista tätä ongelmaa rauhanomaisin keinoin! Euroopan unionin tehtävä on uskoakseni tukea Venäjää ja auttaa sitä käynnistämään neuvotteluprosessi viipymättä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, arvoisa komission jäsen, en usko näitä Palestiinan tilannetta koskevia rauhoittavia sanoja toisaalta siksi, että palestiinalaishallituksen uudet nimitykset eivät näytä lisäävän niiden vaikutusvaltaa, jotka toimivat vilpittömästi rauhan puolesta. Toisaalta on olemassa vaara, että tämä tilanne merkitsee juuri sellaista velvollisuutta, jota Eurooppa pyrkii välttämään. Kuulen puhuttavan erittäin suurista rahasummista, joita Euroopan unioni aikoo varata Palestiinan avustamiseen. Tämän avun jakamisen ja hallinnoinnin on tapahduttava mahdollisimman avoimesti, sillä aiemmista vastaavista tilanteista saamamme kokemus on opettanut, että tällaista apua myönnetään hyvin usein tiettyihin tarkoituksiin. Jos nämä tarkoitukset ovat humanitaarisia, me kaikki kannatamme niitä, mutta muussa tapauksessa joudumme harhateille. Näiden maiden tilanne ja erityisesti Palestiinan nykyinen poliittinen ja sosiaalinen tilanne, jolle ovat tunnusomaista vastakkaiset ryhmittymät ja vihamielisyys, antavat aihetta epäillä, että tällaista apua saatettaisiin käyttää Hamasin kaltaisten järjestöjen toimintaan sillä seurauksella, että humanitaarisena apuna lahjoitetut varat päätyvät terrorismin tukemiseen.
Euroopan Irakia koskevan politiikan osalta olen kuitenkin sitä mieltä, että kun muistamme syyskuun 11. päivän jälkeen tehdyt sitoumukset, emme saa tyytyä pelkästään diplomaattisiin toimiin, vaan meidän on hyödynnettävä kaikkia tiedustelun tarjoamia mahdollisuuksia. Näiden mahdollisuuksien avulla voimme päästä asian ytimeen ja kitkeä terrorismin juuret, jotka ovat Saudi-Arabiassa ja Persianlahden maissa. Näissä maissa meidän on hyökättävä wahhabi-uskonlahkon harjoittaman fundamentalismin ideologisia juuria vastaan.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja Solana, hyvät parlamentin jäsenet, säästän teidät lisäanalyyseiltä, koska näyttää siltä, että asian pääkohdat on jo esitetty. Lähi-idän tilanne edellyttää meiltä kuitenkin suurempaa valppautta kuin koskaan. Vaikka palestiinalaiset ja israelilaiset voivat muutaman kuukauden kuluttua vaikuttaa tulevaisuuteensa äänestämällä kaksissa vaaleissa, olen sitä mieltä, että meidän on käännettävä huomiomme välittömästi tähän osaan maailmaa.
Palestiinan vaalien osalta meidän on tuettava palestiinalaisten toivetta sellaisista poliittisista johtajista, jotka todella edustavat kansaa ja joilla on suurempi demokraattinen legitimiteetti. Tämä toive meidän on nyt tunnustettava. Meidän on myös tehtävä kaikki voitava varmistaaksemme, että nämä vaalit voidaan järjestää asianmukaisesti.
Kysynkin tähän liittyen, millaista teknistä ja käytännön apua Euroopan unioni suunnittelee antavansa? Haluaisin myös tietää, mihin erityistoimiin unioni aikoo ryhtyä ja millä aikataululla? 
Israelin vaalit antavat minusta aihetta pikemminkin huoleen kuin toivoon. Nämä vaalit ovat eittämättä Israelin kansalaisyhteiskunnan tilaisuus osoittaa haluavansa rauhaa alueella, jonka kaikkia kolkkia nämä kauhut ovat koskettaneet. Tätä viivytystä saattavat kuitenkin käyttää hyväkseen ne tahot, jotka ruokkivat tätä konfliktia eivätkä halua nähdä näiden kahden kansan elävän rinta rinnan rauhassa.
Aikooko Euroopan unioni, joka pystyy antamaan taloudellista ja humanitaarista tukea, tehdä viimeinkin päätöksen siitä, että se vahvistaa läsnäoloaan alueella, lopettaa liiallisen varovaisuutensa diplomatian saralla sekä edistää osapuolten välistä vuoropuhelua ja neuvotteluja? Väkivallan noidankehä voidaan murtaa viime kädessä ainoastaan yhteisellä, laillisella ja kansainvälisellä toiminnalla.

Solana
Arvoisa puhemies, yritän puhua lyhyesti noudattaakseni niitä puheaikaa koskevia vaatimuksia, jotka puhemiehistö on jalomielisesti asettanut kaikille puhujille.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olemme keskustelleet kolmesta kysymyksestä. Haluaisin korostaa jälleen kerran, että kun keskustelemme Lähi-idästä parlamentissa, meidän pitäisi pyrkiä siihen, ettemme aloita tätä keskustelua aina aivan alusta. Meidän pitäisi sen sijasta pyrkiä käymään tätä keskustelua sen oletuksen pohjalta, että me kaikki tänne kokoontuneet uskomme siihen, että kokonainen kansa kärsii, tällä kansalla on ollut erittäin vaikeaa monien vuosien ajan, tämä ongelma on ratkaistava ja että meidän on yritettävä tarjota vaihtoehtoja sen ratkaisemiseen. Uskon, että me kaikki olemme samaa mieltä näistä ensimmäisistä perusperiaatteista. Mitä me sitten haluamme? Me haluamme, että alueella on mahdollisimman pian kaksi valtiota, jotka voivat elää yhdessä, demokraattisesti sekä rinta rinnan rauhassa ja hyvinvoinnissa. Tämä on se tehtävä, jota meidän Euroopan unionissa on tuettava.
Voin kertoa teille, että meillä on syytä olla optimistisia. Tai sitten pessimistisiä. Jokaisen yksittäisen henkilön asia on päättää, miten hän asiaa katsoo. Henkilökohtaisesti haluaisin olla tällä hetkellä realistinen ja pyrkiä työskentelemään sen hyväksi, että voimme saavuttaa tiettyjä ja konkreettisia tuloksia tässä vaikeassa vaiheessa. Uskon, että tätä työtä Euroopan unioni parhaillaan tekee. Meidän ei tarvitse antaa juhlallisia julistuksia, koska olemme tehneet sen jo. Meidän on nyt pyrittävä ratkaisemaan olemassa olevat ongelmat.
Olemme esimerkiksi huomauttaneet, että Palestiinassa käydään tällä hetkellä avointa ja rikasta keskustelua, joka voisi päättää terrorismin henkisellä tasolla ja lopullisesti, jos se on ylipäätään mahdollista. Euroopan unioni antaa myös erittäin merkittävän ja voimakkaan panoksen tähän keskusteluun, minkä ovat tunnustaneet kaikki ne palestiinalaiset ja Israelin älymystöön kuuluvat, jotka ymmärtävät myös tämän roolin merkityksen. Meidän olisi siksi pyrittävä saamaan pelkkien periaatejulistusten lisäksi aikaan myös konkreettisia toimia, jotka johtavat myönteiseen tulokseen.
Palestiinalaisten ystäviemme on ryhdyttävä uudistuksiin, joita he eivät ole tehneet vielä riittävästi, ja tästä asiasta olen samaa mieltä ystäväni jäsen Morillonin kanssa. Heidän on jatkettava uudistuksiaan. Olisin halunnut nähdä palestiinalaishallinnossa pääministerin, mutta tämä ei ole ollut mahdollista ehkä presidentti Arafatin toimien vuoksi. Arafat, joka piileskeli päämajassaan koko Israelin saarron ajan, on menettänyt aiemman tarmonsa turvakseen sen, että Palestiinassa tehdään muutoksia kohti avoimempaa hallintoa, jossa olisi ollut myös pääministeri.
Meidän on pyydettävä palestiinalaisia jatkamaan terrorismivastaista taistelua ja myös uudistuksia.
Tärkein asia, jota voimme tällä hetkellä pyytää Israelilta, on se, että Israel poistaa palestiinalaisalueiden saarron ja antaa ihmisille mahdollisuuden liikkua vapaasti, jotta kahden kaupungin välinen matka, joka kesti ennen puoli tuntia, ei kestäisi kahdeksaa tuntia. Näin tapahtuu tällä hetkellä, koska palestiinalaisalueet on eristetty tehokkaasti. Mikään talous ei voi selvitä, ellei sen kansalaisilla ole liikkumisvapautta, vaikka antaisimme sille miten paljon apua tahansa. Tämä on siksi ehdottomasti ratkaiseva asia. Toiseksi Israelin on maksettava palestiinalaisille keräämänsä verot ja tullitulot, jotta palestiinalaishallinto saa talousarvion, jonka avulla se voi toteuttaa toimintaansa.
Käyttäkäämme siksi vuoden loppuun eli vaalien järjestämiseen saakka jäljellä oleva aika siihen, että pyrimme luomaan edellytykset rauhaa koskevalle keskustelulle ja rauhalle, joka alueella voi vallita vaalikampanjan aikana. Meidän olisi tehtävä myös kaikki voitava varmistaaksemme, että kvartetti, jonka olennainen ja kiinteä osa unioni on, jatkaa työtään keskeytyksettä tulevien kuukausien aikana, jotka ovat niin ratkaisevia tämän kysymyksen kannalta.
Haluaisin sanoa vielä pari asiaa Irakista. Euroopan unioni on pyrkinyt saavuttamaan monia niistä asioista, jotka ovat olleet Euroopan kansalaisten enemmistön tavoitteina. Mitä halusimme sitten nähdä? Halusimme nähdä asetarkastajien palaavan Irakiin. Halusimme, että tämä saavutetaan YK:n suojeluksessa, ja halusimme myös, ettei päätöslauselmaan sisälly sotilaallisen toiminnan automaattista aloittamista. Halusimme siis kolmea asiaa. Nämä kolme asiaa on saavutettu. Tätä koko keskustelua on käyty sen varmistamiseksi, että asetarkkailijat voivat palata Irakiin, kuten he tekevätkin. Tämä on saavutettu YK:n suojeluksessa, ja siitä keskustellaan juuri tänä iltapäivänä. Tämä tavoite on saavutettu myös ilman turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa, jossa sallitaan automaattinen turvautuminen sotaan, koska päätöslauselma on kaksivaiheinen. Olemme täten onnistuneet edistymään näiden tavoitteiden saavuttamisessa tavalla tai toisella sekä monien myös sellaisten maiden toimien ansiosta, jotka eivät ole Euroopan unionin jäsenvaltioita. 
Tunnustamme kuitenkin myös sen, että joukkotuhoaseiden asettama uhka on olemassa eikä tämä ole pelkästään yhden maan ongelma. Joukkotuhoaseet eivät ole pelkästään Yhdysvaltojen vaan kaikkien maailman maiden ongelma. Meidänkin on taisteltava joukkotuhoaseita vastaan. Se on omien etujemme mukaista ja velvollisuutemme sivistysvaltioina.
En ole puhunut pitempään kolmannesta asiasta eli T?et?eniasta kahdesta syystä. Ensinnäkin siksi, että neuvoston puheenjohtajavaltio ja komission puheenjohtaja ovat jo käsitelleet tätä aihetta jokseenkin seikkaperäisesti, ja koska yhdyn täysin kaikkeen, mitä tästä asiasta on sanottu. Kuten kaikki tiedätte, täällä Brysselissä pidetään maanantaina huippukokous, jossa kaikkia näitä kysymyksiä käsitellään epäilemättä presidentti Putinin kanssa. Arvoisa puhemies, en usko ylittäväni minulle osoitettua puheaikaa, kun haluan vielä ilmaista jälleen kerran halukkuuteni jatkaa näitä kysymyksiä koskevaa keskustelua. Tällä keskustelulla meidän pitäisi kuitenkin pyrkiä löytämään ratkaisuja edessämme oleviin erittäin vaikeisiin ongelmiin sekä varmistamaan, ettemme aloita tätä keskustelua aina ensimmäisistä periaatteista, jotka jo tunnemme ja joista me kaikki olemme samaa mieltä.

Puhemies. -
Kiitoksia, arvoisa korkea edustaja Solana.
Kuten edustaja Solana muistutti, olemme jäljessä aikataulusta, koska on mahdotonta rajoittaa jäsenten puheaika esityslistalle merkittyyn minuuttiin tai puoleentoista minuuttiin. Esittäisin kuitenkin kaikille jäsenille pyynnön, että he pyrkisivät pitäytymään mahdollisimman tiukasti annetuissa puheajoissa, koska muuten meillä ei ole lopuksi lainkaan aikaa keskustelua varten.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Daulin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan suullisesta kysymyksestä (O-0071/02 - B5-0493/02), jonka aiheena on yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva väliarviointi sekä
yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskevasta neuvoston julkilausumasta.
Esittelijä Daulilla on puheenvuoro.

Daul (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, minulla on tänään ilo esitellä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan 21. lokakuuta hyväksymä päätöslauselmaesitys yhteisen maatalouspolitiikan väliarvioinnista. En halua tässä yhteydessä ryhtyä kertaamaan yksityiskohtaisesti Euroopan unionin yhteisen maatalouspolitiikan eri vaiheita ja siihen tehtyjä tarkistuksia, mutta muistutan kuitenkin, että Eurooppa-neuvosto on Berliinin huippukokouksessa määritellyt vuosina 1999-2006 sovellettavat suuntaviivat. Samassa yhteydessä se esitti muutoksia tiettyihin yhteisiin markkinajärjestelyihin, erityisesti viljan, naudanlihan ja maidon osalta. Haluan muistuttaa, että Eurooppa-neuvosto myös pyysi komissiota laatimaan vuonna 2002 kertomuksen maatalousmenojen kehityksestä sekä esittämään tarvittaessa muutosehdotuksia.
Tätä taustaa vasten Euroopan komissio antoi parlamentille ja neuvostolle yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevan ehdotuksensa, jonka komission jäsen Fischler esitteli tämän vuoden heinäkuun 10. päivänä. Tämän ehdotuksen perusteella maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta aloitti asian tarkastelun, jonka lopputuloksena laadittu päätöslauselma minulla on kunnia saada esitellä tänään.
Aiheesta keskusteltiin laajasti. Kuten valiokunnan jäsenten jättämät 388 tarkistusehdotusta osoittavat, kompromissi, johon onnistuimme pääsemään, vaati paljon kaikilta osapuolilta riippumatta heidän poliittisesta kannastaan tai edustamistaan kansallisista eduista. Äänestys, jossa selkeä enemmistö asettui ehdotuksen taakse, osoittaa, että tarvittaessa valiokunnan jäsenet ovat valmiita unohtamaan poliittiset ja kansalliset erot voidakseen esittää kannanottoja, joilla on mahdollisuus vaikuttaa käytävään keskusteluun.
Päätöslauselmalla on kolme eri tavoitetta. Ensinnäkin sen tavoitteena on kerrata yhteisen maatalouspolitiikan perusperiaatteet, erityisesti yhteisvastuu rahoituksessa, kohtuullisen tulotason turvaaminen tuottajille ja rajasuojan ylläpitäminen kilpailun vääristymisen torjumiseksi. Toiseksi tavoitteena on määritellä tärkeimmät suuntaviivat politiikan täytäntöönpanoa varten kiinnittäen entistä enemmän huomiota Euroopan kansalaisten ilmaisemaan huoleen ympäristö- ja terveyskysymyksistä, elintarvikkeiden laadusta, maaseudun kehittämisestä ja eläinten suojelusta, mutta vastaten samalla maatalousväestön vaatimuksiin heidän työstään maksettavan riittävän korvauksen ja maatalouspolitiikan hallinnoinnin yksinkertaistamisen osalta, niin että nuoria viljelijöitä saadaan houkuteltua alalle. Kolmantena ja viimeisenä tavoitteena on kartoittaa YMP:n tulevaisuudennäkymiä pitemmällä aikavälillä, jotta markkinoiden sääntelymekanismit saataisiin viljelijöille ja yleisemminkin koko maatalous- ja elintarvikealalle helpommin käsitettäviksi, mikä helpottaisi pitkäaikaisten investointien tekemistä.
Edellä esitetyistä syistä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta katsoo, kyseenalaistamatta silti mitenkään muiden asianomaisten valiokuntien toimivaltaa, että yhteiseen maatalouspolitiikkaan mahdollisesti tehtävissä muutoksissa on otettava huomioon pitkän aikavälin budjettinäkymät vähintäänkin vuoteen 2006 asti, jolloin on määrä neuvotella uusista suuntaviivoista.
Neuvosto on asiassa samalla kannalla. Se, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ja neuvosto ovat asiasta yksimielisiä, osoittaa kuinka tärkeää on pystyä säilyttämään vahva yhteinen maatalouspolitiikka, jota kaikkien kansalaisten mielestä toteutetaan oikeudenmukaisesti, ja jolle meidän on nyt annettava tukemme.
Päätöslauselmaesityksestä käsittelen ensin maatalousmarkkinoiden sääntelyyn tarkoitettuja tukia. Euroopan komission lähestymistapa, jossa tuottajille annettava suora tuki on suunniteltu erotettavaksi tuotantomääristä, yksinkertaistaa tuen hallinnointia, mutta johtaa lopulta kaikkien markkinoiden sääntelymekanismien purkamiseen.
Sen vuoksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ehdottaa tukien osittaista erottamista tuotantomääristä. Tukien erottamisesta ei pitäisi myöskään aiheutua tuottajahintojen laskua. Komission ehdotuksessa esitetty interventiohintojen alentaminen ei myöskään vaikuta nykyisessä tilanteessa tarpeelliselta. Valiokunnan ehdotuksen mukaisten tuotantomääristä osittain riippumattomien tukien käyttöönotto takaisi tuottajille kiinteän perustuen maatilaa tai hehtaaria kohti. Tukisumma laskettaisiin aikaisempien vuosien tietojen perusteella, mutta tuen ylärajana olisi 10 000 euroa.
Päätöslauselman sisältämä toinen kokonaisuus on toisen pilarin vahvistaminen tiettyjen maaseudun kehittämiseen liittyvien toimien tukemiseksi. Päätöslauselmassa korostetaan joustavuutta, joka on maaseudun kehittämisessä välttämätöntä ja joka antaa mahdollisuuden ottaa huomioon myös aluetasolla esiin nostetut huolenaiheet.
Suuntaviivojen kolmannessa osassa on kysymys pyrkimyksestä saada tuottajat, jotka saavat yhteisön tukea sekä ensimmäisen että toisen pilarin mukaisesti, noudattamaan tiukasti Euroopan unionin direktiiveissä säädettyjä ympäristönsuojelun ja eläinten suojelun periaatteita.
Lopuksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta halusi päätöslauselmallaan vahvistaa Euroopan unionin asemaa tulevissa neuvotteluissa ottamalla huomioon laajentumisen mukanaan tuomat muutokset ja korostamalla tarvetta yhtenäistää väliarviointia koskevat ehdotukset ja toisaalta ehdokasvaltioiden maatalous, jotta yhdentyminen helpottuu. Samalla haluttiin kiinnittää huomiota WTO-neuvotteluiden antamaan liikkumavaraan.
Komission jäsen muistutti meitä kaikesta tästä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kokouksessa 5. lokakuuta, ja Euroopan komission on pian määrä antaa lainsäädäntöehdotuksensa, jossa on otettava kaikki nämä rajoitukset huomioon. Meidän tehtävämme on tutkia ne tarkkaan ja kuunnella komission perusteluja, ja sen jälkeen alkaa meidän vastuumme parlamentissa. Tästä syystä kehotan parlamenttia hyväksymään päätöslauselman huomenna.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani esitellä teille tänään oman arvioni Brysselin huippukokouksessa tehdyistä maatalouspolitiikkaa koskevista päätöksistä. Jo heinäkuussa komissio halusi käynnistäessään väliarvioinnin herättää laajaa keskustelua maatalouspolitiikan tulevaisuudesta. Nyt Eurooppa-neuvosto on lisäksi vastannut useisiin yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeviin budjettikysymyksiin. Huippukokouksen päätökset ovat merkittäviä ennen kaikkea sen vuoksi, että ne avaavat jäsenvaltioille mahdollisuuden saattaa laajentumisneuvottelut päätökseen. Merkittäviä ne ovat myös siksi, että neuvostossa kokoontuneet viisitoista valtioiden ja hallitusten päämiestä ovat hyväksyneet komission ehdotuksen uusien jäsenvaltioiden maataloudelle maksettavien suorien tukien asteittaisesta käyttöönotosta.
Jos ehdokasvaltiot suhtautuvat asiaan yhtä realistisesti, laajentumisneuvottelut pitäisi olla mahdollista saattaa päätökseen Kööpenhaminan huippukokouksessa, mutta Brysselin päätöksillä tulee myös olemaan merkittäviä vaikutuksia tulevaisuuden maatalouspolitiikkaan. Tärkeintä tässä on tietenkin se, että EU:n nykyisten viidentoista jäsenvaltion olisi laadittava kaudelle 2007-2013 budjettikehys, jossa otetaan huomioon markkinoiden sääntelyn ja suorien tukien aiheuttamat kustannukset. Tämä kehys koostuisi toisaalta EU:n nykyisten viidentoista jäsenvaltion suunnitelluista menoista vuodelle 2006 ja toisaalta kymmenen uuden jäsenvaltion rahoitusehdotuksista vuodelle 2006 nimellisarvoisina. Summia lisätään vuosittain vain yhdellä prosentilla. Tämä merkitsee sitä, että vuosina 2007 ja 2008 kaksi kolmannesta Agenda 2000:n edellyttämistä maidontuotannon uudistuksista on rahoitettava uuden kattorajan puitteissa, samoin kuin 70 prosenttia suorista tuista ja kaikista niistä uudistuksista, jotka neuvosto on jo nyt julkistanut esimerkiksi sokerin, oliiviöljyn, tupakan, viinin tai puuvillan tuotannon osalta.
Tämä merkitsee lopultakin sitä, että vanhat maatalouden suuntaviivat - joilla ei enää ollutkaan mitään käytännön merkitystä - eivät enää ole voimassa. Nyt tärkeintä on, että uuden rahoituskehyksen olisi tarjottava selkeä perusta yhteisen maatalouspolitiikan suunnittelulle ja kehittämiselle seuraavat kymmenen vuotta. Mitä se sitten merkitsee väliarvioinnin kannalta? Puheenjohtajan päätelmissä todettiin, että Brysselissä tehtyjen päätösten ei pitäisi vaikuttaa sen paremmin Berliinissä päätettyyn väliarviointiin kuin Dohassa tai muualla tekemiimme kansainvälisiin sitoumuksiin sen enempää kuin muidenkaan tulevaisuudessa tehtävien yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevien päätösten.
Niissä sitouduimme ottamaan jatkossakin huomioon valtioiden ja hallitusten päämiesten Berliinissä ja Göteborgissa tekemät päätökset. Tässä yhteydessä on syytä huomata, että Brysselin huippukokouksessa ei asetettu minkäänlaisia kattorajoja maaseudun kehittämiseen käytettäville varoille. Päinvastoin siellä muistutettiin syrjäisimpien alueiden ja maatalouden monimuotoisuuden merkityksestä ja samalla siis toisen pilarin kehittämisestä, jota Euroopan parlamentti on vaatinutkin jo useaan otteeseen.
Oletankin, että Euroopan parlamentti ilmaisee selkeästi kantansa laatiessaan uusia rahoitusnäkymiä vuoden 2006 jälkeiselle kaudelle, missä sillä on, toisin kuin yhteisessä maatalouspolitiikassa, täydet yhteispäätösvaltuudet. Se, että puheenjohtajan päätelmissä viitataan nimenomaisesti Dohan kierroksen alkamisen Euroopan unionille aiheuttamiin velvoitteisiin, merkitsee joidenkin mielestä sitä, että ehdotus suorien tukien erottamisesta tuotantomääristä on jo haudattu.
Varoitan tekemästä sellaisia tulkintoja, sillä mikäli kansainvälisten neuvottelujen tuloksena on sitoutuminen ns. blue box -tukien vähentämiseen - mihin Euroopan unioni, kuten kaikki muutkin Dohassa edustettuina olleet WTO:n jäsenet, on ilmoittanut olevansa periaatteessa valmis ja mihin neuvosto vahvisti sitoutumisensa Johannesburgissa pidetyssä kestävän kehityksen huippukokouksessa - se merkitsisi suorien tukien hylkäämistä ainakin osittain, koska tukien erottaminen tuotantomääristä ei enää olisi mahdollinen vaihtoehto. Tästä kysymyksestä keskustellaan viimeistään maaliskuussa, jolloin maatalousalaa koskevat järjestelyt tulevat käsiteltäväksi WTO:ssa.
Millaisia vaikutuksia väliarvioinnilla tulee olemaan maatalousalaan? Sitä kysytään usein, ja tiedonannossaan ?Kohti kestävää maataloutta - yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeva väliarviointi? komissio on laatinut aiheesta alustavan arvioinnin, joka perustuu sisäisiin analyyseihin, joissa keskitytään siihen, miten viljelijät, kuluttajat, veronmaksajat, kansalaiset, elintarviketeollisuus ja julkiset viranomaiset hyötyisivät uudistuksista, sekä siihen, millainen vaikutus ehdotuksilla olisi laajentumisprosessiin ja EU:n kansainväliseen asemaan.
Väliarviointia koskevassa tiedonannossa esitettyä analyysia täydennettiin keskipitkän aikavälin ennusteilla maatalousmarkkinoiden kehityksestä sekä riisin, pähkinöiden ja maidon tuotantoa koskevilla raporteilla, jotka maatalouden pääosasto julkaisi kesäkuussa. Sisäinen selvitys EU:n laajentumisen vaikutuksista maatalousmarkkinoihin ja maataloustuloihin ehdokasvaltioissa julkaistiin maaliskuussa. Maatalouden pääosastossa valmistellaan parhaillaan kattavia analyyseja tehtyjen toimintaehdotusten mahdollisista vaikutuksista, ja näiden analyysien tulokset julkistetaan vuoden lopulla yhdessä lainsäädäntöluonnosten kanssa. Niissä tullaan luonnollisesti ottamaan huomioon Brysselissä tehdyt päätökset.
Haluaisin vielä lisätä muutaman asian parlamentin päätöslauselmaluonnoksesta. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että poliittiset tavoitteemme edellyttävät meitä varmistamaan, että politiikan välineet ovat keskenään tasapainossa ja yhtenäisiä. Otan kiitollisena vastaan yhteistyötarjouksenne, jonka tavoitteena on taata, että laajentuneessa unionissa eurooppalaista maatalousmallia ei ainoastaan kehitetä ja vahvisteta, vaan myös turvataan sen toiminta. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että monenvälisiin sopimuksiin olisi saatava entistä paremmin sisällytettyä muitakin kuin kauppaan liittyviä kysymyksiä, mutta Euroopan unionin neuvottelijoina voimme päästä siihen vain jos meillä on tarpeeksi neuvotteluvoimaa.
Toiseksi tunnustamme, että laadun parantaminen, sertifiointi, tilojen tarkastukset ja niin edelleen merkitsevät lisäkustannuksia viljelijöille ja erityisesti pienimmille tiloille. Tästä syystä ehdotuksemme suorien tukien erottamiseksi tuotantomääristä ja toisen pilarin vahvistamiseksi ovat ratkaisevan tärkeitä eurooppalaisen maatalousmallin säilymisen kannalta. Otan myös mielelläni vastaan parlamentin ehdotuksia naisten roolin vahvistamiseksi maataloudessa. Pidän maatilahallinnon selkiyttämistä oleellisena keinona palauttaa yhteinen maatalouspolitiikka kansalaisten toiveiden mukaiseksi ja olen parlamentin kanssa ehdottomasti samaa mieltä siitä, että tilojen tarkastuksia varten on saatava aikaan yksinkertaiset ja tehokkaat menettelytavat.
Yleisemminkin toimintojen yksinkertaistaminen on tärkeimpänä tavoitteena, mutta samalla on varmistettava toiminnan hyvä laatu, jotta tavoite säilyy uskottavana. Kuten aiemmin sanoin, odotan parlamentin määrittelevän selkeästi, millaisen se toisesta pilarista haluaisi. Minä puolestani tuen parlamentin halua saada täydet yhteispäätösvaltuudet myös maatalouspolitiikassa, mikä vahvistaisi merkittävästi yhteisen maatalouspolitiikan arvostusta yleisön silmissä.
Meidän on nyt tartuttava tilaisuuteen luoda kestävää maatalouspolitiikkaa, saattaa se vastaamaan kansalaisten odotuksia ja näyttää maanviljelijöille poliittista suuntaa pitkällä aikavälillä. Luotan tukeenne tässä asiassa!
Fischer Boel
Arvoisa puhemies, ensin haluan kiittää mahdollisuudesta selostaa Euroopan parlamentille neuvoston tekemää työtä väliarvioinnin yhteydessä.
Kuten Agenda 2000:ssa sovittiin, komissio julkisti tämän vuoden heinäkuun 10. päivänä yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan väliarvioinnin. Yksi puheenjohtajavaltio Tanskan tärkeimmistä tavoitteista on ollut varmistaa, että yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskevissa keskusteluissa edistytään mahdollisimman hyvin. Komission jäsen Fischler julkisti yhteisen maatalouspolitiikan tulevaa kehitystä käsittelevän keskusteluasiakirjan neuvoston kokouksessa 15. kesäkuuta. Tässä yhteydessä neuvostossa käytiin avoin keskustelu, jossa jäsenvaltioilla oli mahdollisuus tuoda esiin ensireaktionsa komission kaavailuihin. Puheenjohtajavaltio Tanska on ottanut väliarvioinnin keskusteltavaksi kaikissa neuvoston kokouksissa heinäkuussa, syyskuussa ja lokakuussa, ja neuvostolla on näin ollen ollut mahdollisuus keskustella perusteellisesti komission keskusteluasiakirjan pääaiheista. Asiakirjasta on keskusteltu myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa sekä useissa aihetta sivunneissa työryhmissä. Brysselin huippukokouksen päätelmissä korostettiin, kuten komission jäsen mainitsi puheessaan, että tarkoituksena ei ole rajoittaa tulevia päätöksiä yhteisestä maatalouspolitiikasta ja EU:n rahoituksesta vuoden 2006 jälkeen eikä Berliinin agendan eli Agenda 2000:n 22 kohdan täytäntöönpanosta johtuvia toimia tai EU:n kansainvälisiä sitoumuksia esimerkiksi Dohan kierroksen yhteydessä. Toisin sanoen väliarviointi on suoraa jatkoa Agenda 2000:lle ja osa sitä.
Haluaisin korostaa, että kuten Euroopan parlamentti ja muutkin toimielimet, me tiesimme alusta pitäen, että keskusteluasiakirjan pohjalta käymämme keskustelut tulisivat muodostamaan pohjan komission myöhemmille lainsäädäntöehdotuksille. Sen vuoksi puheenjohtajavaltio on järjestänyt yleisiä keskustelutilaisuuksia, joissa ministereillä on ollut mahdollisuus ilmaista kantansa komission tiedonannon eri kohtiin.
Ennen varsinaisen katsaukseni aloittamista haluan kiittää Euroopan parlamenttia aiheen ottamisesta keskusteltavaksi. Odotamme parlamentin lopullista päätöstä huomenna ja on selvää, että päätös tulee olemaan erittäin tärkeä ja tuo merkittävän panoksen keskusteluun. Ei ole mitään syytä peitellä sitä, että ministerien reaktiot väliarviointiin ovat olleet hyvin erilaisia heti alusta lähtien sekä aikataulun ja kehysten että tietenkin myös sisällön osalta. Yleisesti kuitenkin olen maatalous- ja kalastusneuvoston puheenjohtajana varmistunut siitä, että eri osapuolet ovat laajalti yksimielisiä maaseutupolitiikan vahvistamisen tarpeellisuudesta sekä siitä, että elintarviketurvallisuuteen, ympäristönsuojeluun ja eläinten suojeluun on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota.
Hyvät parlamentin jäsenet, esitän seuraavaksi muutamia huomioita komission tiedonannon pääkohdista neuvostossa käymiemme keskustelujen pohjalta.
Väliarviointiin sisältyy kaksi hyvin tärkeää horisontaalista toimenpide-ehdotusta, nimittäin suorien tukien erottaminen tuotantomääristä ja porrasteinen mukauttaminen. Näistä komissio on tehnyt aiempaa pitemmälle vietyjä ehdotuksia. Neuvosto keskusteli aiheista yleisesti ensimmäisen kerran heinäkuussa ja on sen jälkeen joutunut käymään tarkempia keskusteluja teknisistä yksityiskohdista.
Tuotantomääristä riippumattoman tukijärjestelmän osalta voin kertoa, että valtuuskunnat ovat ilmoittaneet kaipaavansa vielä runsaasti lisätietoja komissiolta, eli käytännössä arvioita ehdotuksen taloudellisista, sosiaalisista ja alueellisista vaikutuksista, ennen kuin ne voivat muodostaa lopullisen kantansa. Toisaalta jotkut valtuuskunnat kannattavat tuotantomääristä riippumattomien tukien perusperiaatetta. Ne katsovat, että se antaa viljelijöille mahdollisuuden keskittyä parhaan tuoton antaviin tuotteisiin tarvitsematta seurata eri tuotteista maksettavien tukien suuruutta. Samalla sitä pidetään vahvana signaalina kuluttajille ja veronmaksajille. Lopuksi jäsenvaltiot muistuttavat vielä neuvottelueduista, joita tuotantomääristä riippumattomaan tukijärjestelmään siirtymisellä voidaan saavuttaa WTO:ssa. Se voisi myös olla merkittävä askel kohti yhteisymmärrystä EU:n muissa neuvottelutavoitteissa.
Porrasteisen mukauttamisen osalta useat ministerit ovat pitäneet ehdotusta periaatteessa tervetulleena. He katsovat sen olevan hyvä keino turvata rahoitus muun muassa elintarviketurvallisuuden, laadunvalvonnan, ympäristökysymysten ja eläinten suojelun tavoitteiden vahvistamiseen.
Toiset ministerit ovat kritisoineet dynaamista mukauttamista sillä perusteella, että todellisuudessa se merkitsisi tukien reaaliarvon asteittaista alenemista, sekä sen vuoksi, että mallissa ei - peltomaan vuokrausta ja tukikattoja lukuun ottamatta - oteta riittävästi huomioon vallitsevia alueellisia eroja. Samoin valtuuskunnilla oli erilaisia näkemyksiä ensimmäisen pilarin mukaisten tukien vähentämisestä sekä mukauttamisen ansiosta vapautuvien varojen uudelleenjaosta ja siinä käytettävistä perusteista.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös yksittäisistä markkinasektoreista. Kävimme neuvoston syyskuun istunnossa laajan keskustelun tärkeimmistä viljelykasveista ja vaikka komission yleinen linja saikin jossain määrin kannatusta, jotkut yksittäiset ehdotukset herättivät huomattavaa vastustusta. Useat valtuuskunnat arvostelivat voimakkaasti viljan interventiohintojen alentamista, viljan interventiohinnan kuukausikorotusten poistamista, rukiin interventiojärjestelmän lakkauttamista, durumvehnän markkinajärjestelyihin ehdotettuja muutoksia, ympäristöä säästävämpien tuotantomenetelmien edistämiseen tarkoitettua tukea sekä komission ehdottamia muutoksia energiakasvien tukiin.
Komission tiedonantoon liittyi yksityiskohtaiset raportit riisin, pähkinöiden ja maidon tuotannon tilanteesta. Neuvosto kävi jälleen laajan keskustelun aiheesta lokakuun kokouksessaan. Riisin ja pähkinöiden osalta mielipiteet jakautuivat selkeästi sen mukaan, oliko kyseinen maa itse keskustelun kohteena olevan tuotteen tuottaja. Riisin osalta neuvosto oli kuitenkin laajalti yksimielinen siitä, että alalla tarvitaan muutoksia, kuten "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen hyväksyminenkin edellyttää. Useat tuottajamaiden ministereistä ilmaisivat kuitenkin tyytymättömyytensä komission ehdottamiin yksittäisiin toimenpiteisiin, kun taas maat, joissa riisin tuotantoa ei ole, pitivät komission ehdotusta askeleena oikeaan suuntaan.
Maidon osalta komissio esitti neljä vaihtoehtoa meijerialalle kaudeksi 2008-2015. Vaihtoehdoista keskusteltiin ja tuloksena oli, että mikään niistä - lukuun ottamatta vaihtoehtoa kolme, joka koskee a- ja c- kiintiöitä - tuskin tulee kysymykseen, koska niiden yhteensopivuudesta WTO:n sääntöjen kanssa ei ollut täyttä varmuutta. Näin ollen katsottiin tarpeelliseksi jatkaa tilanteen tarkastelua.
Pähkinöiden osalta tuottajamaat ilmaisivat selkeästi alan tarvitsevan erityistukia.
Hyvät parlamentin jäsenet, jäsenvaltiot pitivät komission aloitetta maaseutupolitiikan vahvistamisesta tervetulleena. Kuten aiemmin mainitsin, tämän tavoitteen saavuttamiseen tarvittavista työkaluista ei kuitenkaan ole päästy yksimielisyyteen, ja neuvostossa käyty keskustelu paljasti jäsenvaltioiden erilaiset asenteet muun muassa välineiden valintaan ja varojen jakamiseen liittyvissä kysymyksissä. Tästä huolimatta keskustelu oli hyvin hedelmällistä siinä mielessä, että kaikki ovat yksimielisiä siitä, että jotakin on tehtävä tällä alalla, samoin kuin siitä, että järjestelyjä on todellakin yksinkertaistettava. Valtuuskunnilla oli paljon parannusehdotuksia ja ehdotuksia uusiksi, hieman pidemmän aikavälin toimiksi.
Tilojen tarkastusten osalta monet valtuuskunnat ovat yleisesti ilmaisseet kiinnostuksensa komission ajatuksia kohtaan, mutta taaskin vain periaatteessa. Suurin osa valtuuskunnista katsoi kuitenkin, että kyseessä pitäisi olla ensisijaisesti vapaaehtoinen järjestelmä, joka on viljelijöille riittävän houkutteleva, jotta mahdollisimman monet saataisiin käyttämään sitä.
Neuvosto on tarkastellut väliarviointia koskevaa komission tiedonantoa perusteellisesti. Valtuuskunnilla on ollut mahdollisuus esittää kysymyksiä, kommentteja, tuoda esiin uusia ajatuksia, kannattaa tai kritisoida komission tiedonannon ja tiedonantoon liittyvien raporttien kaikkia kohtia. Tämä antaa komissiolle vahvan perustan, jonka pohjalta se voi alkaa pohtia jäsenvaltioiden toiveita yhteisen maatalouspolitiikan tulevan kehityksen suhteen ja tehdä siitä tarvittavat johtopäätökset.

Puhemies. -
Kiitos, neuvoston puheenjohtaja.
Hyvät parlamentin jäsenet, olette varmaan kaikki huomanneet, että kello on melkein kahdeksan. Meidän on nyt muutettava puheenvuorojen järjestystä, jos haluamme kuulla myös komission jäsenen ja neuvoston puheenjohtajan puheenvuorot.
Tämä on ehdotukseni: annetaan ensin puheenvuoro eri poliittisten ryhmien edustajille, joiden on pysyttävä heille varatussa ajassa. Se vie kaksikymmentä minuuttia. Sen jälkeen annetaan vastausvuoro komission jäsenelle ja neuvoston puheenjohtajalle, ja sitten keskeytämme istunnon ja jatkamme klo 21.00. Joudumme tekemään näin, koska neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen eivät voi jäädä seuraamaan koko keskustelua.

Goepel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, kaikki tämän laajentumisprosessin tärkeimmän vaiheen aikana tehdyt päätökset huomioon ottaen tuen kehotustanne jatkaa yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista. On kuitenkin tärkeää huomata, että puhumme nyt yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta vuodesta 2007 lähtien, mikä merkitsee sitä, että tulemme jatkamaan nykyisen politiikan toteuttamista vuoteen 2006 asti ja että Euroopan maatalousala jatkaa uudistetun politiikan pohjalta vuodesta 2007 eteenpäin. Arvoisa komission jäsen Fischler, minusta teidän ehdotuksenne ei ole toimiva sen paremmin aikataulun kuin sisällönkään osalta, mikäli olemme oikein tulkinneet valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselissä neuvottelemaa kompromissia suorista maataloustuista. Toisin sanoen nyt pitäisi olla selvää, että Berliinin huippukokouksessa tehdyt päätökset säilyvät voimassa vuoteen 2006 asti ja että uudemmat päätökset tarjoavat EU:n maanviljelijöille luotettavan perustan toimintansa suunnitteluun vuoteen 2013 asti.
Tämä merkitsee sitä, että ehdokasvaltiot voivat olla varmoja suorien tukien lisäyksestä vuoden 2004 jälkeen. Se taas sattumoisin oli osa komission joulukuussa 2001 esittämiä ehdotuksia, jotka koskivat uusien jäsenvaltioiden suorien maataloustukien rahoitusta. Ainoa ero - ja se oli meille selvää jo silloin - on, että kaikille EU:n jäsenvaltioille maksettavia 100-prosenttisia hyvitysmaksuja varten ei vuonna 2013 enää ole 100-prosenttista rahoituskapasiteettia, niin kuin vuonna 2006. Mielestäni kaikkien on ymmärrettävä, että siihen mennessä korvauksia on täytynyt alentaa. Laajentuneen Euroopan unionin kaikkien maanviljelijöiden on oltava tietoisia tästä. Virheiden välttämiseksi me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä olemme yhtyneet Euroopan parlamentin kaikkien ryhmien jättämään päätöslauselmaluonnokseen ja pyytäneet siinä, että Euroopan parlamentti saisi rajoittamattoman budjettivallan ja täydet yhteispäätösvaltuudet maatalousasioissa.

Garot (PSE).
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, monien muiden jäsenten tavoin olen iloinen havaitessani Brysselin Eurooppa-neuvoston pystyneen osoittamaan, etteivät maatalouskysymykset nouse esteeksi kymmenen uuden valtion liittymiselle Euroopan unioniin vuonna 2004. Samalla olen sitä mieltä, että meidän olisi hyödyllistä tietää, mikä YMP:n ensimmäisen pilarin budjetin taso tulee olemaan vuoteen 2013 asti. Vaikka huippukokouksessa lyötiin lukkoon budjettisitoumusten taso, siellä ei päätetty, kuinka siihen päästäisiin eikä toisin sanoen siitä, mikä olisi YMP:n sisältö Agenda 2000:n toisella puoliskolla ja vuoden 2006 jälkeen. Kaikkein tärkein kysymys jäi siis vielä vastausta vaille, sillä sitä tuskin voidaan kiistää, etteivätkö elintarvikkeiden turvallisuus, kestävä kehitys ja maankäytön suunnittelu ole perustavanlaatuisia kysymyksiä, jotka on ratkaistava viipymättä. Ne yksin antaisivat aihetta maatalouspolitiikan tarkistamiseen tai ainakin huomattaviin muutoksiin nykyisessä YMP:ssä vuoden 2004 jälkeen, ja tämä onkin syy ainoaan tarkistukseen, jonka PSE-ryhmä tekee Daulin laatimaan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan päätöslauselmaan, josta parlamentti äänestää huomenna.
Meidän on otettava huomioon toisaalta kansalaisten odotukset, joihin YMP:n on tarjottava pikaisesti myönteisiä vastauksia, ja toisaalta strateginen asemamme WTO:n neuvotteluissa, joissa voidaan saavuttaa parempi tulos, jos oma politiikkamme perustuu eurooppalaisen maatalouden monimuotoisuuden vahvistamiseen maaseutua kehittämällä ja samalla julkisen tuen osittaiseen erottamiseen tuotantomääristä. Neuvotteluissa olisi parempi ryhtyä hyökkäyskannalle saadaksemme kehitysmaat liikkeelle erityisesti Yhdysvaltojen tekemää uutta maataloutta koskevaa lakiehdotusta (Farm Bill) vastaan, sen sijaan että olisimme itse vaarassa joutua erilaisten WTO:ssa edustettuina olevien eturyhmien kohteeksi. Arvoisa komission jäsen, lisäksi haluaisin tuoda esiin sen, että maataloutemme tarvitsee sopivia ulkoisia suojatoimia ja markkinoiden sisäisiä sääntelytoimia, joilla varmistetaan, että viljelijät saavat asianmukaisen korvauksen ympäristön suojelemisesta, työstään ja tuotteiden laadusta.

Puhemies. -
Jäsen Cunha käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron varmistaakseni, että pöytäkirjaan merkitään vastalauseeni puhemiehen tässä keskustelussa noudattamaa epädemokraattista käytäntöä kohtaan. Olemme odottaneet täällä klo 17:stä lähtien keskustelun alkamista, mutta puhemiesten ajankäytön hallinta on ollut täysin epäpätevää. Ja nyt, arvoisa puhemies, te ilmoitatte, että koordinaattorit saavat ensin puheenvuoron ja sitten komission jäsen Fischler, ja sen jälkeen istunto keskeytetään, mikä tarkoittaa, että muut jäsenet, joille on varattu puheenvuoro, pääsevät puhumaan vasta päivällisen jälkeen. Tämä, arvoisa puhemies, on erittäin epädemokraattista eikä lainkaan tämän parlamentin arvon mukaista. Haluan että näkemykseni kirjataan ylös.

Puhemies. -
Tietenkin. Minäkin olisi mielelläni lisännyt pöytäkirjaan?

olevani hämmästynyt siitä, että arvoisa jäsen lähestyy puhemiehistöä ja yrittää ottaa osaa keskusteluun ilman mikrofonia.
Minun on rehellisyyden nimissä lisättävä, että tapa, jolla olemme hoitaneet asian, on erittäin demokraattinen, koska teillä on nyt mahdollisuus kuulla sekä komission jäsentä että neuvoston puhemiestä, sillä muussa tapauksessa heidän puheenvuoronsa olisi jäänyt kuulematta ja istunto jatkuisi vielä klo 20:n jälkeen.
Lisäisin vielä, että joudun jäämään pois parlamentin puhemiehistön kokouksesta voidakseni toimia täällä puheenjohtajana klo 20.00-20.30 eli yli varatun ajan. Mitään tällaista ei ollut etukäteen sovittu. Nyt on vain yritetty löytää aikataulusta tilaa, jotta komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja voivat käyttää puheenvuoronsa, ja te, arvoisat parlamentin jäsenet, voitte käydä aiheesta kunnon keskustelun.
Jatkakaamme nyt keskustelua. Minun piti kuitenkin selventää, mitä täällä todellisuudessa tapahtuu.

Olsson (ELDR).
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, kun meillä Euroopan unionissa on nykyisen kaltainen päätöksentekojärjestelmä, joskus eteen saattaa tulla odottamattomia ja jännittäviä tilanteita. Haluan aloittaa kiittämällä Eurooppa-neuvostoa siitä, että se on onnistunut saamaan aikaan erityisen viisaan ja erityisen tärkeän päätöksen. Haluan kuitenkin samalla korostaa, että päätöksestä aiheutuu huomattavia muutoksia, jollaisia emme osanneet varsinaisesti odottaa, koko maatalouspolitiikan tulevaisuudesta käytävään keskusteluun.
Ensinnäkin pari sanaa väliarvioinnista. Maatalouspolitiikan uudistamiselle on ilmeistä tarvetta muun muassa budjettiin, lainsäädäntöön ja ympäristöön liittyvistä syistä, sekä muista syistä, joihin en tällä kertaa puutu sen yksityiskohtaisemmin. Lisäksi on syitä, jotka liittyvät Dohan tuloksiin ja joissa on kysymys maailmankaupan toiminnan helpottamisesta ja köyhien maiden auttamisesta taloutensa kehittämisessä. On valtavan tärkeää, että nämä uudistukset toimivat myös käytännössä. Siksi meidän pitäisi ehdottomasti pystyä panemaan täytäntöön komission ehdotukset maatalouden tukien erottamiseksi tuotantomääristä ja maatalouspolitiikan sopeuttamiseksi markkinoille. Samoin tarvitaan mukauttamista eli ympäristöön ja maaseudun kehittämiseen kohdistuvien investointien lisäämistä, ja samalla on pystyttävä keräämään hieman rahaa kokoon suorista maksuosuuksista.
Sitten muutama sana parlamentin päätöslauselmasta. Olemme päässeet kompromissiin, joka pääpiirteissään tukee komission ehdotusta. Minusta on hienoa, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on onnistunut tässä huolimatta siitä, että meillä oli aluksi varsin erilaisia näkemyksiä. On kuitenkin muutamia kohtia, joista on äänestettävä erikseen. Voin esimerkiksi sanoa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta, että emme voi tukea toimielinten välisen sopimuksen muuttamista siten, että uudeksi budjettikatoksi tulisi 1,27 prosenttia BKT:sta. Se on täysin mahdotonta. Meidän on äänestettävä niitä kohtia vastaan, joita emme voi hyväksyä, ja myös toivon etteivät ne mene läpi.
Jotta maatalouspolitiikkaan tehtävistä rakentavista muutoksista voidaan jatkaa keskustelua pitemmällä aikavälillä, on kuitenkin tärkeää, että komission väliarvioinnissa tekemät ehdotukset saisivat ilmaa siipiensä alle. Haluaisin kysyä sekä komission jäseneltä että neuvoston puheenjohtajalta, mitä he aikovat tehdä pitääkseen keskustelun käynnissä nyt kun on huomattavasti vaikeampi puhua mukauttamisesta, kun emme tiedä mistä rahat saadaan ja kun suorien tukien erottamista tuotantomääristä on huomattavasti vaikeampi perustella. Mitä meidän olisi tehtävä saadaksemme tämä kaikki toimimaan ja saadaksemme aikaan rakentavaa keskustelua maatalouspolitiikan tulevaisuudesta?

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan tietää olenko ymmärtänyt teidät oikein. Ryhmien puheenjohtajat puhuvat ensin, sitten komission jäsen ja ministeri vastaavat, ja istuntoa jatketaan klo 21.00 ilman komission jäsentä ja ministeriä. Pitääkö paikkansa?

Puhemies. -
Minun on korjattava aikaisempaa ilmoitustani saamieni uusien tietojen perusteella. Keskustelua jatketaan klo 21.00 ja neuvoston puheenjohtaja on paikalla. Hänellä onkin mahdollisuus olla mukana vastaamassa kaikille puhujille.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Brysselin Eurooppa-neuvostossa tehtyjen päätösten laajuudesta huolimatta esitän tässä yhteydessä vain muutamia huomioita yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskevasta komission tiedonannosta. Siitähän parlamentin päätöslauselmassa on kysymys.
Meidän mielestämme taloudellisen tuen erottaminen tuotantomääristä muuttaisi tuen luonnetta, jolloin sen oikeutus katoaisi keskipitkällä aikavälillä. Se olisi vastoin koheesiotavoitteita, koska tuki määräytyisi historiallisen viitejakson perusteella - viittaan komission ehdotukseen. Se lisäisi toimettomuutta alueilla, joilla jo on luonnon aiheuttamia ongelmia, ja keskittäisi tuen alueille, joissa on tehokkaampaa maataloutta. Se aiheuttaisi myös maaseudun väkimäärän pienenemistä ja taloudellisen aktiivisuuden vähenemistä.
Tätä kehityskulkua olisi vaikea pysäyttää muutamien maaseudun kehittämiseen tarkoitettujen välineiden ja niiden käytössä tällä hetkellä olevien hyvin rajallisten varojen avulla. Epäonnistuneesti nimetty ?mukauttaminen? on suunniteltu ennemminkin säästämään rahaa kuin varmistamaan tuen jakautuminen tasapuolisemmin ja kansan silmissä oikeutetusti.
Kattorajaksi asetettu 300 000 euroa koskisi vain 1 900:aa unionin neljästä ja puolesta miljoonasta maatilasta. Meidän laskelmiemme mukaan kolmen prosentin vuosittainen alennus vaikuttaisi kuitenkin kaikkiin tiloihin, pienimmistä suurimpiin. Tuloksena olisi, että 15 prosenttia säästöistä saataisiin tiloilta, jotka saavat 5 000-10 000 euroa vuodessa. Ehdotuksessa on siis omaksuttu varsin antisosiaalinen lähestymistapa.
Alakohtaisten uudistusten ainoa tarkoitus on säästää rahaa. Markkinahintojen laskusta, kaupan vapauttamisesta entisestään ja Yhdysvaltojen maatilalain (Farm Bill) aiheuttamasta kilpailun kiristymisestä johtuvaa tulojen alenemista on esitetty korvattavaksi viljelijöille vain osittain.
Eilen, arvoisa komission jäsen, luin jotakin hyvin ilahduttavaa. Näyttää siltä, että Brysselin Eurooppa-neuvoston jälkeen komissio etsii nyt uusia mukauttamiskeinoja. Ainakin niin minä sen ymmärsin ja se voisi olla myönteistä. Parasta olisi, jos tarkistus ei olisi vain naamioitu taka-askel, vaan sillä voitaisiin päästä aitoon mukauttamiseen, jossa varojen uudelleenjako toteutuu entistä paremmin erilaisten perusteiden, erityisesti työllisyyden, mukaan.

Auroi (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja, olette nähneet missä määrin Daulin esittelemä päätöslauselma edustaa koko maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan näkemyksiä kaikissa poliittisissa vivahteissaan. Mielestäni sen pitäisi kiinnostaa myös teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nyt kun Brysselin Eurooppa-neuvosto tekee laajentumista koskevia päätöksiä, mutta samalla jäädyttää maatalousbudjetin vuoteen 2013 asti. Me emme halua uskoa, että se mistä nyt on keskusteltu varsinkin väliarvioinnin osalta, saattaisi joutua vaakalaudalle tai jäädä vanhentuneeksi vain siksi, että neuvoston edustajilla on erilaisia intressejä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän kommenttinne ovat todellakin olleet hyvin rauhoittavia, mutta ne eivät silti saa meitä sulkemaan silmiämme. Kun neuvosto puhuu maaseudun kehittämisestä tai kestävästä kehityksestä, se on pelkkää retoriikkaa. Jos todella haluamme kehittää maaseutua, teidän on ennemmin tai myöhemmin kerrottava, milloin rahoitusta on mahdollisuus lisätä 10 prosentista 20 prosenttiin, kuten komission jäsen Fischler on esittänyt ja minkä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on kokonaisuudessaan hyväksynyt. Mitä tämä kaikki epämääräisyys tarkoittaa? Onko meillä todellisuudessa keinoja toteuttaa politiikkaamme, jos mukauttaminen ei ole rajoittavaa? Miten sitten pystymme tehokkaasti toteuttamaan ympäristöehtoja, maankäytön suunnittelua ja puuttumaan sosiaalisiin kysymyksiin? Se ei ole mahdollista ellei meille anneta keinoja politiikan toteuttamiseen. Voimmeko todella käydä kunnon keskustelua ja saada painoarvoa WTO:ssa vuoden 2003 jälkeen, jos emme pysty osoittamaan esimerkiksi kehitysmaille, että Euroopan luoma malli aidosti tukee monimuotoisuutta ja sekä ihmisten että ympäristön kunnioittamista eikä ole vain peitelty kaupankäynnin muoto?

Berlato (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskeva komission ehdotus on useassakin suhteessa huolestuttava eurooppalaisen maatalouden säilymisen ja tulevan kehityksen kannalta. Meitä huolestuttaa erityisesti ehdotus tehdä raskaita leikkauksia suoriin tukiin, koska suorien tukien erottaminen tuotantomääristä ei anna viljelijöille turvaa hintavaihteluita vastaan eikä lisää heidän kilpailukykyään kansainvälisillä markkinoilla. Puhumattakaan komission ehdotuksesta muuttaa interventiojärjestelmä pelkiksi turvaverkoiksi ilman riittäviä ulkoisia suojatoimia. Tämä olisi paitsi erittäin vaarallista, merkitsisi myös sitä, että monimuotoisen eurooppalaisen maatalousmallin vakautta olisi mahdotonta taata. Sitä paitsi jos maaseudun kehittämiseen pyritään vapauttamaan varoja komission ehdottamalla suorien tukien pakollisella mukauttamisella, se saattaa aiheuttaa lisävahinkoa viljelijöille herkimmillä ja heikoimmilla aloilla.
Me tuemme ilman muuta monimuotoista maataloutta ja YMP:n toisen pilarin kehittämistä, mutta katsomme, että tavoite saavutetaan parhaiten pienin askelin. Koska pakollinen mukauttaminen ei voi olla maaseudun kehittämisen ainoa rahoituskeino pitkällä aikavälillä, varoja on pystyttävä vapauttamaan myös muista budjettikohdista, mutta meidän mielestämme se ei saa tapahtua viljelijöiden kustannuksella.
Mikäli unionin laajentuminen ja uusi taloudellinen tilanne tekevät leikkaukset välttämättömiksi, ne eivät saa kohdistua muutenkin vaikeuksissa oleviin aloihin ja pieniin tiloihin, sillä siinä tapauksessa meillä on pian maaseutu täynnä maaltamuuttajia eikä ainakaan nuoria viljelijöitä. Sellaista maaseudun kehitystä me emme halua.
Me pidämme komission esitystä tuottajille maksettavien tukien leikkauksista monilla aloilla liian suurena, erityisesti riisin, pähkinöiden ja durumvehnän tuotannossa sekä karjataloudessa. Tämän vuoksi vastustamme komission ehdotusta kokonaisuudessaan ja voimme vain olla tyytyväisiä valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselin huippukokouksessa 24. ja 25. lokakuuta tekemästä päätöksestä jättää Berliinin huippukokouksessa sovitut päätökset ja budjettikohdat ennalleen vuoteen 2006 asti.
Olemme tyytyväisiä siitä, että huippukokouksen päätelmät ovat tilapäisesti rauhoittaneet jäsenvaltioiden tuottajat ja markkinat antaen näin mahdollisuuden täydelliseen uudelleenarviointiin ja vähentäen näin YMP:n perusperiaatteiden vääristymisen mahdollisuutta. Olemme myös tyytyväisiä huippukokouksessa päätettyyn aikatauluun, jota on tarkoitus noudattaa vuoteen 2013 asti, vaikka onkin melko selvää, että YMP:tä koskevat budjetti- ja resurssienhallintapäätökset tullaan tekemään kaikkien 25 valtion kesken vuoden 2006 jälkeen, eli että uudet jäsenvaltiot tulevat osallistumaan päätöksiin. Tässä suhteessa toivomme neuvotteluprosessien johtavan myönteiseen lopputulokseen, ja samoin toivomme, että uudet jäsenvaltiot suhtautuvat asiaan samalla pragmaattisuudella, jota valtioiden ja hallitusten päämiehet osoittivat Brysselissä, ja hyväksyvät Eurooppa-neuvoston äskettäin tekemän ehdotuksen.
Huomenna äänestettäväksi tulevan päätöslauselmatekstin osalta minun on korostettava, että vaikka siinä tasoitellaan tai toisaalla terävöitetään komission ehdotusta monilta osin, on joitakin kohtia, joita emme voi hyväksyä. Erityisesti vastustamme uuden tukimallin käyttöönottoa, joka perustuisi tulotuen erottamiseen tuotantomääristä, suorien tukien asteittaista vähentämistä, pakollisen mukauttamisen periaatetta sekä sitä, että kokonaiset tuotantoalat - kuten riisin, pähkinöiden ja maidon tuotanto sekä karjankasvatus - jätetään kokonaan huomiotta.

Mathieu (EDD).
Arvoisa puhemies, komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja, kun Berliinissä päätettiin YMP:n väliarvioinnin suorittamisesta, te, arvoisa komission jäsen, olette puolestanne ehdottanut perustavanlaatuista uudistusta arvioimatta sen mahdollisia vaikutuksia maatalouteen ja maanviljelijöiden tuloihin. Vaikka pystyisittekin vakuuttamaan meille, että rahoituskehyksestä tullaan pitämään kiinni, ehdotuksenne merkitsee silti muutosta YMP:n perimmäiseen luonteeseen, erityisesti ehdottaessanne tuen erottamista tuotantomääristä. Meidän mielestämme maanviljelijöiden pitäisi saada ansaita elantonsa työllään. Suurimman osan heidän tuloistaan pitäisi siis tulla tuotannosta.
Jotta maatalous voisi olla kestävää ja täyttää tehtävänsä ympäristön hoitamisessa ja maatalousmaan säilyttämisessä viljelykunnossa, sitä koskevissa ehdotuksissa on aina otettava huomioon taloudelliset ja sosiaaliset näkymät. Kuinka me muuten voisimme turvata nykyisten viljelijöiden tulevaisuuden ja kannustaa nuoria alalle? Olemme valinneet monimuotoisen maatalouden ja tuotantomallin, joka suosii laatua ja ympäristönsuojelua. Kaikki nämä ovat rajoituksia, jotka lisäävät tuotantokustannuksia, joita markkinat eivät pysty korvaamaan. Siksi meidän on maksettava hyvitystä.
Ehdotatte toisen pilarin vahvistamista ja laajentamista määrittelemättä kuitenkaan tarkemmin, mitä se tarkoittaa.
Arvoisa komission jäsen, kysyin tätä teiltä heinäkuussa ja ikävä kyllä en tähän päivään mennessä ole saanut kysymykseeni vastausta.
Pienviljelijät eivät voi olla vastuussa kaikesta. He eivät voi ottaa harteilleen kaikkia maaseudun ongelmia: ympäristönsuojelua, maaseudun infrastruktuurin ja julkisten palvelujen säilyttämistä, maankäytön suunnittelua eikä kaikkia yhteiskunnan vaatimuksia, eläintensuojelua ja kuluttajansuojaa. Hehän sortuvat taakkansa alle.
Meidän on puolustettava valintojamme myös maailmanlaajuistesti maataloustuotteiden tuotannon ja kaupan maailmanlaajuistuessa jatkuvasti. Perustamissopimukset tarjoavat siihen sopivan välineen: yhteisön etuuskohtelu. On sääli ettei komissio mainitse tätä lainkaan, ja huomauttaisin, että maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta muistuttaa siitä päätöslauselmassaan.
Kuten kaikki tiedämme, nämä perustavanlaatuiset muutokset johtuvat unionin laajentumisesta. Meidän on kuitenkin varottava toimimasta harkitsemattomasti niin, että otetaan yhdestä pussista ja pannaan toiseen, jolloin loppujen lopuksi kukaan ei ole tyytyväinen.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, Brysselin huippukokouksessa tehtyjen päätösten jälkeen vain osa aiemmasta keskustelustamme on enää ajankohtaista. Vielä ajankohtainen aihe ovat esimerkiksi ne suuntaviivat, joihin YMP:n pitäisi perustua pitkällä aikavälillä. Mielestäni erityisen tärkeitä periaatteita on neljä.
Ensimmäinen on hintasuoja. Maanviljelijöiden, kuten muidenkin yrittäjien, on elettävä pääasiassa tuotteidensa myynnistä saatavilla tuloilla eikä veronmaksajien maksamalla tuella, joka on aina epävarmaa ja voidaan lakkauttaa koska tahansa. Viljelijät tarvitsevat kannattavia hintoja, joiden on katettava myös ympäristö-, laatu- ja turvallisuusvaatimusten sekä yhteiskunnallisten vaatimusten eli muiden kansalaisten asettamien vaatimusten aiheuttamat kustannukset. Tukien yhteys tuotantomääriin on jälleen noussut ajankohtaiseksi sen jälkeen, kun Brysselin huippukokous asetti suoran tuen kattorajan tasolle, joka ei kata edes inflaation vaikutuksia. Ellemme hyväksy maataloustulojen merkittävää laskua, varsinkin vuoden 2007 jälkeen, sitä ei ole mahdollista kompensoida muulla kuin hinnoilla, joilla perustamissopimuksen 33 artiklan mukaisesti turvataan viljelijäväestön riittävä toimeentulo. Sen on oltava lähtökohtanamme myös WTO:n kanssa käytävissä neuvotteluissa, ei päinvastoin.
Toinen periaate koskee yhteisön suosituimmuuskohtelun määritelmän tarkistamista eurooppalaisille tuottajille asetettujen vaatimusten ja toisaalta yhteisön ulkopuolisissa maissa asetettavien vaatimusten erilaisuuden vuoksi. Vaatimusten erilaisuus antaa meille oikeuden suojata sisämarkkinoitamme sosiaalisten ja ympäristövaatimusten polkemiselta maailmanmarkkinoilla.
Kolmas periaate on vakaus. Meidän on lakattava tarkistamasta pelin sääntöjä perinpohjin aina kolmen vuoden välein. Maanviljelijöiden, erityisesti nuorten viljelijöiden on, kuten kenen tahansa yrittäjän, saatava riittävästi tietoa strategisten päätösten ja investointien tekoon, joilla on vaikutuksia vähintään viidentoista vuoden päähän tai jopa koko heidän työuraansa.
Neljäs ja viimeinen periaate on elintarviketurvallisuus. Pelkät sanat eivät riitä. Tarvitsemme myös keinoja sen toteuttamiseen. Euroopan unionin kaltainen taloudellinen yksikkö ei saa olla merkittävästi riippuvainen tuonnista, niin kuin tällä hetkellä on tilanne strategisesti tärkeällä valkuaisrehualalla. Katastrofaalisen "Blair House" -sopimuksen ansiosta, joka on antanut Yhdysvalloille täyden ylilyöntiaseman öljykasvien alalla, tämän pitäisi olla päällimmäinen huolenaihe komissiolle, joka todella haluaa puolustaa Euroopan etuja. Toistaiseksi, arvoisa puhemies, tämä on kaukana todellisuudesta.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan vielä toistaa seuraavan asian: Brysselin huippukokouksen tärkein aikaansaannos oli rahoituksen selkiyttäminen. Toisin sanoen, jos puhumme suunnitteluvarmuudesta, se koskee budjetin suunnittelua, mutta viljelijöihin se ei vielä ulotu. Meidän tehtävänämme on siis lyödä lukkoon vuoteen 2013 asti noudatettava politiikka. Vain siten viljelijät saavat tulevaisuuden suunniteluun tarvitsemansa varmuuden. Se meidän on tehtävämme ja siihen komissio voi antaa oman panoksensa. Suurin piirtein vuoden loppuun mennessä tulemme laatimaan tarvittavat ehdotukset, jotta keskustelua voidaan jatkaa mielekkäällä tavalla. Valitettavasti joudun poistumaan ennen tämän keskustelun loppua. En todellakaan poistu huvin vuoksi. Lentoni lähtee puolen tunnin kuluttua, ja Prahassa minua odottaa 13 ministeriä. Toivon että suotte anteeksi etten voi osallistua keskusteluun enää klo 21:n jälkeen.

Puhemies. -
Ennen kuin keskeytämme istunnon, Fiori käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, älkää ottako tätä arvostelua henkilökohtaisesti. Haluan kiittää ministeriä läsnäolosta, mutta aion peruuttaa puheenvuoroni, kahdesta syystä. Ensinnäkin tällä parlamentilla on oma arvokkuutensa ja sen on näyttävä työskentelytavoissamme. Toiseksi maataloudessa eletään vaikeita aikoja. Me olemme poliittinen elin, ja viljelijätaustallani minusta on sietämätön ajatus, että käsittelemme maatalouskysymyksiä tällä tavalla. Päätämme ryhmän kesken, mikä on paras tapa tuoda tämäniltainen tilanne puhemies Coxin tietoon.

Puhemies. -
Jäsen Fiori, olen iloinen että toitte julki nämä ajatukset, sillä olen täysin samaa mieltä siitä, että parlamentin on säilytettävä arvokkuutensa. Muistuttaisin kuitenkin, että kuulin että komission jäsenen on poistuttava osallistuakseen toiseen tilaisuuteen vasta kun olimme jo aloittaneet, enkä voinut asialle mitään. En voi asialle yhtään sen enempää kuin tekään. Meidän on syytä ottaa opiksemme, ettei vastaava pääsisi toistumaan.
Graefe zu Baringdorf käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen varma, että meillä ei ole paljon tehtävissä tiukkojen aikataulujen ja sovittujen sitoumusten suhteen, mutta jos olisitte selittänyt parlamentille, että komission jäsen Fischlerin on oltava lentokoneessa tiettyyn aikaan tietystä syystä, olen varma, että tämä hämminki olisi voitu välttää, koska kaikki olisivat ymmärtäneet asian. Te kuitenkin ilmoititte meille vain että näin on, jolloin voi odottaakin vastarintaa parlamentin jäseniltä, ja aivan oikeutetusti, koska se on loukkaus meitä kohtaan! Me emme hyväksy sitä että näkemyksemme jätetään huomioimatta. Haluamme osallistua päätöksentekoon ja tietää mitä tapahtuu. Jos hyväksytte tämän, uskon että pystymme kohtuulliseen yhteistyöhön.

Puhemies. -
Jäsen Graefe zu Baringdorf, tämä on yksi avoimuuden tuomista ongelmista. Olen selittänyt teille ja kaikille läsnä oleville jäsenille täysin avoimesti, että olimme juuri saaneet tiedon, ettei komission jäsen Fischler voi olla läsnä keskustelun loppuun saakka. En tietenkään tiennyt syytä siihen. Sain kuulla sen samalla kuin tekin enkä aio jatkaa keskustelua tästä asiasta. Teille ilmoitettiin asiasta ja annettiin mahdollisuus kuulla Fischlerin puheenvuoro. Seuraavana on vuorossa neuvoston puheenjohtaja, jota pyytäisimme vielä palaamaan klo 21:n jälkeen.
(Istunto keskeytettiin klo 20.30 ja sitä jatkettiin klo 21.05.)

Puhemies.
 Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän peruutti tämäniltaisen paluulentonsa, koska olemme olosuhteiden pakosta joutuneet jatkamaan keskustelua aikatauluun merkityn lopetusajan jälkeen. Hän matkustaa nyt takaisin huomenna varmistaen siten, että neuvosto on edustettuna koko tämänpäiväisen keskustelun aikana.
Haluan ilmaista parlamentin puolesta, miten paljon arvostamme hänen läsnäoloaan tänään täällä parlamentissa.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jota kiitän hänen auliudestaan osallistua tähän istuntoon, minun on sanottava kuuluvani niiden joukkoon, joiden mielestä Brysselin huippukokouksen kiistattomana ansiona oli laajentumisen rahoitusmenettelyä koskevan solmun avaaminen ja maatalousalan rahoitusta koskevien sääntöjen määrääminen seuraaviksi kymmeneksi vuodeksi. Olisi kuitenkin virhe sekoittaa tämä rahoituksen vakauttaminen YMP:n nykyiseen tilanteeseen. Tähän on neljä syytä:
Ensiksikin YMP on nykyisessä muodossaan ristiriidassa maanviljelyn monitoiminnallisen lähestymistavan kanssa, mikä edellyttää YMP:n toisen pilarin merkittävää vahvistamista. Jos tähän ei päästä siirtämällä varoja ensimmäisestä pilarista, en tiedä, mistä löydämme varat tämän maksamiseksi unionin laajentuessa 25:een, 27:ään ja myöhemmin ehkä jopa 28:aan jäsenvaltioon.
Toiseksi sinisen laatikon nykyisen tilanteen puolustaminen WTO-neuvotteluissa tulee meille hyvin kalliiksi. Meidän on ehkä maksettava tästä hintana se, että meidän on tehtävä myönnytyksiä niinkin tärkeissä asioissa kuin markkinoillepääsy, alkuperänimitysten suoja ja jopa sinisestä laatikosta peräisin oleva oma tukemme.
Kolmanneksi meillä on YMP:ssä vallalla todella mielipuolinen tukijärjestelmä, eli toisin sanoen siinä myönnetään tukea joillekin maanviljelijöille ja kielletään se toisilta. Tämä ei ole kestävää pitkällä aikavälillä, ja se onkin muutettava tukijärjestelmäksi, jossa tuotteita ja tuottajia ei syrjitä ja jossa tämä epätasapaino on korjattu.
Neljäs syy tällaiseen toimintaan on se, että nykyinen tukijärjestelmä on liian monimutkainen, jotta sitä voitaisiin soveltaa 25 tai 27 jäsenen unioniin. Uskon, että nyt olisi parempi toteuttaa tasapainoinen uudistus ennen vuotta 2004 markkinoiden ja niiden sääntelyvälineiden hallinnoimiseksi. Tämä varmistaa yhteisön suosituimmuusaseman ja tuen maanviljelijöille. Uudistusta ei kannata toteuttaa laajentumisen jälkeen, koska neuvottelu- ja päätöksentekomenettelyjä varjostaa luontainen epävarmuuden riski laajentuneen unionin ensimmäisinä vuosina.

Adam (PSE).
Arvoisa puhemies, yhteinen maatalouspolitiikka on vanhanaikainen. Sitä on kiireellisesti uudistettava, jotta laajentuminen onnistuu ja pidämme kiinni sitoumuksestamme avata markkinamme alikehittyneille maille. Neuvoston äskettäisten kantojen vuoksi Euroopan parlamentin tärkeänä velvollisuutena on tukea vahvasti komission väliarviointia koskevia ehdotuksia. Vaikka ne eivät olekaan täydellisiä, ne ovat oikeansuuntaisia.
Suhtaudumme erittäin myönteisesti markkinoiden lisäuudistuksiin, jotka koskevat luopumista suorista tuotantomaksuista ja maaseudun kehityksen edistämistä. Ehdotusten ansiosta voimme lujittaa asemaamme Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa. Maatalousvaliokuntaamme hallitsevat kuitenkin maanviljelijät ja heidän etunsa. Sen näkemystä hämärtävät kaksi pakkomiellettä. Ensimmäinen on suojautuminen tuontielintarvikkeita vastaan ja toinen on vuotuisen tuen takaaminen koko maatalousteollisuudelle. Ajatus todella kilpailukykyisestä Euroopan maataloudesta maailmanmarkkinoilla ilman tukea on kaukana valiokunnan ajatusmaailmasta. Päätöslauselmassa on paljon kauniita sanoja uudistuksesta, mutta siinä asetetaan niin monia ehtoja, että epäilenpä, pystymmekö täyttämään laajentumisen tarpeet tai omat WTO:sta johtuvat velvoitteemme.
Maatalouspolitiikan suuntaa olisi muutettava, jotta siinä rohkaistaisiin maanviljelijöitä yritteliäisyyteen. Mitään myönnettyä rahoitustukea ei pitäisi pitää itsestäänselvänä oikeutena. Se on ansaittava ja sellaisella tavalla, jonka kansalaiset voivat hyväksyä.
Olisin toivonut komissiolta pidemmälle meneviä ehdotuksia. Meidän on edettävä kohti maailmanmarkkinahintoja vähentämällä asteittain suoria maksuja, lopetettava kiintiöt ja varmistettava, että vuosibudjettia todella leikataan. On naurettavaa, että puolet yhteisön talousarviosta tuhlataan sellaiseen toimintaan, jonka osuus BKT:sta vähenee jatkuvasti.

Busk (ELDR).
Kiitos, arvoisa puhemies. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, komission maatalouspolitiikan väliarviointi on vakaa perusta keskustelujen käynnistämiseksi EU:n maatalouspolitiikan tulevasta uudistuksesta.
Brysselissä tehty päätös pitkän aikavälin rahoituksesta tukee laajentumista. Tämä on hyvä asia, josta meidän on kiitettävä puheenjohtajaa. Kaikkien uudistusten pitäisi keskittyä maanviljelijöihin ja kuluttajiin. Uudistusten olisi oltava dynaamisia ja jatkoa Berliinin huippukokouksessa vuonna 1999 käynnistetylle vapauttamiselle. Niihin olisi sisällyttävä mukautuksia vastauksena markkinatalouteen ja maailmanmarkkinahintoihin sekä tämän vuoksi myös perinteistä tukipolitiikkaa koskevia leikkauksia ja muutoksia.
EU:n maatalouspolitiikan uudistamista olisi siten valmisteltava vuotta 2006 edeltävällä ajanjaksolla, jotta Euroopan maanviljelijät olisivat kilpailukykyisiä tulevilla maailmanmarkkinoilla.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, vuoden 1992 maatalousuudistuksella käynnistettyä ja Agenda 2000 -asiakirjalla jatkettua uudistusprosessia on vietävä eteenpäin ja mukautettava vastaamaan muuttuvia olosuhteita. Komission ehdotukset ovat perusta keskusteluille vuoden 2007 jälkeen, koska monia asiakirjassa asianmukaisesti määriteltyjä aiheita ja ongelmia ei ole vielä ratkaistu. Yhteinen maatalouspolitiikka oli kuitenkin onnistunut, ja sen menestymisen taustalla olevia tekijöitä on yhä puolustettava. Olen varsin vakuuttunut siitä, että valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselissä tekemistä päätöksistä keskustellaan vielä laajasti sen osalta, miten käsittelemme EU:n maatalouspolitiikan tulevia menoja ennalta määritetyssä rahoituskehyksessä, johon kuuluvat myös kymmenen ehdokasvaltiota. Tästä näkökulmasta katsottuna päätöslauselmaesitys on vain pikakatsaus, ei uudistusasiakirja.
Maatalousbudjetin jäädyttäminen vuoden 2006 tasolle vuodesta 2007 alkaen merkitsee vuotuista maataloustukien leikkausta nykyisten jäsenvaltioiden maanviljelijöille. Tämä on vaikea ja jopa mahdoton saavuttaa vuonna 2003 eli vuosi ennen vaaleja. Ei ole mahdollista päästä yhteisymmärrykseen siitä, että maanviljelijöiden olisi kannettava laajentumisen kustannukset. Kuitenkin näyttää epäilyttävästi siltä, että tähän juuri pyritään.
Puheenjohtaja mainitsi puheenvuorossaan, että maitoalaa varten on jätetty ehdotuksia. Haluan kysyä teiltä, arvoisa puheenjohtaja, milloin nämä ehdotukset mielestänne pannaan täytäntöön. Ennen vuotta 2008 vai sen jälkeen?

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää valiokuntamme puheenjohtajaa Daulia hänen esittämästään päätöslauselmasta. Tämä ei ole kuitenkaan pelkästään Daulin päätöslauselma, vaan sitä tukee koko maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta. Toivon, että koko Euroopan parlamentti tukee huomenna tätä päätöslauselmaa. Henkilökohtaisena saavutuksenanne on ollut yhdistää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa vallalla olevat monet erilaiset suuntaukset sekä kirjata muistiin Euroopan parlamentin halu saada äänensä kuuluviin uudistusprosessissa. Pyydänkin teitä, arvoisa puheenjohtaja, välittämään tämän tahdon neuvostolle. Euroopan parlamentti haluaa, että asia ratkaistaan yhteispäätösmenettelyllä. Se haluaa, että päätökset tehdään yhteispäätösmenettelyllä sisältöä ja muotoa koskevissa keskusteluissa ja se haluaa, että taloudellisista voimavaroista päätetään yhteispäätösmenettelyllä.
Emme halua hallitustenvälisen konferenssin tasolla tehtyjä kummallisia päätöksiä, joissa meille ilmoitetaan maatalouspolitiikalle kohdistettu rahamäärä ilman, että kukaan pyrkii koskaan vetämään yhdysviivaa tarvittavien olennaisten uudistusten ja niiden taloudellisen vaikutuksen välille. Haluamme, että asioista päätetään yhteispäätösmenettelyllä sekä maatalouspolitiikassa että rahoitusalalla. Toimitte viisaasti, kun ette rajoittaneet toisen pilarin soveltamisalaa, koska emme olisi tätä hyväksyneet. Meidän on kuitenkin päästävä tilanteeseen, jossa Euroopan parlamentilla on myös rahoitusta koskevaa riippumattomuutta ykköspilarissa, ja se voi lisäksi päättää maatalouspolitiikan pääkohdista. Olen tyytyväinen siihen, että komissio tukee meitä ja että komission jäsen Fischler vie uudistuksia eteenpäin parlamentin haluamaan suuntaan.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, kiitän myös puheenjohtajaa hänen läsnäolostaan ja haluan myös kiittää komission jäsentä hänen avoimuudestaan ja tahdostaan jatkaa Euroopan maatalouden tulevaisuutta koskevaa keskustelua. Parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on täydentänyt hänen uudistusehdotuksiaan yhtä harkitusti, ja yhdyn edelliseen puhujaan kehuakseni valiokuntamme puheenjohtajaa.
Tämän keskustelun on nyt syrjäyttänyt jossain määrin valtion päämiesten päätös pitää kiinni Berliinissä tehdyistä päätöksistä. Olen huomauttanut useaan otteeseen tässä parlamentissa, että yksi maanviljelijöiden kohtaamista vaikeimmista ongelmista on tilanteen epävarmuus - se, etteivät he voi suunnitella maatilojensa kehittämistä edes lyhyellä aikavälillä. Maanviljelijät tulkitsivat Berliinin huippukokouksen siten, että siellä laadittiin maataloutta koskeva asialista ilman mukautuksia vuodeksi 2006. Tämän vuoksi valtion päämiesten äskettäinen päätös on mielestäni oikea ja palauttaa jossain määrin normaaliuden tilanteessa, josta oli muodostumassa maanviljelijöiden kiistakapula.
Olen erityisen tyytyväinen pidemmän aikavälin budjettivakuutuksiin vuodeksi 2013, mutta minusta prosentin inflaatiovaraus olisi sidottava vähintäänkin indeksiin. Olen tyytyväinen siihen, että EU on sitoutunut suojaamaan maanviljelijöidensä etuja, ja tältä osin komission jäsen Fischler on osoittanut mielestäni uskottavaa johtajuutta.
Pyytäisinkin ministeriä selvittämään äskettäisten päätösten valossa, mitä mieltä hän on tuista luopumisesta ja pakollisesta tukien mukauttamisesta.

Van Dam (EDD). -
Arvoisa puhemies, komission jäsen Fischler ehdotti viime kesänä luopumista suorista tuotantomaksuista, mikä asetti WTO-neuvottelut oikealle uralle. Suorista maksuista luopumisella voi olla kuitenkin myös haittapuolensa. Jos korkeat maahinnat merkitsevät, että nuoret maanviljelijät eivät silloin pysty ottamaan maatilaa hoitaakseen, olemme osuneet harhaan.
Komission jäsen Fischler on tällä välin siirtynyt oikealle Schröderin ja Chiracin ennalta sovittujen päätösten vuoksi Brysselin huippukokouksessa. Mitä onkaan jäljellä komission jäsenen suunnitelmista, joiden tarkoituksena oli antaa maatalouspolitiikalle enemmän liikkumavaraa siirtämällä varoja?
Jos YMP:n talousarvio jäädytetään, tämä merkitsee suorien maksujen väistämätöntä laskua. Fischler huomautti eilen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, ettemme voi pakottaa maanviljelijöitä luopumaan yli kolmesta prosentista vuosittaisia avustuksiaan. Tältä osin maanviljelijät voivat odottaa enemmän tämän komission jäsenen realismilta kuin monilta ministereiltä, joiden mielestä poliittisia uudistuksia ei tarvita mutta jotka kuitenkin jäädyttävät talousarvion laajentuneessa unionissa.

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointi on varmastikin innovatiivinen, mutta YMP:tä koskevan keskustelun on oltava huomattavasti radikaalimpaa. Kyse ei ole eikä voi olla siitä, miten tukijärjestelmää voidaan parantaa, vaan ongelmana ovat tuet. Meidän on kysyttävä itseltämme, miksi - jos tähän on vielä olemassa joku syy - meidän olisi edelleen sovellettava valtavaa protektionistista järjestelmää, joka on eurooppalaisten kuluttajien etujen vastainen ja rankaisee häpeällisesti köyhimpien maiden maanviljelijöitä.
Mitä järkeä on siinä, että yli 40 prosenttia Euroopan talousarviosta käytetään tukemaan maanviljelyä, jonka osuus on keskimäärin 2 prosenttia BKT:stä ja joka työllistää 5 prosenttia Euroopan työvoimasta järjestelmässä, joka edistää tuhlausta, petoksia, tehottomuutta ja saastumista? Yhtäältä Euroopan kansalaiset maksavat yli 40 miljardia euroa vuodessa YMP:n talousarvioon ja toisaalta jokainen kansalainen kuluttaa yli 300 euroa maatilatuotteiden ostamiseen, mikä on 300 euroa enemmän kuin mitä heidän pitäisi maksaa, jos meillä ei olisi yhteistä maatalouspolitiikkaa.
Lopuksi Euroopan protektionistinen maatalousjärjestelmä tuhoaa järjestelmällisesti satojen miljoonien ihmisten mahdollisuudet päästä irti köyhyydestä, koska heidät on syrjäytetty sekä Euroopan että niiden muiden maiden markkinoilta, jotka ovat riippuvaisia tuetusta tuonnista.
Meidän on tuotava äänekkäästi ja selkeästi julki, että Euroopan ja Yhdysvaltojen protektionistiset maatalouspolitiikat ovat pöyristyttäviä ja että samalla kun vauraat valtiot antavat kehitysmaille tukea 50 miljardia euroa, nämä politiikat maksavat näille samoille valtioille yksistään 100 miljardia euroa. Meidän on keskusteltava nimenomaan tästä asiasta, ei pelkästään tuista luopumisesta.

Klaß (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointi on herättänyt vilkasta keskustelua Euroopan maatiloilla. Olen tyytyväinen siihen, että komissio on esittänyt arviointinsa aikataulun mukaisesti. Haluan erityisesti kiittää väliarvioinnin eteenpäin suuntautuneisuudesta. Haluan kuitenkin korostaa komission jäsenen toteamusta ja toistaa sen: meidän on pidettävä tätä asiakirjaa pohjana keskustelulle, johon meitä kaikkia kehotetaan osallistumaan.
Komissio on ehdottanut uudistusta koskevaa laaja-alaista lähestymistapaa. Monet alat kaipaavat vielä kipeästi selvennyksiä ja keskusteluja. Brysselissä 24. ja 25. lokakuuta järjestetyssä huippukokouksessa asetettiin rahoituskehys vuoteen 2013 asti. Meidän on nyt määritettävä hyvissä ajoin laajentuneen yhteisön maatalouspolitiikan muoto. Daulin päätöslauselmaesityksestä äänestettiin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa kaikkien ryhmien välisten pitkällisten keskustelujen ja monien tarkistusten jälkeen. Haluan kiittää Daulia erinomaisesta työstä ja kompromissihalusta. Pyydän siksi kollegoitani äänestämään tämän päätöslauselmaesityksen puolesta.
Meidän ei tarvitse syventyä tänään enää tämän enempää yksityiskohtiin. Toivon, että meillä on riittävästi tilaisuuksia palata niihin myöhemmin. Haluan kuitenkin käsitellä lyhyesti muutamaa tärkeää kohtaa. Tuista luopumista ja muodollisuuksien vähentämistä koskeva ajatus kuulostaa houkuttelevalta. En voi kuitenkaan kuvitella, että kumpikaan niistä toimisi käytännössä. Puhumme maanviljelijäperheille myönnettävistä rahoista ja tämä merkitsee, että sen jakamista varten on määritettävä oikeudenmukaiset ja mitattavissa olevat perusteet. Mielestäni historiallisten viitearvojen asettaminen maatalouspolitiikkamme tulevaisuuden perustaksi, kuten komissio ehdottaa, ei ole kovinkaan eteenpäin suuntautuvaa. Komission olisi ehdotettava sääntöjä, sitoumuksia ja tilintarkastuksia koskevia yksinkertaisia ja tehokkaita menettelyjä. Emme voi hyväksyä ajatusta siitä, että maatiloja rasitetaan uusilla ja tarpeettomilla muodollisuuksilla ja kustannuksilla. Toivon, että meille suodaan joulukuussa tilaisuus keskustella markkinajärjestelyjä koskevista konkreettisista komission ehdotuksista.
Rodríguez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, täysistunnossa tänä aamuna esitetty päätöslauselma on tosiaankin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kaikkien poliittisten ryhmien sopimuksen ja yhteisymmärryksen tulos. Yhteisymmärrystä ei olisi kuitenkaan koskaan saavutettu ilman valiokunnan puheenjohtajan Daulin hienoa työtä. Haluan kiittää häntä kaikesta hänen tekemästään työstä.
Kaikki poliittiset ryhmät osoittavat koko päätöslauselmassa tukevansa yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista, jota kaikki pidämme välttämättömänä. Olemme tyytyväisiä päätöslauselman tavoitteisiin ja tuemme niitä. YMP:n toisen pilarin talousarviota on ehdottomasti vahvistettava siirtämällä varoja ensimmäisestä toiseen pilariin. Toisen pilarin vahvistaminen ja sen soveltamisalan ulottaminen elintarvikkeiden turvallisuuteen ja laatuun ovat epäilemättä hyvin myönteisiä toimia. Uudistuksessa harkitaan lisäksi varojen dynaamista mukauttamista sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevien perusteiden mukaisesti.
Jäljellä on kuitenkin joitakin hyvin huolestuttavia seikkoja. Uudistuksessa ehdotetut pakolliset mukautukset eivät ole todellisia mukautuksia. Kyse on pikemminkin tuen monialaisesta leikkaamisesta, mitä en voi tukea. Olemme erittäin huolestuneita tuesta luopumista koskevasta periaatteesta. Viiteajankohtaa koskevaa käsitettä ei voida käyttää yksittäisen tuen ja tuesta luopumisen määrittämiseksi. Muussa tapauksessa se tekee lopun tämän välineen käytöstä siten, että YMP:ssa myönnettyä tukea jaettaisiin oikeudenmukaisemmin, koska politiikka on aiheuttanut maanviljelyalueiden ja maanviljelijöiden välille valtavia eroja koko Euroopan unionin alueella.
Uudistus on entistäkin välttämättömämpää neuvoston sopimusta koskevan keskustelumme jälkeen. Ei ole mahdollista, että kaikkien maanviljelijöiden on maksettava yhtä paljon maatalousbudjetin leikkaamisesta. Ne 5 prosenttia maanviljelijöistä, jotka saivat 50 prosenttia suorasta tuesta vuonna 2001, pystyvät ehkä kestämään tämän vähennyksen, mutta eivät varmastikaan pienten ja keskikokoisten maatilojen maanviljelijät.

Pesälä (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, haluan myöskin ensin lämpimästi kiittää valiokunnan puheenjohtajaa, koska hän pystyi hyvin erikoislaatuisessa tilanteessa luomaan näinkin yksituumaisen ja kattavan pohjan tälle asialle. Lämmin kiitos herra puheenjohtaja. EU:n maatalouspolitiikka on nyt erityisessä ja hyvin vaikeassa myllerryksessä ja tilanteessa laajentumisen ja WTO-neuvottelujen alla. Sen tähden on hyvin tärkeää, että pystymme luomaan hyvin vakaata ja tulevaisuuteen luottavaa ja uskovaa maatalouspolitiikkaa, varsinkin kun kysymys on nyt myös laajentumisesta.
Komission tulee esittää sellaisia kriteerejä tulevissa asetusesityksissään, että vaikeista luonnonolosuhteista aiheutuvat haitat ja ympäristöohjelmien toimeenpanosta aiheutuvat tarpeet huomioidaan. Nimenomaan ympäristötoimissa lähtökohdan tulee olla olemassa olevien ohjelmien vahvistaminen. Ohjelmiin tarvitaan joustavuutta, muun muassa rahoitustasojen määrittelemisessä, niin, että jäsenmaat voivat määritellä rahoitustarpeen eri toimiin omien olosuhteittensa mukaisesti.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja etenkin Välimeren alueen jäsenvaltioiden maanviljelijöitä vaaditaan uudistuksen ja laajentumisen maksumiehiksi korvaamalla nykyiset rasitteet, kurjat kiintiöt ja pöyristyttävän korkeat tullit dramaattisilla leikkauksilla ilman mitään hyvitystä, vaikka perusmaataloustuotteiden hinnat ovat jo nyt hyvin alhaisia. Tällä on järkyttävä vaikutus pienten ja keskisuurten tuottajien ennestään jo huomattavasti kaventuneeseen tuloon. Heidän on pakko luopua alasta, mikä vähentää maataloustuotantoa ja heikentää standardeja.
Brysselin huippukokouksessa tehty päätös jäädyttää EU:n maatalousmenot vuotta 2006 edeltävälle tasolle vuoteen 2013 asti, johon on lisätty 1 prosentin vuotuinen inflaatiovaraus, vähentää suoraan määrärahoja. Tämä johtuu siitä, että ne jaetaan 25 valtion kesken ja inflaatiovähennystä on tarkoituksellisesti painettu alaspäin. Inflaatio on tähän verrattuna jo kaksinkertainen ja sen odotetaan nousevan, kun unioniin liittyy 10 uutta valtiota. Tapa, jolla YMP:aa sovelletaan hakijavaltioihin, on täysin syrjivä. Suorat tuet on asetettu 25 prosentin tasolle ensimmäisenä vuotena ja ne nousevat 100 prosenttiin vuonna 2013 eli toisin sanoen silloin, kun tuilla ei enää ole mitään arvoa.
Lopuksi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston jäsenenä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos kun jäitte istuntosaliin. Aluksi haluan korostaa maatalousvaliokunnan hyväksymän päätöslauselmaluonnoksen merkitystä. Se on tulosta kaikkien poliittisten ryhmien pyrkimyksestä päästä yksimielisyyteen yhteisestä maatalouspolitiikasta, jossa vaikuttavat varsin monet intressit.
Sen vuoksi on aiheellista kiittää maatalousvaliokunnan jäseniä, jotka koordinoivat työskentelyä, ja erityisesti puheenjohtajaa ja ehdotuksen tekijää Daulia. Uskon, että myös neuvosto ja komissio ottavat huomioon nämä johtopäätökset.
Monia kysymyksiä voitaisiin esittää väliarviointia koskevasta ehdotuksesta. Koska puheaika on rajallinen, keskityn kysymykseen, joka Etelä-Euroopan kansalaisena huolestuttaa minua eniten, nimittäin niin sanottuihin tuotantomääristä riippumattomiin tukiin. Omassa maassani tuotanto on alhainen ja viljelijät joutuvat kamppailemaan hyvin vaikeissa olosuhteissa. Ensinnäkin ehdotuksessa ei tarkastella tukien todellista erottamista tuotantomääristä, sillä siinä tuki yhdistetään muutaman edeltävän vuoden aikana saatuun tukeen, siis aikaisempaan tuotantoon. Ainoa muutos on se, että viljelijöitä ei vaadita tuottamaan.
Toiseksi, koska viljelijöitä ei vaadita tuottamaan, he saattavat lopettaa viljelemisen vaikeilla alueilla, joilla tuottavuus on alhainen. Tämä johtaa todelliseen taantumiseen maaseutualueilla, joilla pyrimme tukemaan kehitystä. Emme saa unohtaa, että maaseudun kehityksen kantava voima on tuotanto. Tuki on tervetullutta, mutta se on vain tukea.
Tämän vuoksi päätöslauselmaan on sisällytetty 7 kohta. Siinä sanotaan, että tuotantomääristä osittain riippumattomat tuet ovat olennaisen tärkeitä.
Haluan sanoa lopuksi, että viljelijät ovat kaiken aikaa olettaneet, että asetelma pysyisi muuttumattomana vuoteen 2006 asti. Tällä väliarvioinniksi kutsutulla uudistuksella muutettaisiin todennäköisesti asetelmaa ennen vuotta 2006. Katson, että tämä aiheuttaa suurta epävarmuutta alalla, jolla on jo kylliksi muitakin uhkia.
Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän ensiksi vilpittömästi esittelijä Joseph Daulia. Suhtaudun monien edellisten puhujien tavoin erittäin myönteisesti siihen, että eurooppalaista maatalousmallia laajennetaan kattamaan monimuotoisen maatalouden Euroopan unionin laajentuessa. Tämä edellyttää vaatimukset täyttävää ulkoista suojelua, ja meidän on vielä säänneltävä markkinoita EU:ssa. Vaikka näen laajentumisvalmisteluissa vähitellen ilmenneen ranskalais-saksalaisen yhtenäisyyden perusolemukseltaan kuitenkin hyvänä asiana, se herättää mielestäni tiettyjä kysymyksiä. Vaikka veronmaksajat ja viljelijät tietävät, miten paljon rahaa käytetään vuoteen 2013 mennessä, he eivät tiedä, mihin sitä käytetään. Saksan asema nettomaksajana on entistä epäedullisempi yksinkertaisesti siksi, että Saksan liittokansleri on sitonut meidät, 25 valtiota, noudattamaan sovittua maatalouspoliittista rahoituskehystä vuosina 2006-2013. Kuten olemme yhä uudelleen saaneet kuulla ja kuten komission jäsenkin on kertonut meille, vuoden 2006 jälkeen välttämätön korvausten vähentäminen merkitsee sitä, että maataloutta varten myönnetään tähänastista vähemmän rahaa, mikä koskee erityisesti Saksaa. Haluan ainoastaan, että kritiikki on selvää. Kanslerillamme ei muuten ole Saksan viljelijöiden ystävän maine!
Maatalousasioista vastaava komission jäsen on esittänyt, että EU:n viljelijöiden nettomaksuosuus laajentumisen rahoittamisesta on 500 miljoonaa euroa vuonna 2013. Tämä on uusille jäsenvaltioille annettavista suorista tuista aiheutuvien lisäkustannusten ja EU:n huippukokouksessa hyväksyttyjen lisääntyvien maatalousmenojen välinen erotus. Tämä komission laskelma merkitsee mielestäni sitä, että Euroopan viljelijät joutuvat maksamaan leijonanosan laajentumisesta aiheutuvista kustannuksista. Maatalousasioista vastaava komission jäsen on jatkuvasti esittänyt myönteisenä asiana sen, että Brysselin huippukokouksessa ei hyväksytty maaseudun kehittämiseen, siis toiseen pilariin, tarkoitettujen varojen rajoittamista, mutta hän voi myös kertoa meille, että ?
(Puhemies keskeytti puheenvuoron)

Redondo Jiménez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin olisin halunnut kiittää komission jäsentä, mutta hän ei päässyt velvollisuuksiltaan osallistumaan tähän tärkeään parlamentin keskusteluun. Kiitän ensiksi jäsen Daulia sovittelutyöstä, johon hän on ryhtynyt vaikeassa tehtävässään päätöslauselman edistämiseksi. Päätöslauselma on erityisesti hänen, mutta myös kaikkien poliittisten ryhmien uutteran työn tulos. Parlamentin ei pitäisi esittää muutoksia, sillä se uhkaisi yksimielisyyttä.
Brysselin huippukokouksessa selvitettiin monia epäselviä kohtia, erityisesti menoille asetettuja ylärajoja. YMP:n arvioinnin sisällöstä on kuitenkin vielä epäilyksiä. Niitä ei selvitetä ennen kuin komissio tekee lainsäädäntöehdotuksensa. Tämän vuoksi on mielestäni erittäin tärkeää, että me kaikkien asiakirjassa edustettuina olevien poliittisten ryhmien jäsenet ilmaisemme kantamme selvästi huomenna. Viljelijöitä tukevan viestin on oltava tehokas, selvä ja suora. Meidän on sanottava viljelijöille, että vaikka yhteistä maatalouspolitiikkaa on tarkistettava, varmistamme sen toteutumisen parhaalla mahdollisella tavalla vuoteen 2013 myönnettyjen varojen puitteissa.
Arvioinnin kahdesta keskeisestä tekijästä minua huolestuttavat erityisesti tuotantomääristä riippumattomat tuet, kuten jotkut jäsenet ovat jo maininneet. Jos tämä toteutetaan ehdotetulla tavalla, YMP nähdäkseni tukahdutetaan. Meidän on harkittava asiaa pitkään ja perusteellisesti. Katson, että tuotantomääristä osittain riippumattomat tuet, sellaisina kuin niitä on ehdotettu yksimielisesti jäsen Daulin ansiosta, on askel oikeaan suuntaan, mutta voisimme silti vielä tarkastella näitä kysymyksiä yksityiskohtaisemmin ja perusteellisemmin.
Menemättä yksityiskohtiin haluan korostaa yleisesti, että meidän on varmistettava maaseudun naisten ja nuorten tulevaisuus, sillä muuten maaseudulla ei tapahdu sukupolvenvaihdosta.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvostamme todella suuresti komission jäsenen ja yleensäkin komission laajentumista ja maaseudun kehittämistä koskevia toimia. Kyseessä on rohkea yritys, ja osan varoista, joilla tuetaan markkinoita, siirtäminen juuri köyhimmille maaseutualueille on ajankohtaista ja myönteistä. Kuten aina, kun joku hyötyy, moni muu kärsii. Aikaisemmat puhujat ovat jo maininneet syitä, joiden vuoksi tukien erottaminen tuotantomääristä on valitettavaa, ja muita teknisiä näkökohtia, joita en aio toistaa. Haluan sen sijaan keskittyä näiden uudistusten myönteiseen puoleen, tähän rohkeaan vetoon, ja korostaa seikkaa, joka valitettavasti jätetään aivan liian usein huomiotta. Tämän seikan esiin tuominen on itse asiassa erittäin myönteistä heidän kannaltaan, jotka kannattavat syrjäisimpien alueiden, erityisesti vuoristoalueiden kehittämistä. Tämä maaseudun kehittämistä käsittelevä luku on erittäin tärkeä, mutta senkin merkitys on suurelta osin unohdettu.
Sana "vuoristo" ei esiinny komission jäsenen väliarvioinnissa, vaikka hän vasta muutama viikko sitten piti kaksipäiväisen vuoristokysymyksiä käsittelevän seminaarin. Silti keskustelu avattiin ja päätettiin tässäkin tapauksessa edistystä saavuttamatta. Sana "vuoristo" ei esiinny myöskään asiakirjassa, josta keskustelemme, mutta vuoristoon liittyviä kysymyksiä löytyy varsin vaivatta jäsen Daulin asiakirjasta. Kiitän lämpimästi jäsen Daulia. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan päätöslauselmaesityksen 1 kohdassa esimerkiksi kehotetaan monimuotoisen maatalouden kehittämiseen. Vuoristoalueiden maanviljely on tyypillisen vaihteleva ja monimuotoinen viljelyn muoto. Asiakirjan 3 kohdassa, jossa kehotetaan määrittelemään tarkemmin ympäristön, kansanterveyden ja eläintensuojelun tavoitteet, esitetään tekijöitä, jotka ovat aina olleet olennaisia vuoristoalueiden maanviljelyssä ja joita minä kutsuisin kotoperäiseksi vuoristoalueiden maanviljelyksi. Vuoristoalueet sisältyvät kuitenkin ennen kaikkea maaseudun kehittämistä käsittelevään lukuun.
Asiakirjan 17 kohdassa kehotetaan tiettyihin toimiin, jotka eroavat viljelyalueiden tyyppien mukaan. Myös 18 kohdassa todetaan, että on ehdottoman tärkeää säilyttää perinteiset perhetilat ja tukea epäsuotuisten alueiden ja syrjäisimpien alueiden nuoria viljelijöitä. Valitettavasti vuoristoalueiden kaukainen sijainti merkitsee sitä, että alueet ovat aina syrjäisimpiä ja varmasti epäsuotuisampia alueita tasankoihin verrattuna. Lopuksi 20 kohdassa komissiota kehotetaan antamaan jakoperusteissa etusija epäsuotuisille, haavoittuvimmille ja puutteenalaisimmille alueille, mihin minä lisäisin, että ei pelkästään kehittämistä koskevien suunnitelmien tekemiseksi, vaan luottamuksen lujittamiseksi.
Tämä on tilanne Euroopan vuoristoalueilla, joiden osuus Euroopan alueesta on 30 prosenttia ja joilla 5 prosenttia sen väestöstä asuu. Vuoristot eivät halua olla ongelma-alueita. Ne haluavat, että niiden voimavaroja käytetään tehokkaammin koko unionin hyväksi. Meidän on kutsuttava niitä niiden omalla nimellään. Meidän on epäröimättä tunnustettava niiden erityistilanne ja etenkin mainittava ne nimeltä uudessa perustamissopimuksessa, jotta niille annetaan keskeinen asema ja tarjotaan oikeusperusta, jonka nojalla voidaan laatia tilapäisdirektiivi. Meidän on ryhdyttävä laatimaan asiakirjaa, jossa otetaan huomioon erityisesti ja yksinomaan vuoristoalueiden tarpeet. Tämä voisi olla alku perusteelliselle muutokselle, jolla parannettaisiin vuoristoalueiden ja epäsuotuisten alueiden tilannetta ja annettaisiin niille samat mahdollisuudet elämään ja kasvuun kuin muille yhteisön alueille.
Kiitän vielä puheenjohtajaamme Daulia, jonka aloitteesta olen voinut tehdä nämä hyvin tärkeää asiaa koskevat huomiot.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kun maatalousasioista vastaava komission jäsen Fischler yritti tarjota syyskuussa Luxemburgissa uudistusehdotuksiaan ammattijärjestöille ja poliitikoille, hän osoitti ymmärtävänsä hyvin suurherttuakunnan tilanteen, jonka hän luokittelee erityistapaukseksi. Hän sanoi esimerkiksi, että jos tällaiset erityistilanteet heijastuisivat politiikkaan, minkä hän toivoisi näkevänsä, niin silloin olisi tehtävä omat suunnitelmat Luxemburgia varten, ja hänen ehdotuksestaan tästä tuli erittäin toteuttamiskelpoinen mahdollisuus. Komission jäsen Fischler vakuutti Luxemburgille samassa yhteydessä siitä, että hänen mielestään me olimme toteuttaneet maaseudun kehittämisen esimerkillisesti, ja samalla hän sanoi jopa, että missään muualla EU:n varoja ei ole käytetty tehokkaammin. Tämä on erittäin hienoa.
Kun tällaisiin uudistusideoihin liittyviä lainsäädäntöehdotuksia on käsiteltävänä, huomaamme tietenkin, miten paljon voimme luottaa näihin lausuntoihin. Ehdotettu mukauttaminen, siis korvausten asteittainen vähentäminen viidenneksellä, vaikuttaisi Luxemburgissa 70 prosenttiin tiloista. Lisäksi tulojen odotetaan laskevan tuottajahintojen leikkausten ja pakollisen 10 prosentin "ympäristösyihin perustuvan kesannoinnin" vuoksi. Tätä ei voida hyväksyä, sillä se johtaisi yhteiskunnan ja ympäristön kannalta ikävään perhetilojen toiminnan loppumiseen. Ehdotuksille, joilla saataisiin itälaajentuminen päätökseen pyyhkäisemällä viljelijät pois maailmankartalta, on oma paikkansa, nimittäin roskakori. Minä voin äänestää kompromissipäätöslauselman puolesta, johon Joseph Daul on käyttänyt paljon aikaa ja kärsivällisyyttä, joskin vastahakoisesti, Joseph! Huippukokouksessa sovittiin 25. lokakuuta, luojan kiitos, että Berliinissä vuonna 2000 vuoteen 2006 voimassa olevaksi sovittua yhteistä maatalouspolitiikkaa ei vahingoitettaisi radikaaleilla muutoksilla ennen kyseistä vuotta. Meillä ja komissiolla on siis aikaa harkita asiaa. Joka tapauksessa epäsuotuisia alueita ei pitäisi rasittaa mukauttamisella eikä myöskään pakollisella ympäristösyihin perustuvalla kesannoinnilla. Lopuksi haluan ?
(Puhemies keskeytti puheenvuoron)

Fischer Boel
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä oikein paljon siitä, että saan osallistua tänään tähän keskusteluun, joka on mielestäni mielenkiintoinen ja erittäin rakentava. Haluan kiittää toistamiseen Euroopan parlamenttia komission tiedonannon käsittelystä, ja ymmärtääkseni päätös saatetaan tehdä huomisessa kokouksessa.
Minun varmaan sallitaan yhtyä tänä iltana tässä kokouksessa maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puheenjohtajalle suunnattuun ylistykseen. Ymmärrän tietenkin keskustelusta, että Euroopan parlamentilla on yhtä monta lähestymistapaa yhteisön maatalouspolitiikkaan kuin meillä ministerineuvostossa, ja sen vuoksi arvostan kovasti sitä, miten äärimmäisen taitavasti jäsen Daul on selvinnyt vaikeuksista, kuten käy ilmi ehdotuksesta, josta kohta äänestetään.
Monet mainitsivat ohimennen kysymyksen näkymistä maatalouspolitiikan uudistamiseksi Brysselin huippukokouksen mukaisesti. Miltä maatalouspolitiikka lopulta näyttää? Kuinka kauan uudistukset vievät? On monia ratkaisemattomia kysymyksiä, mutta Brysselin huippukokouksessa tehtyjen päätelmien mukaisesti Eurooppa-neuvosto selvitti asioita, jotka koskevat markkina-alueen enimmäiskustannuksia ja suoria tukia vuonna 2013 päättyvälle talousarviokaudelle.
Tässä yhteydessä haluan kiinnittää huomiota päätelmien 12 jaksoon, jossa itse asiassa sanotaan kolme eri asiaa.
Ensimmäinen on se, että päätelmissä vahvistetaan markkinoihin liittyvien menojen ja suorien tukien ylärajat eikä yhteisen maatalouspolitiikan tulevia päätöksiä.
Toinen on se, että siinä ei ennakoida Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmien 22 kohdan täytäntöönpanon mahdollisia tuloksia. Päätelmien 22 kohta on perusta maatalouspolitiikan väliarvioinnille, josta keskustelimme äskettäin pidetyissä ministerineuvoston kokouksissa.
Kolmas asia, joka on myös vastaus tiettyihin tänä iltana esitettyihin kysymyksiin, on se, että se mitä on todettu, ei rajoita Euroopan unionin tekemien kansainvälisten sitoumusten noudattamista esimerkiksi seuraavan Dohan kierroksen käynnistämisen sekä niiden tapojen ja välineiden osalta, joiden on oltava olemassa ennen ensi vuoden maaliskuun loppua.
Kuten sanoin myös ensimmäisessä puheenvuorossani, neuvottelut kullakin mainitulla kolmella alalla jatkuvat eikä niihin välttämättä vaikuta se, että Eurooppa-neuvosto on nyt vahvistanut ylärajan menoille vuoteen 2013 asti. En rasita enempää parlamentin jäseniä selvityksellä neuvoston kannasta kehitykseen, mutta miten kauas pääsemme, ja jännittävää ja kiintoisaa on tietenkin juuri se, miten kauas pääsemme yksittäisillä alueilla, riippuu täysin yksittäisten jäsenvaltioiden toiveista ja siitä, mitä voimme sopia ministerineuvostossa. Jännittäviä tehtäviä on siis vielä edessä ja odotamme innolla niiden suorittamista.
Haluan kiittää teitä vielä saumattomasta yhteistyöstä, jota olemme tehneet Euroopan parlamentin kanssa. Toivon, että jatkamme tästä tulevissa yhteisön maatalouspolitiikan kehittämistä koskevissa keskusteluissa tuottajien ja kuluttajien iloksi ja hyödyksi.
Puhemies.
Kiitos oikein paljon, neuvoston puheenjohtaja. Näitte vaivaa jäädäksenne istuntoon ja pysyitte myös hyvin sallitussa puheajassa. Se on melko poikkeuksellista neuvostolle. Ette edes käyttänyt täyttä viittä minuuttia, joihin teillä oli oikeus, mistä teille kuuluu suuri kunnia.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 45 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.

Folias (PPE-DE)
Ei ole kovinkaan yllättävää, kun otetaan huomioon uuden yhteisen maatalouspolitiikan muotoutuminen yhteisön laajentuessa, että EU:n maaseutuväestö on erityisesti Kreikassa erittäin huolissaan ja miettii, voiko se jatkaa valitsemassaan ammatissa, joka on hyvin tarpeellinen ja erityisen tärkeä Euroopan talouden ja eurooppalaisen yhteiskunnan kannalta.
Miksi? Koska maatalouden kokonaistuet kasvavat 8 prosentilla vuosina 2006-2013, kun varaudutaan pienimpään mahdolliseen inflaatioon.
Haluaisin verrata tätä levottomuutta herättävää kasvua lukuisiin muihin EU:n laajentumisesta aiheutuviin kasvuihin perusteellisemman kuvan antamiseksi tulevasta kehityksestä.
Jäsenvaltioiden määrän kasvu 65 % (15:stä 25:een)
Väestönkasvu 25 % (370:stä 470 miljoonaan)
Maaseutualueiden määrän kasvu 43 % (140:stä 200 miljoonaan hehtaariin)
Viljelysmaan määrän kasvu 55 % (77:stä 120 miljoonaan hehtaariin)
Viljelijöiden lukumäärän kasvu 165 % (6:sta 16 miljoonaan) 
Toistan, että vastineeksi maatalouden kokonaistuet kasvavat vain 8 prosenttia vuoteen 2013 mennessä, kun ei oteta huomioon vuodeksi 2007 suunniteltua Bulgarian ja Romanian liittymistä.
Joku saattaa kysyä, mitä viljelijämme voivat odottaa...
(Lausuma jätettiin työjärjestyksen 120 artiklan mukaisesti)

Martinez (NI)
Pienviljelijöiden itsemurhaluvut ovat korkeimmat ainakin Ranskassa. Tämä johtuu epävarman tulevaisuuden aiheuttamasta stressistä. YMP:n uudistus vain lisää epävarmuutta.
Voiko näin ollen 25 jäsenvaltiota selviytyä vuoden 2006 jälkeen maatalousbudjetilla, joka on suunniteltu vain 15 jäsenvaltiolle ja jota ei ole muutettu? Mitä tapahtuu Dohassa hyväksytyn kannan mukaisesti arvostelluille sisäisille tuille ja vientituille syyskuussa 2003 Cancunissa pidettävien kahden WTO:n huippukokouksen jälkeen?
Jos Euroopan parlamentille myönnetään valtuudet osallistua yhteispäätökseen maatalousasioissa ja jos sille annetaan mahdollisuus sanoa viimeinen sana maatalousbudjetista, jossa määrätään, että tuen antaminen pienviljelijöille ei ole enää pakollista, Euroopan viljelijät joutuvat kollegoidemme enemmistön armoille, jotka ovat tunnetusti äärimmäisen vapaamielisiä vapaakaupan kannattajia ja pienviljelijöiden vastustajia.
Emme voi enää hyväksyä, että pienviljelijöiden tulevaisuus on anglosaksisten liberaalifundamentalistien armoilla; he vastaavat Al Qaidaa järjettömässä kaupankäyntiuskonnossaan. En ole maininnut vielä mitään siitä epävarmuudesta, jonka YMP:n luonnoksen tuotantomääristä riippumattomat tuet, mukauttaminen tai byrokraattiset tarkastukset saavat aikaan.
Koska monet kysymykset jäävät ilman vastausta, pienviljelijämme eivät voi suunnitella investointejaan ja tulevaisuuttaan. Emme voi antaa pienviljelijämme syöksyä tähän kuiluun.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma ydinalan rahoittamisesta Pohjois-Koreassa ydinaseohjelmaan liittyen.
Komission jäsen käyttää puheenvuoron.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, me kaikki pelästyimme ja kauhistuimme kolme viikkoa sitten kuullessamme, että Korean demokraattinen kansantasavalta kehittää laittomasti uraaninrikastusohjelmaa sotilaallisiin tarkoituksiin. Korean demokraattinen kansantasavalta tunnusti asian Yhdysvaltojen valtuuskunnan vieraillessa Pjongjangissa.
Kyseisellä ohjelmalla Korean demokraattinen kansantasavalta loukkaa törkeästi neljässä eri kansainvälisessä ydinenergiasopimuksessa antamiaan sitoumuksia. Vuonna 1994 tehty niin kutsuttu puitesopimus on yksi niistä.
Puheenjohtajavaltio on jo tuonut julki Euroopan unionin huolestuneisuuden. Unioni ilmaisi olevansa asiasta erittäin huolissaan 18. lokakuuta 2002 annetussa julkilausumassa. Unioni kehotti Korean demokraattista kansantasavaltaa lisäksi noudattamaan kansainvälistä ydinsulkusopimustaan, jäädyttämään ydinaseohjelmansa ja todistamaan, että se tekee näin.
Julkilausumassa korostettiin, että Pohjois-Korea vaarantaa KEDO-ohjelman laiminlyömällä sitoumuksiaan. Lisäksi unioni totesi toivovansa, ettei tämä vaikuta kielteisesti Korean niemimaan rauhanprosessiin.
Julkilausuman lopussa toistettiin, että Euroopan unioni on valmis yhteistyöhön kaikkien asiasta kiinnostuneiden osapuolten kanssa, jotta tilanne voitaisiin ratkaista rauhanomaisesti. Haluaisin huomauttaa, että varaulkoministerille välitettiin samanlaisia viestejä. Hän tapasi komission virkamiehiä heti uutisen julkituloa seuraavana päivänä.
Pitäisi pitää mielessä, että Euroopan unioni on lahjoittanut Euratomin kautta kaiken kaikkiaan 75 miljoonaa euroa KEDO-ohjelman viiden ensimmäisen vuoden aikana. Ohjelma perustettiin ja pantiin täytäntöön vuosina 1996-2000. Unioni on sitoutunut lisäksi maksamaan vuosina 2001-2005 20 miljoonaa euroa vuodessa.
Saattaakseni nämä summat oikeaan mittasuhteeseen haluaisin muistuttaa, että Korean tasavallan avustus on yli 3 000 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Japanin avustus on kuitenkin noin 1 000 miljoonaa dollaria. Yhdysvaltojen tarjoama taloudellinen tuki on ollut tähän mennessä 400 miljoonaa dollaria.
Lisäksi haluaisin muistuttaa, että puitesopimusta on arvosteltu tietyissä yhdysvaltalaisissa piireissä ja jopa Pohjois-Koreassakin. Siitä huolimatta plutoniumin tuotanto onnistuttiin jäädyttämään Pjongjangissa. Emme saa unohtaa, että ellei siinä olisi onnistuttu, Korean demokraattinen kansantasavalta olisi yksinkertaisesti hankkinut tarpeeksi plutoniumia valmistaakseen useampia ydinpommeja.
Taannoinen sotilaallisiin tarkoituksiin kehitettävän uraaninrikastusohjelman paljastuminen on synnyttänyt alueelle uuden turvallisuusuhan. Sitä pidetään turvallisuusuhkana, vaikka uraaninrikastus on mitä todennäköisimmin hitaampi ja vaikeampi menetelmä hankkia sotilaallisiin tarkoituksiin soveltuvaa materiaalia kuin turvautuminen plutoniumiin, jota saatetaan tuottaa Pjongjangissa. Molemmat osapuolet ovat samaa mieltä siitä, että kaikki uudet sopimukset on tehtävä diplomaattiteitse.
Tämän huomioon ottaen Euroopan unioni neuvottelee parhaillaan tärkeimpien kumppaneidensa - Yhdysvaltojen, Korean tasavallan ja Japanin - kanssa. Neuvottelujen tavoitteena on vahvistaa mahdollisimman tehokas toimintatapa yleisen tavoitteen saavuttamiseksi. Yleisenä tavoitteena on yksinkertaisesti estää ydinaseiden leviäminen ja varmistaa, ettei Pohjois-Korea saa haltuunsa tällaisia aseita.
Niin kauan kuin muut valtiot, joiden KEDO-ohjelman rahoitusosuudet ovat huomattavasti suurempia, harkitsevat yhä vaihtoehtojaan, minusta on aivan selvää, ettei Euroopan unionin pidä lyödä lukkoon lopullista kantaansa ohjelman tulevaisuudesta.
Meidän on siksi mielestämme toimittava yhdessä ystäviemme ja liittolaistemme kanssa. Meidän pitäisi yhdessä suostutella Korean demokraattista kansantasavaltaa noudattamaan ydinsulkusopimustaan.
Tällainen lähestymistapa meidän pitäisi omaksua. Meidän olisi kuitenkin samalla varmistettava, että Kansainvälisen atomienergiajärjestön tarkastajat voivat jatkaa valvontatehtäviään.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, etten voi nyt antaa tämän enempää tietoja. Haluaisin kuitenkin vielä kerran korostaa, että meidän on pyrittävä ensisijaisesti saavuttamaan yhteinen tavoitteemme ja noudattamaan yhteensovitettua lähestymistapaa muiden KEDO-ohjelmaan osallistuvien kanssa.

Gawronski (PPE-DE).
Meidän on mielestäni ennen kaikkea yritettävä ymmärtää, miksi Pohjois-Korea päätti myöntää tuottavansa ydinaseita. Mikä on tämän julistuksen motiivi? Pyritäänkö sillä aikaansaamaan vuoropuhelua, kuten jotkut näyttävän ajattelevan? Vai onko se provosointia, kiristysyritys, jossa pyritään saamaan rahaa sellaisen käyttäytymisen - ydinvoimasta luopumisen - vastikkeeksi, joka Pohjois-Korean pitäisi joka tapauksessa hyväksyä? Eilen Pohjois-Korea sitä paitsi lisäsi kiristystään esittämällä toisen uhkauksen: se uhkasi aloittaa jälleen ohjusten testauksen, mikäli se ei ole tyytyväinen Japanin kanssa käytäviin neuvotteluihin. Pohjois-Korea ei siis täytä lupauksiaan, ellei se saa vastikkeeksi miljoonia dollareita, kuten se on jo monta kertaa osoittanut.
Miten meidän pitäisi nyt menetellä Pohjois-Korean kanssa? Minusta tuntuu, että meidän olisi pitänyt ennen kaikkea lähettää selkeä viesti siitä, että asiat ovat muuttuneet, eikä mikään ole enää ennallaan. Vastustin siksi päätöstä lähettää Pohjois-Korealle kirje, jossa vahvistetaan parlamentin valtuuskunnalle esitettävä kutsu saapua tällä viikolla Brysseliin. Meidän ei olisi ehkä pitänyt lähettää sitä, koska kutsu torjuttiin.
EU:lla on vain vähän vaikutusvaltaa Pohjois-Koreaan. Kuten komission jäsen de Palacio sanoi, KEDO-ohjelman rahoitusosuutemme on minimaalinen verrattuna muiden kumppaneiden rahoitusosuuteen. Komission jäsen oli mielestäni oikeassa sanoessaan, että meidän on pyrittävä kehittämään alan toimijoiden välistä yhteistyötä velvoittaaksemme Pohjois-Korean noudattamaan kansainvälisiä sääntöjä, vaikka se tuskin toteutuu nykyisen hallinnon vallassaoloaikana.
Tänään esittämämme päätöslauselma perustuu näihin lähtökohtiin, ja se on syntynyt parlamentin suurten poliittisten ryhmien sopuratkaisun tuloksena. Olisin halunnut siitä tiukempisävyisen Pohjois-Koreaa kohtaan, mutta se on silti hyväksyttävä sopuratkaisu avoimen vuoropuhelun ylläpitämisen ja Pjongjangin painostuksen välillä, jonka tarkoituksena on saada se luopumaan ydin- ja ohjusohjelmistaan.
Toivon kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että eilisten tapahtumien jälkeen kannattaisi esittää suullinen tarkistus, jossa tuomitaan jyrkästi uusi uhkaus aloittaa taas ohjusten testaus.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä pitää komission julkilausumaa myönteisenä. Ei ole lopullista näyttöä siitä, että Pohjois-Korealla olisi käytössään ydinaseisiin tarkoitettua plutoniumia, ja kannatan tietenkin usean parlamentin ryhmän välillä aikaansaatua kompromissipäätöslauselmaa.
Yhdymme täysin ja päättäväisesti kolmen osapuolen yhteiseen julkilausumaan, jonka presidentti Bush, pääministeri Koizumi ja presidentti Kim Dae-Jung antoivat viikonloppuna APEC:n huippukokouksessa. Kyseisessä julkilausumassa Pohjois-Koreaa pyydetään purkamaan myöntämänsä uraaninrikastusohjelma pikaisesti ja todistettavalla tavalla sekä täyttämään täysimääräisesti kaikki kansainväliset velvoitteet, joihin Pohjois-Korea taannoin sitoutui Japanin ja Pohjois-Korean yhteisessä Pjongjangin julistuksessa.
Emme voi siitä huolimatta täysin sulkea silmiämme siltä tosiasialta, ettei Yhdysvallatkaan ole noudattanut täysimääräisesti vuoden 1994 puitesopimusta. Ensimmäinen KEDO:n toimittama reaktori, jonka oli tarkoitus olla toiminnassa ensi vuoden loppuun mennessä, on tällä hetkellä seitsemän vuotta myöhässä. Raskaan polttoöljyn toimitukset ja Yhdysvaltojen KEDO-avustukset ovat ainakin tähän mennessä olleet satunnaisia. Vielä sitäkin huomionarvoisempaa on, ettei Yhdysvallat ole vieläkään täyttänyt vuonna 1994 antamaansa velvoittavaa lupausta suhteiden normalisoimisesta, 50 vuotta kestäneen Pohjois-Korean vastaisen kauppasaarron purkamisesta ja ydinuhkan poistamisesta.
Suhtaudumme myönteisesti Pohjois-Korean tarjoukseen käynnistää kaikkia keskeneräisiä kysymyksiä koskeva vuoropuhelu, mikä voi merkitä pikemminkin mahdollisuutta kuin uhkaa. Meidän on tarkasteltava ohjusten myyntiä ja testausta sekä niihin liittyvää väistämätöntä ohjusvientiä. Meidän on käsiteltävä Pohjois-Korean kemialliset aseet ja biologiset aseet kieltävän sopimuksen allekirjoittamista sekä siepattuihin Japanin kansalaisiin liittyviä merkittäviä ongelmia. Meidän on tietenkin pyrittävä jatkamaan myös ihmisoikeusvuoropuhelua.
EU on ainoana kokonaisuus, jolla on diplomaattisuhteet Korean tasavaltaan, Japaniin, Yhdysvaltoihin ja Korean demokraattiseen kansantasavaltaan, ja toivon sen auttavan käynnistämään tällaisen vuoropuhelun mikäli mahdollista yhdessä alueen toisen avaintoimijan - Kiinan - kanssa. Meidän on ylläpidettävä humanitaarista apua ja jatkettava pohjoiskorealaisten tekniikan asiantuntijoiden koulutusta Euroopassa, jos he vain käyttävät tilaisuuden hyväkseen.
Esitän kaksi pientä korjausta: jäsen Gawronski ensinnäkin sanoi pohjoiskorealaisten kieltäytyneen kutsustamme. Se ei pidä paikkaansa. Kutsu lähetettiin neljän päivän varoitusajalla, ja he pyysivät, että vierailu siirrettäisiin myöhempään ajankohtaan. Toiseksi kokousta, joka oli tarkoitus pitää 11. marraskuuta 2002, ei nyt järjestetäkään, ja toivon, että voimme esittää suullisen tarkistuksen muotoillaksemme kohdan yleisemmin ja ilmaistaksemme haluavamme EU:n osallistuvan kaikilla tasoilla näihin keskusteluihin.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, Pohjois-Korean tunnustus käynnissä olevasta ydinaseiden kehitysohjelmasta loukkaa kansainvälisten sopimusten uskottavuutta ja merkitsee KEDO-hankkeen täydellistä romuttumista. EU uskoi voivansa käyttää niin kutsuttua rauhanomaista siviilikäyttöön tarkoitettua ydinvoimaa lahjoakseen totalitaarisen hallinnon luopumaan ydinaseiden kehittämisestä. Tämä naiivi luottamus vakavien ongelmien ydinvoimaratkaisuihin on nyt aiheuttanut takaiskun ja saattanut EU:n noloon ja naurettavaan tilanteeseen.
Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on alusta alkaen väittänyt, ettei KEDO-hanketta ollut harkittu loppuun asti. On osoittautunut, että olemme olleet kauhistuttavan oikeassa. Näyttää valitettavasti siltä, ettei komissio eivätkä ydinvoimaa kannattavat parlamentin poliittiset ryhmät pysty katsomaan totuutta silmiin, tekemään loogisia johtopäätöksiä KEDO:n epäonnistumisesta ja luopumaan hankkeesta. Yhteisestä päätöslauselmaesityksestä puuttuu selkeä tunnustus siitä, että KEDO on ollut alusta alkaen väärin rakennettu, huonosti harkittu ja vaarallinen ja että sillä on ollut kielteisiä vaikutuksia. Pohjois-Korean kärsivää kansaa on tuettava aivan muilla keinoin.
EU:n on selvästi ja avoimesti myönnettävä se kohtalokas erehdys, jonka se teki liittyessään KEDO:on, ja ilmoitettava muille KEDO:n jäsenille, että se vetäytyy hankkeesta. KEDO:sta vastuussa olevien sietäisi todellakin hävetä. On tietenkin meneteltävä varovaisesti, jotta niin kutsuttua auringonpaistepolitiikkaa ei vahingoiteta, ja pyrittäessä edistämään normalisointiprosessia on tietenkin keskusteltava Pjongjangin johdon kanssa. Ei ole kuitenkaan mitään syytä pitää epätoivoisesti kiinni KEDO:n kaltaisesta kehnosti suunnitellusta ja huonomaineisesta hankkeesta.

Santer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, melkeinpä päivälleen kaksi vuotta sitten parlamentin Pohjois-Korean väliaikainen valtuuskunta, jonka puheenjohtajana toimin yhdessä Gawronskin ja Fordin kanssa, osallistui Pjongjangissa käytyihin keskusteluihin. Tavoitteena oli tukea Etelä-Korean presidentin Kim Dae-Jungin alulle panemaa auringonpaistepolitiikkaa. Kansainvälinen yhteisökin tuki Dae-Jungia. Yhdysvaltojen ulkoministeri Madeleine Albright oli ollut siellä meitä ennen. Kaiken tämän tavoitteena oli normalisoida Pohjois-Korean tilanne rakentavan vuoropuhelun avulla. On syytä mainita, että sen jälkeen lähes kaikki jäsenvaltiomme sekä myös Euroopan unioni ovat luoneet diplomaattisuhteet Pohjois-Korean kanssa.
Olemme nyt tietenkin pettyneitä, suorastaan raivoissamme Pohjois-Korean varapääministerin -tärkeimmän yhteyshenkilömme - paljastuksista, jotka koskevat maan ydinohjelman laitonta kehittämistä sotilaallisiin tarkoituksiin. Meidän on reagoitava voimakkaasti tähän Pohjois-Korean vilpilliseen menettelytapaan, joka loukkaa törkeästi vuodesta 1994 lähtien tehtyjä sopimuksia.
Pyytäisimme komissiota ja neuvostoa arvioimaan uudelleen KEDO-hanketta näiden tapahtumien valossa. Meidän on sen vuoksi yhdenmukaistettava kantaamme KEDO:n hallintoneuvostossa olevien pääkumppaneidemme, toisin sanoen Etelä-Korean, Japanin ja Yhdysvaltojen kanssa. Meidän on vaadittava tehtyjen sopimusten täysimääräistä noudattamista ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön tarkastajille lupaa tehdä jatkuvaa tarkastustyötä.
Haluamme, että presidentti Kim Dae-Jungin auringonpaistepolitiikka pannaan täytäntöön, mutta sen toteutumiseksi on jatkettava vuoropuhelua, jonka on oltava avointa ja oikeudenmukaista. Pohjois-Korean on etenkin ymmärrettävä, että tämä vuoropuhelu voi onnistua vain, jos se ilmoittaa olevansa valmis luopumaan lopullisesti kaikenlaisesta ydinaseiden kehittämisestä, ryhtyy ripeisiin ja selkeisiin toimiin tämän ohjelman lopettamiseksi, suostuu jatkuvaan valvontaan ja tarkastuksiin sekä hyväksyy ja täyttää kansainväliset sopimukset.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Pohjois-Korea on julma ja salaperäinen kommunistinen diktatuuri. Siellä on tehty poliittisia murhia, ja Etelä-Korean kabinetti surmattiin räjähdyksessä Rangoonissa muutama vuosi sitten. Pohjois-Korea on räjäyttänyt eteläkorealaisen siviililentokoneen. Se on kidnapannut viattomia japanilaisia siviilejä, joista suurin osa on kuollut epäilyttävissä oloissa. Sen eristäytymiseen pyrkivä turmiollinen talouspolitiikka on taannoin aiheuttanut monien kansalaisten nälkäkuoleman. Se on velvollisuuksiaan laiminlyövä ja epäluotettava valtio, minkä vuoksi länsimaiden, myös Euroopan unionin, on meneteltävä hyvin varovaisesti pyrkiessään vuorovaikutukseen Pohjois-Korean kanssa ja yrittäessään saada se mukaan toimintaan.
Korean demokraattinen kansantasavalta lupasi vuonna 1994 jäädyttää ja lopettaa ydinohjelmansa, ja myöntämällä taannoin ydinaseiden hallussapidon se on selvästi rikkonut ydinsulkusopimusta ja KEDO:n sovittuja puitteita. Minusta on oikein kutsua tätä hallintoa osaksi pahan akselia. Tilanne on eri kuin käsiteltäessä Irakia, jonka on vielä hankittava ydinaseita, sillä nyt on liian myöhäistä ryhtyä jonkinlaisiin sotilaallisiin toimiin Pohjois-Korean ydinaseiden leviämisen estämiseksi. Pohjois-Koreaa on pyrittävä painostamaan kaikin keinoin, jotta se päästää Kansainvälisen atomienergiajärjestön tarkastajat takaisin maahan. Terrorismin torjunnan liittolaisemme Pakistaninkin pitäisi saada panostamaan tehtäväänsä tässä aseohjelmassa, koska sen väitetään tarjonneen vastapalvelusta Pohjois-Korean ohjuksista käyttääkseen niitä omassa ydinpommissaan. Kiinan asemaa on tarkasteltava, ja Kiinalle on muistutettava, että se vastustaa virallisesti Korean niemimaan varustamista ydinasein.
Euroopan unionin on lopetettava KEDO-avustukset, mikäli Korean demokraattinen kansantasavalta ei suostu muuttamaan politiikkaansa ja hävittämään ydinaseitaan. Kannatan sitä, että KEDO:a koskeva budjettikohta asetetaan varaukseen ensimmäisessä vaiheessa ja että se vapautetaan diplomaattisen kehityksen perusteella. Humanitaarista apua on tästä huolimatta jatkettava Maailman elintarvikeohjelman ja ECHO:n kautta. Euroopan unioni on yksi niistä harvoista elimistä, jolla on viralliset suhteet kyseiseen valtion kanssa, ja sen on hyödynnettävä vaikutusvaltaansa ja yhteyksiään Pohjois-Korean hallitukseen, jotta tilanteessa päästään tyydyttävään ratkaisuun.

Puhemies.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Dell'Alban ja muiden esittämästä suullisesta kysymyksestä: Community of Democracies (B5-0496/02).

Della Vedova (NI).
Arvoisa komission jäsen, kuten te ja kollegat tiedätte, Soulissa Etelä-Koreassa järjestetään 10-12. marraskuuta 2002 Community of Democracies -kokous, johon osallistuu hallitusten valtuuskuntia yli sadasta maasta. Se on jatkoa tämän ryhmän ensimmäiselle kokoukselle, joka järjestettiin vuosi sitten Varsovassa. Tämän aloitteen tarkoituksena on edistää demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Euroopan unionin, joka osoittaa suuren osan talousarviostaan nimenomaan demokratia-aloitteille ja ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota edistäville aloitteille, toimintalinjana on tai oletetaan olevan demokratian ylläpitäminen vapauksien ja mahdollisimman laajan hyvinvoinnin takaamiseksi maailman kansoille.
Kuten tiedämme, Soulin kokous on hallitusten välinen tapaaminen. Komissio osallistuu siihen tarkkailijana. Arvoisa komission jäsen, kysymyksemme kuuluu seuraavasti: miten Euroopan unioni eli komissio ja jäsenvaltiot aikovat vaikuttaa kyseisen kokouksen onnistumiseen?
Ylikansallinen radikaalipuolue omisti asialle viime viikonloppuna kokonaisen kokouksen ja määritti siellä kaksi mahdollista tavoitetta, jotka haluan esitellä teille. Ensimmäisenä tavoitteena on perustaa Community of Democracies -kokoukselle sihteeristö, jonka tehtävänä on ylläpitää ja edistää tämän yhteisön kasvua ja tehdä siitä lopulta todellinen maailman demokratiajärjestö. Toisena tavoitteena on, että jokaisessa YK:n elimessä olisi Community of Democracies -ryhmä alueellisten ja muiden virallisten tai epävirallisten valtioryhmien ohella. Kyseisen ryhmän tarkoituksena olisi puolustaa ja edistää demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Yhtenä keskustelunaiheena voisi esimerkiksi olla Libyan johdon edistyminen valtion demokratisoimisessa ja ihmisoikeuksien kunnioittamisessa. Seuraavaksi voitaisiin käydä samankaltainen keskustelu Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnasta.

De Palacio
Arvoisa puhemies, komissio on iloinen uutisista, että toinen Community of Democracies -ministerikonferenssi kutsutaan koolle Souliin. Komissiota edustaa siellä valtuuskunta, ja sillä on Brysselin yksiköiden täysi tuki.
Unionin yksittäisten jäsenvaltioiden edustusta koskevia yksityiskohtia ei ole vielä lyöty lukkoon. Neuvoston ihmisoikeustyöryhmä oli päättänyt, ettei konferenssissa edusteta Euroopan unionin yhteistä kantaa. Juuri tällainen lähestymistapa omaksuttiin Varsovassa pidetyssä perustamiskokouksessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, kaksi vuotta sitten järjestetyn ensimmäisen Community of Democracies -konferenssin yhteydessä tuli esiin eräs aivan perusluonteinen kysymys. Kyse oli siitä, millä perusteella osallistujat kutsuttiin. Komissio pitää siksi myönteisenä, että Portugali otti päävastuun uusien kriteerien laatimisesta pohdittaessa Community of Democracies -kokoukseen osallistumista ja valtioille lähetettäviä mahdollisia kutsuja. Tämä asiakirja on tarkoitus hyväksyä Soulissa. Siinä pitäisi mielestämme varmistaa, että Community of Democracies -hanke kehittyy puolueettomien ja epäpoliittisten kriteerien ja menettelyjen pohjalta. Jos ne politisoitaisiin, ne vaikuttaisivat kielteisesti päätelmien laatuun tai arvovaltaan ja vähentäisivät niiden vaikutusta. Päätelmät voisivat olla tällöin täysin merkityksettömiä.
Mitä tulee unionin osallistumiseen tähän tapaamiseen, yksittäiset jäsenvaltiot ovat aikoneet tarjota rahoitusta mahdollistaakseen kansalaisjärjestöjen osallistumisen. Komissio tietää, että yksi jäsenvaltio on tehnyt asiasta lopullisen päätöksen.
Kävi miten tahansa, komissio noudattaa sitoumustaan edistää hyvää hallintotapaa, demokratiaa ja ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa. Viimeisin yleinen ehdotuspyyntö demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta eurooppalaisesta aloitteesta todistaa sitoumuksemme. Siihen liittyviin 29 valitussa maassa toteutettaviin hankkeisiin osoitetaan 42,6 miljoonaa euroa.

Vattimo (PSE).
Arvoisa puhemies, Community of Democracies -kokous on foorumi, joka perustettiin vuonna 2000 ja joka ilahduttavasti käynnistettiin uudelleen ylikansallisen radikaalipuolueen viime kokouksessa. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmäkin on erittäin kiinnostunut kyseisestä hankkeesta, ja haluamme siksi korostaa, että komission ja unionin muiden elinten on oltava aktiivisia seuraavassa konferenssissa, joka on, kuten tiedätte, tarkoitus järjestää Soulissa 9.-12. marraskuuta 2002.
Maailmassa, jossa terrorismin uhkaan liittyy yhä kiinteämmin vaara, että terrorismin torjunta synnyttää uusia imperialistisen valta-aseman ilmentymiä, näyttäisi olevan tärkeää, että Community of Democracies -ryhmä - rauhaa ja vapauksien kunnioittamista edistävä kansainvälinen elin, joka tuomitsee kaikki autoritaariset suuntaukset - vastustaa, mutta ei välttämättä vihamielisesti, liittoa, jota Yhdysvallat pyrkii rakentamaan taistellakseen niin kutsuttua pahan akselia vastaan.
Community of Democracies -kokous ei ole toinen YK, sillä YK:lla on eri toimialue ja eri tehtävät. Se ei ole myöskään jäljitelmä terrorismin vastaisena liittoutumana tunnetusta ryhmittymästä, johon valitettavasti kuuluu joitakin epädemokraattisia valtioita. Kehotamme Euroopan unionia osallistumaan siihen selkeästi ja pyydämme, että tämä demokratiaa ja vapauksia edistävä ryhmä olisi paitsi keskustelufoorumi myös todellinen kansainvälinen elin, joka perustuu sitovaan sopimukseen, jossa määritetään muun muassa selkeät osallistumiskriteerit. Yhtenä kriteerinä on oltava vaatimus, että terrorismin vastaiseen taisteluun osallistuvat "hyvät" valtiot kunnioittavat ihmisoikeuksia ja että perusvapaudet tunnustetaan käytännössä alkaen kansalaisten yhdenvertaisuudesta lain edessä ja painovapaudesta, joita loukataan tällä hetkellä laajalti jopa unionin jäsenvaltioissa - Berlusconin Italia on tästä erinomainen esimerkki. Kriteerien on lisäksi oltava joka tapauksessa Nizzan Eurooppa-neuvostossa hyväksytyn Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaisia.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
Poignant'n laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ro-ro-matkustaja-alusten erityisistä vakavuusvaatimuksista (KOM(2002) 158 - C5-0144/2002 - 2002/0074(COD)) (A5-339/2002)
Ripoll y Martínez de Bedoyan laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/18/EY muuttamisesta (KOM(2002) 158 - C5-0145/2002 - 2002/0075(COD))

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijöitä Ripoll y Martínez de Bedoyaa ja Poignant'ta. He ovat vanhoja ystäviäni. Ne meistä, jotka ovat säännöllisesti paikalla myöhäisillan istunnoissa täällä Brysselissä tai Strasbourgissa, ovat itse asiassa kaikki vanhoja ystäviä. Molemmat esittelijät ovat käsitelleet liikennepolitiikkaan liittyviä asioita, jotka koskevat erityisesti turvallisuusvaatimuksia. Tässä tapauksessa he tarkastelevat matkustaja-alusten turvallisuusvaatimuksia sekä matkustajien merikuljetuksiin käytettävien alusten vakavuusvaatimuksia, jotka vaikuttavat myös turvallisuuteen.
Esittelijät ovat tehneet loistavaa työtä. Itse asiassa kaikki aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittelijät ovat johdonmukaisesti tehneet loistavaa työtä käsitellessään erilaisia ehdotuksia, jotka minulla on ollut kunnia esitellä komission puolesta kuluneina vuosina.
Ro-ro-matkustaja-aluksille tapahtuneiden onnettomuuksien jälkeen kävi ilmi, että mahdollisuudet selviytyä törmäyksestä riippuvat pitkälti alusten vakavuudesta. Mitä kauemmin jopa kaikkein vakavimpia vaurioita saanut alus pysyy pinnalla, sitä paremmin pelastuspalvelun suorittama evakuointi voi onnistua.
Komission ehdotuksessa käsitellään siksi nimenomaan tätä ro-ro-alusten ratkaisevaa turvallisuustekijää.
Komissio ehdottaa toimenpiteitä, jotka tutkijat ovat kehittäneet ro-ro-aluksille viime vuosikymmenen aikana tapahtuneiden traagisten onnettomuuksien vuoksi. Uudet vaatimukset parantavat huomattavasti SOLAS-yleissopimuksen mukaisia nykyisiä kansainvälisiä vaatimuksia. Uusia vaatimuksia sovelletaan jo Pohjois-Euroopan vesialueilla Tukholman sopimuksen yhteydessä.
Tänään keskustelunaiheena olevilla direktiiveillä Tukholman sopimuksessa määritellyt vakavuutta koskevat erityisvaatimukset tehdään pakollisiksi kaikille ro-ro-matkustaja-aluksille, jotka harjoittavat liikennettä EU:n satamista tai EU:n satamiin. Toisin sanoen Itämeren alueella jo sovellettavia vaatimuksia sovelletaan tulevaisuudessa kaikissa Euroopan satamissa. Vaatimukset eivät koske ainoastaan kansainvälistä liikennettä harjoittavia aluksia vaan myös kotimaan pääreiteillä liikennöiviä aluksia.
Haluaisin erityisesti ottaa esiin erään toisen toimenpidepakettiin sisältyvän seikan, nimittäin sellaisen vaatimuksen käyttöönottamisen, joka koskee liikuntaesteisten henkilöiden turvallisuutta ja pääsyä aluksille. Euroopan unionin on noudatettava tässä asiassa teollisuusvaltioiden kanssa samoja vaatimuksia. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että säännöstä sovelletaan tehokkaasti, jotta ne voivat parantaa kansalaistensa turvallisuutta ja hyvinvointia.
Haluaisin tehdä molemmille esittelijöille selväksi, että komissio hyväksyy kaikki Euroopan parlamentin esittämät tarkistukset, koska valtaosa tarkistuksista parantaa ja selventää alkuperäistä tekstiämme.
Kaksi tarkistusta ansaitsee erityismaininnan. Ne ovat Poignant'n tarkistus 13 ja Ripoll y Martínez de Bedoyan tarkistus 8. Näissä kahdessa kohdassa komissio olisi halunnut säilyttää alkuperäisen tekstin. Koska neuvosto on ryhtynyt jo työhön ja koska neuvosto on parlamentin kanssa samaa mieltä, komissio on päättänyt kuitenkin hyväksyä molemmat tarkistukset, jotta voimme saada aikaan poliittisen sopuratkaisun ja varmistaa, että nämä vaatimukset hyväksytään pikaisesti.
Lopuksi haluaisin korostaa sitä erinomaista yhteistyötä, jota tehtiin tämän liikennettä koskevan asiakirjan parissa.
Kiitoksia, arvoisa puhemies, ja kiitokset myös molemmille esittelijöille.

Poignant (PSE)
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin komission jäsenen näkemyksiin, mutta yritän olla toistamatta niitä. Direktiivin tavoitteena on parantaa turvallisuutta, mutta vasta useiden onnettomuuksien jälkeen, kuten on valitettavasti tapana.
Tämä on hyvin yksinkertaista: alusten vahingoittuessa, etsintä- ja pelastusjoukkojen on päästävä niihin mahdollisimman pitkään, jotta mahdollisimman monta ihmishenkeä voidaan pelastaa. Tutkimukset ja käytäntö ovat osoittaneet, että veden kertymistä kannelle pitäisi välttää. Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) on tietenkin joutunut käsittelemään näitä asioita jo varhaisessa vaiheessa, ja vuonna 1990 se lisäsi niin kutsuttuun SOLAS-yleissopimukseen jakson, jossa määritetään sallittu vedenkorkeus - en käsittele nyt teknisiä yksityiskohtia - ja jossa määrätään, että kaikkien alusten on noudatettava sopimusta ja sen vaatimuksia viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2010. Kuten ehkä muistatte, syyskuussa 1994 Pohjois-Euroopassa kuitenkin tapahtui Estonian katastrofi, jossa menehtyi 800 matkustajaa. Tämän onnettomuuden jälkeen kahdeksan Euroopan valtiota - seitsemän EU-valtiota ja Norja - ryhtyivät yhteistyöhön ja päättivät soveltaa tiukempia vakavuusvaatimuksia kuin vuoden 1990 yleissopimuksessa oli määritetty estääkseen alusten kaatumisen. Kun nämä uudet vaatimukset otettiin käyttöön, komission ja meidän oli pohdittava, mihin toimiin pitäisi ryhtyä ja pitäisikö toimet laajentaa koskemaan koko unionia vai olisiko unionin pohjois- ja eteläosiin sovellettava erilaisia vaatimuksia. Kun tekniset ja rahoitusta koskevat tutkimukset oli tehty, komissio teki aivan oikein ehdottaessaan näiden vaatimusten laajentamista koko unioniin komission jäsenen äsken selvittämin ehdoin. Näin siis toimitaan. Tällainen menettelytapa katsotaan mahdolliseksi ja järkeväksi, ja yrityksille koituvia kustannuksia pidetään kohtuullisina. Pohjoisessa liikennöivien alusten matkustajat matkustavat näin ollen aivan samanlaisissa oloissa kuin etelässä liikennöivien alusten matkustajat.
SOLAS-vaatimuksia on selvästikin alettu soveltaa moniin aluksiin vasta äskettäin, joten vaatiessamme näitä aluksia soveltamaan tätä direktiiviä pyydämme niitä tavallaan aloittamaan alusta. Meidän on siksi mietittävä vielä ajoitusta ja lopullista määräaikaa. Kaikille ymmärrettävän sopuratkaisun saamiseksi komissio, neuvosto ja parlamentti ovat päättäneet saattaa koko asian päätökseen vasta vuonna 2015. Tämä on olennainen seikka asiaa koskevassa tärkeässä tarkistuksessa. Muutama muukin tarkistus on esitetty hyväksyttäväksi ensimmäisessä käsittelyssä. Neuvoisin siksi ja luulen esittelijä Ripoll y Martínez de Bedoyankin neuvovan parlamenttia ratkaisemaan tämän asian mahdollisimman pian, koska siihen ei liity mitään suuria poliittisia ongelmia ja koska kaikkien EU:n lainsäädännön piiriin kuuluvilla vesillä liikennöivien alusten ja yritysten pitäisi noudattaa näitä vaatimuksia mahdollisimman pian. Näin voidaan minimoida onnettomuusriski ja ihmishenkien menetykset, vaikka nollariski onkin yhteiskunnassamme tuntematon asia.

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, on vaikeaa muodostaa lauseita näin myöhään. Tämänkaltaisesta mietinnöstä on lisäksi vaikeaa keksiä enää muuta sanottavaa. Asiasta vastaava parlamentin valiokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti. Varapuheenjohtaja on hyväksynyt esitetyt tarkistukset komission puolesta. Neuvosto on selvästi päättänyt varmistaa, että paketti hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä. Tällaisessa yksimielisessä tilanteessa mietinnöstä on vaikeaa keksiä mitään uutta sanottavaa. Sekä varapuheenjohtaja että esittelijä Poignant todellakin esittivät jo yleiskatsauksen tämänhetkisestä tilanteesta.
Haluaisin kuitenkin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kiittää Euroopan komission virkamiehiä ja sihteeristön virkamiehiä heidän yhteistyöstään. Haluaisin kiittää myös työryhmäni jäseniä, jotka auttoivat minua saattamaan tämän tehtävän loppuun.
Arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen komissiolle, että se hyväksyi parlamentin valiokunnan esittämät tarkistukset, jotka koskevat C- ja D-luokan aluksia. Olen iloinen myös siitä, että liikuntaesteisiä henkilöitä koskevat tarkistukset hyväksyttiin. Molemmissa asioissa on mielestäni osoitettu erityistä hienotunteisuutta. On osoitettu myös tahtoa varmistaa, että asiat toimivat. Lisäksi halutaan selvästikin varmistaa, etteivät vaatimukset ole jäykkiä eivätkä tiukkoja mutta että niitä noudatetaan asianmukaisesti ja että niiden avulla voidaan parantaa ihmisten välisiä suhteita.
Arvoisa varapuheenjohtaja, haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja ottaa kanssanne esiin toisenkin asian. Molemmat meriturvallisuuteen liittyvät mietinnöt, joista tänään keskustelemme ja jotka on tarkoitus hyväksyä huomenna, ovat mielestäni tärkeitä. Kuten esittelijä Poignant aivan oikein totesi, onnettomuuksia valitettavasti kuitenkin tapahtuu edelleen. Komissio on antanut vahvaa näyttöä valmiudestaan reagoida ripeästi ja tehokkaasti kaikenlaisiin tilanteisiin. Parlamenttikin on osoittanut pystyvänsä vastaamaan haasteisiin, kun välittömiä ratkaisuja ja vastauksia vaaditaan.
Mielessäni oleva asia ei liity näihin kahteen mietintöön, mutta se huolestuttaa tällä hetkellä monia Euroopan kansalaisia. Tämä asia on huviveneiden turvallisuus merellä. Tehän muistatte, että asiaa on joskus käsitelty kanssanne. Toivon, että näiden kahden tänään keskustelunaiheena olevan onnistuneen mietinnön jälkeen esitätte meille lähitulevaisuudessa toimenpiteitä, joiden avulla tämä ongelma voitaisiin ratkaista. Tästä ongelmasta koituu paljon haittaa ja vahinkoa Euroopan rannikoilla.
Arvoisa komission jäsen, en voinut olla käyttämättä hyväkseni tällaista mahdollisuutta, joka tänään tarjoutui, kun parlamentti hyväksyi molemmat mietinnöt yksimielisesti ja kun te suostuitte kaikkiin esittämiimme tarkistuksiin. Ymmärrän, ettei tämä ole kaikkein otollisin hetki, mutta toivon, että annatte minulle luvan haastaa teidät tähän erityiseen tehtävään.

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nämä mietinnöt ovat erittäin myönteisiä ja tervetulleita edistysaskelia, koska Euroopan yhteisössä on tapahtunut viime aikoina kauhistuttavia matkustaja-alusten onnettomuuksia, kuten Estonian ja Englannin kanaalin lauttojen tragediat.
Haluaisin kiittää kollegojani Ripoll y Martínez de Bedoyaa ja Poignant'ta heidän vaikeasta työstään näiden sisarmietintöjen (tai tässä tapauksessa veljesmietintöjen) parissa sekä siitä, että he ovat laatineet järkeviä johtopäätöksiä kansainvälisiä matkoja EU:n satamien välillä sekä jäsenvaltioissa kotimaanmatkoja tekevien ro-ro-matkustaja-alusten turvallisuusvaatimusten parantamiseksi.
Nyt on todella sopiva hetki esittää nämä kyseisiä aluksia koskevat direktiivit, vakavuusvaatimukset ja tekniset päivitykset. Direktiivien avainasiana on, että nyt määrättävät vaatimukset ovat tiukempia kuin SOLAS 90 -yleissopimuksessa määritetyt vaatimukset. Uudet vaatimukset näin ollen takaavat, etteivät Euroopan yhteisössä tapahtuneiden suuronnettomuuksien kaltaiset vahingot ole enää kovinkaan todennäköisiä.
Meidän on pyrittävä lisäksi varmistamaan, että direktiivit pannaan täysimääräisesti täytäntöön. Ehdotettujen teknisten parannusten ohella suhtaudun myönteisesti etenkin toimenpiteisiin, joiden avulla on tarkoitus parantaa liikuntaesteisten henkilöiden turvallisuutta. Kannatan esittelijä Ripoll y Martínez de Bedoyan ehdotusta liikuntaesteisten henkilöiden määritelmän supistamisesta. Kannatan myös ehdotusta, että aluksilla olevia opastusmerkkejä parannetaan ja että ne asetetaan paikkoihin, joihin on esteetön pääsy, ja että otetaan käyttöön sellaiset hälytysjärjestelmät, joita kaikki matkustajat voivat paitsi käyttää myös nähdä ja kuulla helposti. Meidän on mielestäni lisäksi varmistettava, että alusten laivaväki on hyvin koulutettua ja että se pystyy antamaan matkustajille turvallisuusmenettelyihin liittyviä ohjeita useammalla kuin yhdellä kielellä, jotta vältytään turhilta ihmishenkien menetyksiltä.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä vastustaa kaikenlaisia muutoksia, joissa löyhennetään matkustaja-alusten turvallisuusmääräyksiä ja turvallisuussääntöjä. Vastustamme myös ro-ro-aluksia koskevien erityisten vakavuusvaatimusten höllentämistä. Puolustamme sen sijaan kyseisten vaatimusten säilyttämistä sellaisina kuin ne on hyväksytty kansainvälissä sopimuksissa ja yleissopimuksissa.
Lisäksi haluaisimme erityisesti korostaa, että kannatamme komission ehdotusta parantaa liikuntaesteisten henkilöiden määritelmää. Meidän on torjuttava sosiaalista syrjintää, ilmenipä sitä missä tahansa ja miten tahansa. Tässä yhteydessä kannattaa kiinnittää huomiota monien henkilöryhmien kohtaamiin esteisiin ja heihin sen vuoksi kohdistuvaan syrjintään. Tarkoitan aisti- tai kehitysvammaisia, pyörätuolin käyttäjiä, raajavammaisia, vanhuksia, raskaana olevia naisia, pieniä lapsia sekä heidän kanssaan liikkuvia henkilöitä sekä painavien matkatavaroiden kanssa matkustavia henkilöitä.
Kannattaa pitää mielessä, että julkisten liikennevälineiden käyttöä edistävän, niin kutsuttua saumattomuutta koskevan politiikan onnistuminen edellyttää, ettei liikennemuodosta toiseen siirtymisestä tule mitään estejuoksua. Alukset ovat lisäksi turvallisempia, ja kaikkien matkustajien on mukavampi käyttäjää niitä, mikäli liikuntaesteiset henkilöt otetaan huomioon aluksia suunniteltaessa.

Puhemies.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Lagendijkin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0338/2002) komission kertomuksesta ?Kaakkois-Euroopan vakautus- ja assosiaatioprosessi - Ensimmäinen vuosikertomus?.

Lagendijk (Verts/ALE)
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan lyhyellä yhteenvedolla mietintöni keskeisimmistä kohdista. Haluan sanoa heti alkuun, että näissä kohdissa ei ole mitään uutta. Monista niistä on keskusteltu täällä jo aikaisemminkin, mutta jotkut asiat ansaitsevat vielä lisähuomiota. Ensiksikin Länsi-Balkanin maille annettavan taloudellisen avun on oltava sidoksissa muuhun tukeen. Ei ole ensimmäinen kerta kun tästä puhutaan, mutta mielestäni sitä on syytä korostaa taas kerran. Yhteistyö Haagin kansainvälisen sotarikostuomioistuimen kanssa ei ole sellainen asia, josta voidaan vain sopia ja sitten jatkaa toimimista niin kuin mitään sopimusta ei olisikaan. Se on, tai sen ainakin pitäisi olla, todellinen konkreettinen ehto, jonka tulee täyttyä ennen tuen myöntämistä. Sama pätee toiseenkin asiaan - pakolaisten paluuseen - josta kaikki ovat periaatteessa samaa mieltä, mutta josta käytäntö on osoittanut, että monet maat eivät pidä lupauksiaan tai muuten tee velvollisuuttaan.
Tarkastelkaamme sitten korruption ja rikollisuuden torjuntaa. Niistä on puhuttu monin korulausein, mutta valitettavasti käytännössä korruptio näyttää jatkuvan jopa hallitustasolla, esimerkiksi Makedonian edellisessä hallituksessa. Euroopan unioni ei voi jatkaa rahan syytämistä alueelle niin kauan kuin tällainen jatkuu.
Yksi mietinnössäni käsiteltävä aihe on tarve selvittää millainen on Kosovon tulevaisuus. Emme voi sallia tilannetta, että Kosovo on muodollisesti olemassa, vaikka kosovolaiset itse haluavat aivan muuta, mutta me vain pidämme sitkeästi kiinni vuonna 1999 annetusta YK:n päätöslauselmasta. Minulla ei ole siihen ratkaisua, enkä tiedä, kannatanko itsenäisyyttä vai itsehallintoa, mutta minusta Euroopan unionin pitäisi ainakin käynnistää keskustelu asiasta.
Lopuksi vielä kaksi kysymystä, joihin Euroopan parlamentilla on täysi syy puuttua yhä uudelleen. Ensimmäinen on tarve valmistaa koulujärjestelmän kaikki tasot etnisestä jaosta luopumiseen tulevaisuudessa. Koulukirjoissa ei ole juuri kehumista. Niissä toistetaan yhä vanhoja kaavoja. Sitä ei voida sallia. Siinä itää uusien konfliktien siemen. Toiseksi, kaikkien alueella pidettyjen vaalien perusteella on jälleen kerran selvää, kuinka tärkeää on tiedotusvälineiden riippumattomuus. Lähes kaikissa alueen valtioissa tiedotusvälineillä on ollut odotettua vähäisempi rooli demokratian luomisessa, ja siitä on tehtävä loppu.
Käyn nopeasti läpi myös ne tärkeinä pitämäni kohdat, joita parlamentissa on käsitelty jo aiemminkin, mutta ei valitettavasti riittävän syvällisesti. Olen tietoinen asiaan liittyvistä vaaroista ja olisin halukas avoimeen keskusteluun näistä kysymyksistä muiden parlamentin jäsenten ja myös komission kanssa. Me kaikki, niin komissio kuin parlamenttikin, olemme vaarassa juuttua Balkanin asioissa samaan ajatus- ja toimintamalliin, joka sai alkunsa 1990-luvulla vallinneiden suurten uhkien pohjalta. Näitä uhkia olivat äärinationalismi ja etninen viha. Vaikka nämä ongelmat eivät ole täysin kadonneet, mielestäni tilanne on kuitenkin muuttunut niin paljon, että nykyisistä ongelmista suurimpia ei huomioida ansaitsemallaan tavalla käsitellessämme ja pohtiessamme Balkanin asioita. Mielestäni nyt ajankohtaisia ongelmia ovat taloudelliset ja sosiaaliset kriisit, lamaannus ja kasvava tyytymättömyys demokratian aikaansaannoksiin. Nyt on olemassa vaara, että kiinnostuksemme Länsi-Balkania kohtaan alkaa hiipua. Riittää, kun huomautan, että istumme täällä lähes tyhjässä salissa. Keskustellessamme laajentumisesta sali on täysi, keskustellessamme Länsi-Balkanin tilanteesta, läsnä on vain kourallinen ihmisiä, samat vanhat naamat, jotka ovat aina valmiita keskustelemaan tästä aiheesta - ja Eurooppa vain jatkaa kulkuaan. Näin ei voi jatkua; Euroopan unionilla ei ole enää varaa tähän.
Balkanin maiden tukemiseen varattu budjetti on laskussa: muutama vuosi sitten se oli vielä 900 miljoonaa, vuonna 2005 enää 500 miljoonaa. Siksi olin niin vaikuttunut raportista, jonka sain käsiini äskettäin. Sen otsikkona oli Western Balkans 2004 julkaisusta European Stability Initiative. Raportissa selvitetään yksityiskohtaisesti, millaisia ongelmia alueella on ja millaisia mahdollisia ratkaisuja Euroopan unioni voisi löytää niihin. Yksi keskeinen havainto on, että jälleenrakennuskausi on ohi. Se on onnistunut varsin hyvin ja EU on saavuttanut siinä kohtuullista menestystä, mutta nyt tarvitaan jotakin muuta. Teollisuus on suureksi osaksi hävitetty tai sen on annettu rappeutua. Tilalle on syntynyt paljon pienyrityksiä, mutta ei riittävästi työttömyysongelman ratkaisemiseksi, ja monilla kansanosilla ei ole näköpiirissäkään minkäänlaisia tulevaisuudennäkymiä. Tämän pitkälti kannattamani raportin sanomaa noudattaen kysynkin, mitä sen pitäisi merkitä Euroopan unionille, komissiolle ja parlamentille?
Mielestäni meidän on syytä ottaa opiksemme rakenne- ja koheesiorahastojen menestyksestä. Ne ovat onnistuneet toimissaan Etelä-Euroopassa, ja nyt on mielestäni tullut aika soveltaa rakenne- ja koheesiorahastojen menetelmiä ja lähestymistapaa myös Länsi-Balkanin maihin.
Se merkitsisi esimerkiksi sitä, että nykyinen jälleenrakennusvirasto olisi muutettava kehitysvirastoksi. Sen olisi merkittävä myös sitä, että sen jälkeen kun nyt käynnissä oleva unionin laajentuminen kymmenellä uudella valtiolla on saatu päätökseen, jäljelle jäävät ehdokasvaltiot ja Länsi-Balkanin maat olisi yhdistettävä saman pääosaston alaisuuteen, koska Bulgarian ja Romanian ongelmat eivät poikkea merkittävästi Länsi-Balkanin ongelmista.
Sen olisi merkittävä myös sitä, että osa liittymisen valmisteluun varatuista määrärahoista, joiden saajiksi jäävät pian enää Romania ja Bulgaria, voidaan jatkossa käyttää myös Balkanille.
Samojen asioiden jauhaminen ei enää riitä. Ei ole mitään järkeä käyttää aina vain uusia istuntoja keskusteluun samojen ihmisten kanssa samoista toimista. Nyt tarvitaan todellista suunnanmuutosta, ja sen on tapahduttava nopeasti. Kannatan sitä voimakkaasti ja vetoan komissioon ja kaikkiin parlamentin jäseniin, että voisimme istua alas pohtimaan yhdessä, mitä Balkanilla nyt tarvitaan. Se mitä olemme tehneet tähän mennessä, on onnistunut hyvin, mutta se ei riitä tulevaisuudessa.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Lagendijkia hänen laatimastaan mietinnöstä, joka käsitteli komission ensimmäistä vuosikertomusta Balkanin vakautus- ja assosiaatioprosessista.
Komissio ja neuvosto tarvitsevat parlamentin aktiivista tukea prosessin pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamisessa. Viimeaikaiset vaalit Kaakkois-Euroopassa ovat osoittaneet, että alueella on tapahtunut valtavaa edistystä, vaikka paljon on silti vielä tehtävää. Vaalien tulokset osoittavat valitettavasti, kuinka pettyneitä monet äänestäjät ovat poliittiseen prosessiin ja kuinka turhautuneita he ovat uudistusten toteutumisvauhtiin ja vaikutuksiin.
Vakautus- ja assosiaatioprosessin on oltava käytännön politiikkaa, jossa on mukana pitkän aikavälin suunnittelua. Sen on oltava joustavaa ja keskityttävä vakauden, demokratian ja taloudellisen kehityksen edistämiseen Kaakkois-Euroopassa.
Panin kuitenkin merkille mitä esittelijä Lagendijk sanoi tuen ehdoista. Olen hänen kanssaan samaa mieltä oikeusvaltion lujittamisesta. Se on keskeinen ja ratkaiseva tekijä alueen kehityksen kannalta. Kuten hän sanoi, on myös tärkeää, että alueen tiedotusvälineet ovat vakaita ja riippumattomia. Ennen kaikkea on tärkeää ratkaista, kuinka omaksua paremmin jäsennelty lähestymistapa suoran ja epäsuoran tuen jakamiseen alueelle CARDS-ohjelman puitteissa.
Kosovon osalta, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kuitenkin tehdä muutaman asian selväksi. Olemme kaikki huolestuneita alueen tilanteesta, mutta Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman 1244 on jatkossakin oltava laillisena lähtökohtana toimillemme. Siksi komissio tukee täysin Yhdistyneiden Kansakuntien jo hyväksymää sääntelypolitiikkaa.
Mitä tulee unionin jäseneksi liittymisen valmisteluun tarkoitettuihin rahastoihin ja muihin alueelle tarkoitettuihin rahastoihin, ei pidä sekoittaa eri tyyppisiä rahastoja keskenään. Liittymisen valmisteluun tarkoitetut rahastot on suunniteltu nimenomaan niiden maiden tukemiseen, joiden kanssa parhaillaan neuvottelemme jäsenyydestä ja joita varten on aikataulu olemassa. Kymmenen näistä maista tulee todennäköisesti liittymään unionin jäseniksi ensi vuonna, ja vuotta 2007 on ehdotettu lopuille kahdelle. Ei pidä sekoittaa eri tyyppisiä rahastoja keskenään. Varojen myöntäminen Balkanille on kokonaan eri asia.

Sartori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että tässä mietinnössä korostetaan jälleen kerran, että on Euroopan unionin etujen mukaista jatkaa kaikkia toimia, joilla helpotetaan Länsi-Balkanin maiden yhdentymistä eurooppalaisiin rakenteisiin. Minunkin mielestäni meidän on jatkettava politiikkaa, joka on viime vuosina tuottanut hyviä tuloksia jälleenrakennuksessa, sekä lisäksi pohdittava seuraavaa askelta, joka liittyy alueen demokratiaan ja lainsäädäntöön.
Nämä maat ovat Euroopan puoleisen Välimeren alueen sydämessä, ja sen vuoksi on kaikkien yhteisön toimielinten yhteisen edun mukaista ja kaikkien meidän velvollisuutemme alueella asuvia kansoja kohtaan antaa sekä rahallista apua että tukea päätöksenteossa ja muissa tarvittavissa toimissa, jotta nämä maat pystyvät ratkaisemaan meidän mielestämme tällä hetkellä keskeisimmät ongelmat, jotka liittyvät yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan ja erityisesti demokratiapyrkimyksiin.
Mietinnössä nämä ongelmat tuodaan selvästi esiin. Siinä pohditaan tarkasti ongelmia ja korostetaan Euroopan unionin roolia niiden ratkaisemisessa. Samoin siinä tuodaan esiin haparoivat mutta silti selkeästi nähtävissä olevat pyrkimykset parantaa lain suojaa erityisesti naisten osalta, mitä pidän tervetulleena, mutta edelleen riittämättömänä. Mietinnön mukaan Euroopan unionin tärkeimpänä tehtävänä pitäisi nyt olla käytännön toimien löytäminen tähän asti satunnaisesti toteutettujen sijaan.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, joka kerta kun keskustelemme Balkanin kriisistä, joka nykyään on kriisin lievempi, selkeärajaisempi muoto, tulemme aina hiukan viisaammiksi sen suhteen. Siinä mielessä Lagendijkin tänään esittelemä mietintö on hyvä, ja me kaikki olemme taas hiukan viisaampia keskusteltuamme siitä. Alueen tilanne on todellakin mutkikas sekä poliittisesti, sosiaalisesti että kehitysnäkökohdista.
Balkanilla ei siis tarvita meidän teknokraattista väliintuloamme, vaan poliittista väliintuloa, koska alueelle on rakennettava uusia instituutioita. Nyt kun kaikki vanhat instituutiot on tuhottu, konflikteissa mukana olleita kansakuntia on rohkaistava vuoropuheluun, ja koko sosiaalinen, poliittinen ja kehitysympäristö kaipaa muutoksia. Meidän on oltava toimissamme horjumattomia, vältettävä ristiriitoja ja noudatettava YK:n päätöslauselmia. Kaikissa muutoksissa on mahdollisuus uuteen kriisiin. Toiseksi alueen valtioiden on itse nähtävä vaivaa keskinäisen vuoropuhelun avaamiseksi uudelleen. Se edistää myös taloudellista kehitystä, sillä aikaisemmin nämä maat tukivat kaikki toistensa taloutta. Kolmanneksi olisi hyvä, jos kaikki alueen maat olisivat tulevaisuudessa Euroopan unionin jäseniä, Romaniasta Bulgariaan, Itävaltaan, Kreikkaan ja niin edelleen. Toisin sanoen joka puolelta tulee myönteisiä vaikutuksia näiden maiden kehitykseen. Meidän on myös tehtävä poliittisesti kaikkemme auttaaksemme näitä maita, jotka elivät rauhanomaista rinnakkaiseloa satoja vuosia, saamaan takaisin historiallisen jalansijansa, löytämään uudelleen yhteiset toimintatapansa, poliittisen yhtenäisyytensä ja yhteisen elämäntyylinsä, jota viime vuosien huonosti ajoitetut ja huolimattomasti toteutetut aloitteet ovat valitettavasti järkyttäneet.

Belder (EDD). -
Arvoisa puhemies, olen erityisen ärsyyntynyt Lagendijkin sinänsä ansiokkaan mietinnön Kosovoa koskevista kohdista. Esimerkiksi kohdassa 4 aivan oikein vaaditaan neuvostoa ja komissiota kiinnittämään huomiota entisen Kosovo Poljen poliittiseen tulevaisuuteen. Tässä suhteessa Belgradin kielteinen suhtautuminen on ollut pettymys. YK:n Kosovon edustajan, Michael Steinerin mukaan kaupunki on kuin kuuma peruna, jonka Serbian johtajat sysäävät kiireesti käsistään. Olisin kiinnostunut kuulemaan neuvostolta ja komissiolta heidän kokemuksistaan ja yrityksistään tilanteen ratkaisemiseksi.
Myöskään Kosovon paikallisvaalit 26. lokakuuta eivät juuri tuoneet rohkaisua Serbian panoksen suhteen. Belgradin vastakkaisista vetoomuksista toisaalta hyvin rajoitetun osallistumisen puolesta ja toisaalta sen puolesta, että kaikki saapuisivat äänestämään, maksettiin raskas hinta. Itse asiassa pohjoisen Mitrovican serbiväestön vaaliboikotti merkitsi UNMIK:n johtaja Steinerin esittämän seitsenkohtaisen suunnitelman täydellistä hylkäämistä - ehdotuksen, jossa oli pyrkimyksenä vastata mahdollisimman pitkälti albaanienemmistöisen Kosovon serbiväestön toiveisiin.
Tämän vuoksi minun on vaikea hyväksyä esittelijän kohtaan 40 esittämän tarkistuksen idealistista sanamuotoa. Kohdan alkuperäisessä tekstissä vaaditaan - varsin järkevästi - muuttamaan kiireellisesti sitä tilannetta, jonka mukaan Mitrovican kaupunki ei kuulu UNMIK:n ja Kosovon väliaikaishallituksen valtuuksiin. Käytännössä tämä merkitsee rinnakkaisten serbialaisten, Serbian varoin rahoitettujen turvallisuus- ja hallintorakenteiden katoamista. Siinä toteutuvat Steinerin seitsenkohtaisen suunnitelman henki ja kirjain.
Lyhyesti sanottuna lisäämällä pienen viittauksen seitsenkohtaiseen suunnitelmaan esittelijä olisi saanut kohdasta ilmaisuvoimaisemman, sillä kansainvälisen yhteisön osoittama selkeys ja päättäväisyys ovat Kosovon kaikkien asukkaiden eduksi heidän yhteisen tulevaisuutensa puolesta. Kuinka neuvosto ja komissio uskovat pystyvänsä Kaakkois-Euroopan vakautus- ja assosiaatioprosessin puitteissa tukemaan Steinerin yleviä pyrkimyksiä tehdä Mitrovicasta "normaali eurooppalainen kaupunki"?

Pack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Joost Lagendijkin mietintö kattaa monia aiheita, emmekä voi kommentoida niitä kaikkia tässä yhteydessä. Haluan kuitenkin aloittaa toteamalla, että tuen mietintöä täysin, kuten koko ryhmäni. Kyseisen Euroopan osan maat etenevät kukin omaa vauhtiaan. Joillakin mailla, kuten Makedonialla ja Kroatialla, on jo sopimukset valmiina. Ne ovat vakautus- ja assosiaatiosopimuksia, enkä välttämättä tarkoita, että niiden kaikki ehdot olisi neuvoteltu valmiiksi yksityiskohtia myöten. Joost listasikin jo niiden puutteet.
Albanian tilanteeseen voimme kuitenkin olla jossain määrin tyytyväisiä; maa on onnistunut korvaamaan vuonna 2001 pidetyt vilpilliset vaalit valitsemalla konsensuspresidentin, mitä harvat osasivat odottaa, ei myöskään komissio. Näkisimme mielellämme Albanian pääsevän varhain liikkeelle vakautus- ja assosiaatioprosessia koskeviin neuvotteluihin, vaikka tiedämmekin, että neuvotteluja ei saada päätökseen nopeasti, sillä Albaniassa on vielä paljon keskeneräisiä asioita.
Bosniasta ja Hertsegovinasta on sanottava, että maa yrittää mahdottomia. Viittaan tässä Daytonin sopimukseen. Haluan vain sanoa, että esimerkiksi 67 prosenttia Bosnian ja Hertsegovinan koko budjetista käytetään ministereiden palkkoihin. Ministereitä on yli 120 ja vain siksi, että Daytonin sopimuksen säännökset käytännössä niin vaativat. Jotakin on tehtävä, ja viime vaalit olivat tästä varoittava merkki.
Serbian ja Montenegron presidentti ja pääministeri kinastelevat keskenään sen sijaan että toimisivat yhdessä maan hyväksi. Serbian ja Montenegron olisi löydettävä yhteinen tie kohti Euroopan unionin jäsenyyttä, ja Solanan ehdotus, vaikka silläkin on omat rajoituksensa, on tällä hetkellä ainoa edessä oleva tie.
Kosovosta, jossa vierailin taas viime viikolla, voin sanoa vain, että meidän pitäisi pystyä varmistamaan, että siellä asuvat kansat voivat elää keskenään rauhallista rinnakkaiseloa, jolloin Serbian erillisaluejärjestelyt tulevat tarpeettomiksi. Monet ongelmat ovat yhteisiä. Joissakin maissa on etnisiä jännitteitä, pakolaisten paluujärjestelyissä on ongelmia, ihmiskaupan torjumiseen tarvitaan toimia, jotka tällä hetkellä ovat riittämättömiä, ja on korruptiota. Vain yksi on selvää: meidän ei pidä perääntyä sitoumuksistamme. Se kertoo lahjomattomasti luotettavuutemme. Kuten Joost jo sanoi, meillä on oltava selkeä näkemys siitä, mitä haluamme saavuttaa alueella lähitulevaisuudessa.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, Lagendijkin mietintö on erinomainen, kattava ja huolellisesti valmisteltu, kuten aina. Olen todella sitä mieltä, että vakautussopimuksella ja vakautus- ja assosiaatioprosessilla on saatu paljon hyvää aikaiseksi kaikkialla. Osa on jo mainittukin, kuten Makedonian vaalit ja Albaniassa tapahtunut kehitys, vaikka minun täytyykin sanoa, että olen kuullut Albanian tärkeimpien poliittisten ryhmien kesken saavutetun yksimielisyyden olevan rakoilemassa.
Esittäisin kuitenkin muutamia huomioita joistakin Lagendijkin keskeisistä havainnoista, koska pidän niitä erittäin tärkeinä. Mainitsitte laajentumista koskevat keskustelut ja Balkanista käydyt keskustelut. Olin läsnä molemmissa keskusteluissa tänään, ja olin myös mukana laajentumiskeskustelussa, jossa puheenjohtaja Prodi esitti mielestäni hyvin tärkeän kannanoton. Hän totesi, että laajentumisprosessi niin kymmenen uuden jäsenvaltion kuin myöhemmin mukaan tulevien ehdokasmaidenkaan osalta ei ole vielä päättynyt, ja se on tärkeä viesti erityisesti Balkanin maille. Olen sitä mieltä, ja toin sen myös esiin omassa puheessani, että laajentumisen valmistelusta saamamme kokemuksen on oltava merkkinä siitä - ja tämä koskee myös Balkanin maita - että sellaisilla valtioilla, jotka puolustavat demokratiaa, oikeusvaltiota, vähemmistöjen suojelua ja ihmisoikeuksia, on mahdollisuus myöhemmin liittyä Euroopan unioniin. Minusta meidän on nyt pohdittava, kuinka hoidamme organisaatiovaatimukset. Minun näkemykseni mukaan vakautussopimuksen toimintaa - ja tämä oli myös erityiskoordinaattori Bussekin tarkoitus - on keskitettävä ja tiivistettävä ja sen tehtäviä siirrettävä komissiolle. Se ei kuitenkaan saa tapahtua laajentumisprosessin ulkopuolella, vaan se on sisällytettävä laajentumisprosessiin viimeistään vuodesta 2004-2005 lähtien, jolloin uusi komissio aloittaa työnsä laajenemisen jälkeen. Katson, että Euroopan parlamentin on annettava Balkanin maille selkeä viesti tai toivo siitä, että heilläkin on paikkansa Euroopassa, Zagrebin huippukokouksen tuloksetkin huomioon ottaen. Heidän tehtävänsä on sitten päättää, haluavatko he tehdä kaiken tämän ja varmistaa siten paikkansa Euroopan unionissa.
Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Kaakkois-Eurooppa, tai entisen Jugoslavian konkurssipesä, kuten haluatte, jonka veriset etniset konfliktit repivät rikki jättäen Albanian syrjään, on Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan paraatialue. Se on myös sen hankalin koetinkivi. Ponnistelumme taloudellisen ja poliittisen tuen tarjoamiseksi näille maille ovat kovasti tarpeen. Meidän ei todellakaan pidä lykätä sitä Euroopan unionin laajentumisen takia. Itse asiassa heille pitää juuri tarjota tulevaisuutta, jossa he ovat osana Eurooppaa. Se on Kaakkois-Euroopan vakautus- ja assosiaatioprosessin tarkoitus.
Pidän hyvin järkevänä esittelijän ehdotusta erityisten painopistealueiden asettamisesta. Kosovon lopullinen asema on selvitettävä mahdollisimman kiireellisesti, samoin kuin Serbian ja Montenegron perustuslaillinen rakenne. Ennen kuin tämä on tehty, emme yksinkertaisesti voi aloittaa neuvotteluja assosiaatiosopimuksesta. Kosovon määrittelemättömässä asemassa piilee yksi epävarmuustekijä. Se merkitsee sitä, että liikeyrityksillä ei ole minkäänlaista luottamusta tilanteeseen ja investoinnit ovat riittämättömiä. Se puolestaan johtaa korruption lisääntymiseen ja kasvattaa maastamuuttopaineita, eli synnyttää siirtolaisvirran, josta erityisesti me Itävallassa olemme hyvin tietoisia. Yksi tärkeimmistä ehdoista, ja se pätee koko alueeseen, on oikeusvaltion luominen sekä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta.
Yksi hyvin myönteinen askel on ollut kansainvälisen rikollisuuden alueellisen torjuntakeskuksen perustaminen Bukarestiin. Tämä keskus on myös edustettuna aihetta käsittelevässä konferenssissa Lontoossa 25. marraskuuta. Vierailimme Bukarestin keskuksessa yhdessä Johannes Swobodan kanssa, ja on ehkä syytä mainita, että sen työssä on mukana myös Itävallan tulli- ja poliisiviranomaisia. Olisi hyvä, jos keskus saisi enemmän tukea myös Euroopasta eikä vain Amerikasta.
Toinen tärkeänä pitämäni seikka on se, että vakautussopimuksella on erityiskoordinaattorinsa, Erhard Bussekin ansiosta saatu aikaan monia poliittisia aloitteita. Tätä työtä pitäisi olla mahdollista jatkaa, ja sekä neuvoston että komission on pikaisesti päästävä sopimukseen vakautussopimuksen jatkamiseen tarvittavista määrärahoista.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies. -
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Schroedterin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0354/2002) taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevästä ensimmäisestä väliraportista. (KOM(2002) 46 - C5-0198/2002 - 2002/2094(COS))
Schroedter (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, taloudellinen ja sosiaalinen koheesio on Euroopan unionin sydämenasia. Se tarjoaa näkymän koko Euroopan unionin kestävästä, yhtenäisestä ja samalla monenkeskisestä kehityksestä. Tämänhetkinen keskustelu koskee tulevaisuuden Euroopan unionia, olkoon se sitten 25 tai jopa 27 jäsenvaltion unioni. Nykyisen unionin sitoutuminen yhdentymiseen säilyy uskottavana vain, jos on olemassa samanlainen halukkuus kantaa yhteisesti vastuuta Euroopan sosiaalisesta mallista solidaarisuuden hengessä. Lähtökohtanamme täytyy olla oletus, että kansalaisten mielikuva Euroopasta ei riipu heidän alueellisesta tai sosiaalisesta asemastaan, ja että tämän mielikuvan parantaminen on kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen poliittinen tehtävä. Meidän on edelleen oletettava, että kaikille kansalaisillemme annetaan vertailukelpoiset mahdollisuudet ja että emme elä seuraavan sukupolven kustannuksella. Olisi kuitenkin harhaa uskoa, että meillä olisi merkittävästi enemmän rahaa käytettävissä tähän tehtävään kuin tällä hetkellä on. Tämän vuoksi tehtävänämme on kehittää malli, joka toimii mainitsemieni perusperiaatteiden mukaisesti ja jolle vastaavasti riittävät suhteessa samat määrärahat. 
Kun mietintöäni käsiteltiin parlamentissa eri asteilla, totesin, että sain erilaisia vastauksia näihin kysymyksiin. Yhden ryhmän mukaan meidän on varmistettava, että kaikki voivat hyväksyä kaiken ja että kaikki ratkeaa myöhemmin. Toiset sanovat, että kaikki on hyväksyttävää, kunhan heidän äänestäjäkuntansa ei menetä etuoikeuksiaan. He vaativat solidaarisuutta äänestäjilleen mutta eivät ole valmiita osallistumaan solidaarisuuteen laajemmin. Jotkut taas eivät hyväksy lainkaan Euroopan sosiaalista mallia ja ovat mielissään tästä kiistelystä. On myös niitä, jotka eivät uskalla lausua totuutta ääneen ja hyväksyä seurauksia. Totuus on, että meidän on aloitettava suunnittelu nyt, jos haluamme antaa ensimmäiset maksut alueille 1. tammikuuta 2007. Kukaan ei voi selvitä tästä puhumalla, sillä tiedämme, että kaksi vuotta on muutenkin varsin lyhyt aika. 
Kaikki tietävät, mikä on keskeisin kysymys: miten määrittelemme Euroopan unionin köyhimmät alueet? Taloudellisen ja sosiaalisen koheesion pääperiaate on, että niiden alueiden, joilla on eniten kiinniotettavaa, tulisi saada eniten tukea. Mielestäni solidaarisuuden käsite muuttuu kuitenkin merkityksettömäksi, jos jatkuvasti keksimme uusia kriteerejä varmistaaksemme, että oma vaalipiirimme saa tuen, joka on todellisuudessa tarkoitettu köyhimmille alueille. Joka tapauksessa tämä on lyhytnäköistä ajattelua. Sillä, että laajennetaan voimassa olevaa ja tähän asti hyväksyttyä kriteeriä, jonka mukaan eniten apua tarvitsevat kaikki alueet, joiden BKT on alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta, on monia seurauksia. Ensinnäkin se tarkoittaa sitä, että kaikki saavat vähemmän rahaa, että lopettamisprosessi ei jatku ja että työttömien tai maaseutualueiden erityinen aluetuki ei ole enää mahdollinen. Toinen seuraus on, että meidän on pitkän aikaa yksinkertaisesti jaettava tukea aidosti heikommassa asemassa oleville alueille, kuten Itä-Euroopan alueille. Toinen vaihtoehto on, että vaalipiireistä, jotka tällä hetkellä vaativat toimenpiteitä, tuleekin yhtäkkiä nettomaksajia. Saksalaisen taloustutkimuslaitoksen (DIW) tutkimus osoittaa, että tämä tapahtuisi kolmessa vuodessa. Tämän suunnitelman ja lyhytnäköisen ajattelun pahin seuraus olisi, että se tarkoittaisi solidaarisuuden loppua. Siinä tapauksessa meille ei jäisi yhtään mitään, koska meillä ei olisi suunnitelmaa ja taloudellinen ja sosiaalinen koheesio jäisi vain tyhjänpäiväiseksi kliseeksi. 
Tulen tavoite 1 -alueelta, joka menettäisi asemansa tilastollisista syistä, jos noudattaisimme tiukasti 75 prosentin kriteeriä. Olen kuitenkin vakuuttunut, että avokätisen lopettamisprosessin avulla tuo alue pystyisi ratkaisemaan kehitysongelmansa. Jos me parlamentissa luomme tulevaisuuden EU:n rakennerahastojen perustan selvästi määriteltyine tavoite 1 -alueineen, velvoitamme toisaalta komission seuraamaan esimerkkiämme ja toisaalta annamme haasteen neuvostolle. Haluaisin nimenhuutoäänestyksen tästä huomenna. 
Olemme samaa mieltä kahdesta asiasta. Yksi periaate, josta sovimme, oli "yksi ohjelma - yksi rahasto". Näin rakennerahastojen hallinnointia voidaan yksinkertaistaa tehokkaasti. Sovimme myös kannattavamme komission ajatusta kolmen osapuolen sopimuksista rakennepolitiikan toimien täytäntöönpanossa alueiden ja jäsenvaltioiden kanssa, jotta paikallisten sidosryhmien osallistumista voidaan helpottaa. Toivon, että tämä tarkoittaa sitä, että tuemme tehokasta ja tuloksellista suunnittelua emmekä horjuta Euroopan solidaarisuutta. 
De Palacio
Arvoisa puhemies, komissio onnittelee Euroopan parlamenttia näin myönteisestä panoksesta koheesiopolitiikkaan, joka on Euroopan rakentamisen ja yhdentymisen kannalta hyvin tärkeää. 
Haluan kiittää esittelijä Schroedteria komission puolesta mietinnöstä, jonka hän on laatinut. Hänen mietintönsä on tärkeä panos koheesiopolitiikan tulevaisuudesta käytävään keskusteluun. Keskustelu alkoi tammikuussa 2001 komission jäsenen Barnier'n laatiman toisen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kertomuksen hyväksymisellä. Kun otetaan huomioon tämän politiikan tulevaisuutta koskevien ehdotusten valmistelu komissiossa, on olennaista, että pyrimme sopuun mukana olevien eri toimielinten välillä, kuten esittelijä juuri selitti. 
Komissio vastaa arvoisan jäsenen mainitsemiin kysymyksiin toisessa koheesiota käsittelevässä väliraportissa. Komissio antaa raportin vuoden 2003 alussa. Sisällytämme yksityiskohtaisemman ja syvällisemmän vastauksen näihin samoihin kysymyksiin kolmanteen koheesioraporttiin, jonka olemme sopineet esitettäväksi ensi vuoden lopussa. 
Haluan muistuttaa teitä siitä, että komissio on jo luvannut sisällyttää ehdotetut ensisijaiset tavoitteet, joiden pitäisi muodostaa perusta vuosien 2007-2013 politiikalle, kolmanteen koheesioraporttiin, joka esitetään parlamentille ja neuvostolle. Olemme myös luvanneet ehdottaa samassa raportissa uutta järjestelmää menettelytapojen organisointia ja hallinnointia varten.
Haluamme tuoda käsittelyyn yhteisen ehdotuksen, joka antaa riittävän vastauksen parlamentin jo esille nostamiin pääkysymyksiin, jotka koskevat Euroopan unionin vastausta sekä nykyisten että tulevien jäsenvaltioiden taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin.
Mitä tulee yhteisön eri alojen politiikan yhdenmukaisuuteen, tämänhetkinen hallintoarviointi on jo tuonut esille useita mahdollisia toimintasuuntia, jotka komissio ottaa varmasti huomioon valmistellessaan tulevaa politiikkaansa. 
Laajentumisen haasteet eivät todellakaan rajoitu vain keskusteluihin päätöksentekomenettelyistä tai toimivallan jakamisesta. Näihin aiheisiin liittyvässä politiikassa olisi varauduttava suurempaan monimuotoisuuteen ja suurempaan epätasapainoon tulevan Euroopan unionin muodostavien alueiden välillä. Lisäksi politiikassa olisi tuotava julki tarkka panos, joka jäsenvaltioiden on annettava Euroopan unionin taloudelliselle ja sosiaaliselle koheesiolle kokonaisuutena, sekä sen vaikutukset, vaikkakin puhtaasti tilastollisesti. Tämä täytyy ottaa huomioon. Alueet, jotka ovat nyt köyhiä, eivät muutu rikkaiksi, vaikka jotkin uusista tulijoista ovatkin köyhempiä. Köyhät alueet ovat vain yksinkertaisesti vähemmän köyhiä kuin jotkin niistä, joista on määrä tulla osa Euroopan unionia.

Väyrynen (ELDR)
Arvoisa puhemies, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta keskittyy lausunnossaan tarkastelemaan koheesiopolitiikkaa siltä osin, kuin se vaikuttaa valtioiden välisiin suhteisiin ja valtioiden suhtautumiseen Euroopan unionia kohtaan. Tärkeintä on tietysti se, että taloudellisia ja sosiaalisia eroja uusien ja vanhojen jäsenmaiden välillä voidaan tehokkaasti kaventaa. Laajentuminen ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että aluepolitiikka nykyisten jäsenmaiden heikoimmillakin alueilla ajetaan alas. BKT-lukujen ohella on otettava huomioon myös muita tekijöitä, kuten alueen ilmasto, syrjäisyys, harva asutus ja työttömyysaste. Samanaikaisesti on kavennettava elintasoeroja myös unionin uusilla ulkorajoilla. Ulkoasioiden valiokunta muistuttaa siitä, että jokaisella jäsenyysehdot täyttävällä eurooppalaisella valtiolla on oikeus liittyä unioniin, ja painottaa tarvetta avustaa niitä jäsenyyden valmistelussa.
Euroopan parlamentin pohjoisimpana jäsenenä tiedän, kuinka tärkeitä nämä ehdotukset ovat käytännön elämässä. EU:n laajentuminen ei millään tavoin paranna Lapin eikä muiden Suomen ja Ruotsin syrjäseutujen suhteellista asemaa, pikemminkin se heikkenee, kun vauraimmat alueet korjaavat laajentumisen hyödyt. Naapurimaamme Norjan pohjoisosissa on meneillään voimakas taloudellinen kehitys sekä energiainvestointien että aluepolitiikan ansioista. Näissä oloissa EU:n aluepolitiikkaa ei pidä heikentää, vaan pohjoisen ulottuvuuden periaatteiden mukaisesti sitä tulee vahvistaa. Toisella naapurillamme Venäjällä on monia ongelmia, jotka uhkaavat meidänkin hyvinvointiamme ja turvallisuuttamme. EU:n on siis tehostettava toimintaansa yli sekä nykyisen että tulevan ulkorajan, kuten ulkoasioiden valiokunta ehdottaa.

Bautista Ojeda (Verts/ALE)
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 159 artiklassa todetaan, että Euroopan unioni ottaa huomioon taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen laatiessaan politiikkaansa. Toinen koheesioraportti on osoittanut, että nykyinen yhteisen maatalouspolitiikan antama apu suosii kehittyneempien maatalousalueiden tuottajia vähemmän kehittyneiden alueiden sijasta. Olisi sen vuoksi virhe olla muuttamatta tällaista tukijärjestelmää, jossa tuotantoa arvostetaan enemmän kuin taloudellisia, sosiaalisia, ympäristönsuojelullisia ja maaseutuun liittyviä asioita. 
Hyvät kollegat, viimeisimmät puolivälin arviointiin sisältyvät komission ehdotukset ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen voisivat kasvattaa entisestään eroja enemmän ja vähemmän kehittyneiden maaseutualueiden välillä. Kaikki mahdolliset vaikutustutkimukset on siis tehtävä, ennen kuin nämä uudistukset toteutetaan. 
Tällä hetkellä 80 prosenttia Euroopan unionista koostuu maaseutualueista, ja tätä osuus kasvaa laajentumisen jälkeen. Sellainen yhteinen maatalouspolitiikka, joka jättää alkuperäiset odotukset täyttämättä, vaikuttaa sen vuoksi vielä kielteisemmin. Me emme voi lakkauttaa toimintamallia, jolla on tuettava maatalouspolitiikkaamme. Meidän on kuitenkin määriteltävä uusi tuki pienviljelijöille ja pyrittävä jakamaan varat tasapuolisemmin. Ympäristönsuojelua koskevat edellytykset on valtavirtaistettava. Meidän on yhdistettävä maatalous- ja ympäristöpolitiikka ja koordinoitava niitä. Meidän on varmistettava, että politiikkamme todella mahdollistaa koheesion. Muuten se voi vaikuttaa tuhoisasti maaseutualueisiin ja voi aiheuttaa valtavan maaltamuuton. 
Nuorille maanviljelijöille olisi myönnettävä erityistukea, jotta he voivat vakiinnuttaa asemansa, sekä tukea olisi myönnettävä myös niille pienviljelijöille, jotka takaavat maaseudun kestävyyden. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on tullut siihen johtopäätökseen, että laajentuminen kasvattaa alueiden välisiä eroja ja että vastapainoksi tarvitaan kohdennettuja toimia sekä lisävaroja rakennerahastoihin. 
Laajentuminen ja sen kielteinen vaikutus tilastoihin sulkevat pois suuren osan niistä alueista, jotka tällä hetkellä täyttävät tavoite 1 -kriteerit. Tästä syystä meidän on asetettava siirtymäkausi näille alueille. Meidän on myös laadittava uusi luokittelujärjestelmä, joka ottaa huomioon kunkin alueen erityiset haittatekijät. Tässä viittaan maaseudun autioitumiseen ja maan pinnanmuotoihin. 
Laajentuminen ei aseta haasteita vain tavoite 1 -maaseutualueille. Meidän on myös muistettava, että eräänlainen peitelty laajentuminen etelään on käynnissä kolmansien maiden kanssa tehtävien assosiaatiosopimusten seurauksena. Meidän on määriteltävä uudestaan ennen kaikkea yksi periaate, nimittäin yhteisön myöntämä etuuskohtelu koheesiopolitiikan yhteydessä.

Musotto (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän raportin PPE-DE-ryhmää edustavana varjoesittelijänä haluan kiittää esittelijä Schroedteria hänen työstään, vaikka on vielä lukuisia kohtia, joita ryhmäni myöntymyksellä pyrin muuttamaan ehdottamalla tarkistuksia, jotka toivon esittelijän voivan hyväksyä. 
Erityisesti mielestäni on ennenaikaista pyytää komissiota esittämään tavoite 2 -alueiden tulevaisuutta ja yhteisön aloitteiden tulevaisuutta koskevia ehdotuksia ennen kolmannen taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevan kertomuksen julkistamista. Näin on etenkin, koska vielä ei ole luotu aikataulua perinpohjaiselle selvitykselle, jonka pitäisi olla valmis joulukuuhun 2003 mennessä - komission jäsenen Barnier'n asettama aikaraja kertomuksen esittelylle - emmekä ole saaneet tarvittavia tietoja. 
Meistä olisi parempi, että voisimme käyttää tarpeeksi aikaa koheesiopolitiikan uudistamiseen, toisin sanoen työskentelisimme komission määrittelemän aikataulun mukaan välttäen ennen kaikkea tekemästä hätäisiä johtopäätöksiä, jotka eivät hyödytä alueita ja hyödyttävät uusia jäsenvaltioita sitäkin vähemmän. 
Seuraavaksi haluaisin huomauttaa, että laajentumisen jälkeen osa tavoite 1 -alueista ylittää tilastollisesti unionin 75 prosentin BKT-keskiarvokynnyksen ilman, että tämä olisi seurausta todellisesta kasvusta. Tämän vuoksi BKT ei yksistään riitä indikaattoriksi, kuten todetaan toisessa taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevässä kertomuksessa, jonka esittelijänä toimin. Muut kriteerit, etenkin työttömyysaste, pitäisi ottaa huomioon. 
Katsomme myös, että unionin politiikassa ja jäsenvaltioiden alakohtaisessa politiikassa on keskityttävä koheesiotavoitteiden saavuttamiseen ja kestävien aluekehityssuunnitelmien laadintaan. Lopuksi haluan todeta, että äänestämme 16 ja 17 kohtaa vastaan, sillä ne ovat esittelijän tekstiin jo sisältyvien kohtien toistoa.

Duin (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta vaikuttaa, että tämä mietintö, josta haluan mitä vilpittömimmin kiittää esittelijää, on paranneltu versio Musotton mietinnöstä, jonka hyväksyimme vuoden alussa. Tarkemmin sanottuna tämä mietintö tuo esiin suunnan, jonka parlamentti haluaa ottaa. Olen varsin valmis myöntämään, että emme ole täysin onnistuneet siinä, sillä mietinnössä on yhä liikaa asioita, mutta mielestäni mietintö on silti hyvä. Kaiken kaikkiaan tilanne ei mielestäni ole niin synkkä kuin esittelijä kuvailee.
Tässä mietinnössä olemme jälleen kerran korostaneet tiettyjä asioita, jotka on jo mainittu, kuten kieltäytymisemme rakennepolitiikan kaikenlaisesta uudelleenkansallistamisesta. Olemme myös jälleen kerran tehneet selväksi, että alueiden, jotka nyt saavat tukea, on suostuttava leikkauksiin - emme halua hämätä ketään tässä asiassa. Olemme kuitenkin onnistuneet myös selventämään muutamia mietinnön kohtia. Olen täysin eri mieltä tästä edellisen puhujan kanssa, sillä mielestäni on hyvin tärkeää, että komissio tekee tässä vaiheessa ehdotuksia siitä, miten se aikoo edetä tavoitteen 2 kanssa. Myös tavoite 2 -alueilla odotetaan merkkiä, emmekä voi keskittyä keskusteluissamme vain tavoitteeseen 1. 
Sama koskee yhteisöaloitteita. Tämäkin on tärkeä ala, jolla meidän on joko selvennettävä asioita tai ainakin määriteltävä selkeä suunta. Kuinka raja-alueille suunnattua yhteisön toimintaohjelmaa jatketaan? Miten kaupunkeihin kohdistetuissa toimissa edetään? Entä maaseutualueet? Haluan painottaa vielä kahta muuta seikkaa, joista olen suuresti huolissani. Ensinnäkin ohjelma täytyy aikatauluttaa alkavaksi niin, että varat ovat todella käytettävissä 1. tammikuuta 2007. Yhtä tärkeää on, että tarvitsemme johdonmukaisemman lähestymistavan, ja tässä suhteessa meidän on annettava merkki komissiolle, että sen pitäisi lopultakin saada aikaan suurempi yhtenäisyys politiikan yksittäisen alojen välillä. 
Loppuhuomautukseni on tämä: katson - ja ryhmänikin on tehnyt päätöksen tämän suuntaisesti - että tavoitetta 1 varten meidän ei pidä asettaa tarkoin määriteltyä kriteeriä eikä prosenttimäärää. Meidän on tehtävä päätös konkreettisten ehdotusten pohjalta, ja komissio laatiikin sellaista parhaillaan.

Caveri (ELDR).
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat ja tietysti arvoisa komission varapuheenjohtaja, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen arvokkaasta panoksestaan. Haluan myös sanoa, että valiokunta, jonka puheenjohtaja olen, on keskustellut asiasta perusteellisesti tavanmukaisella taidollaan ja nähnyt valtavasti vaivaa löytääkseen ratkaisut sekä nykyiseen että tulevaan tilanteeseen. 
Tämä on ensimmäinen väliraportti toisesta koheesioraportista, joka on ilmestynyt vain muutamaa viikkoa ennen toista väliraporttia ja muutamaa kuukautta ennen kolmatta koheesioraporttia, joka, kuten on jo sanottu, on ratkaiseva raportti. 
Mikä on keskustelun tausta? Ensimmäinen kohta koskee nykyistä ohjelmajaksoa. Kuluja ja yksinkertaistamista koskevista tarpeista on keskusteltu paljon viime päivinä. Nämä ovat toistuvia teemoja, joiden kuuluu toimia eräänlaisena varoituksena myös tulevaisuutta ajatellen, ja tulevaisuudella tarkoitan vuosien 2007-2013 ohjelmajaksoa, ratkaisevaa aikaa, jolloin kymmenen uutta maata, sitten yhteensä kaksitoista, liittyy jäseniksi. 
On paljon ongelmia ja huolenaiheita, ja haluaisin mainita yhden, joka on minulle erityisen tärkeä. Muutama päivä sitten komissio järjesti Brysselissä erittäin kiinnostavan kokouksen vuoristoalueista. Niille vuoristoalueille, joita tavoite 1 ei kata, saattaa olla mahdollista perustaa erityisrahasto. Tämä mahdollisuus perustuu pysyvistä maantieteellisistä ja luonnonoloista johtuvista haittatekijöistä kärsivien alueiden käsitteeseen, joka sisältyy toiseen koheesioraporttiin. Käsite kattaisi vuoristoalueet, syrjäiset saaret ja harvaan asutut alueet. Sen lisäksi, että nämä alueet saisivat lisää varoja, näin otettaisiin käyttöön myös kilpailusääntöjä oikeudenmukaisempia sääntöjä.

Berend (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka tämä onkin vain kolmen vuoden välein laadittava väliraportti, sitä ei pitäisi käyttää vain tilanteen arvioimiseen vaan myös antamaan yleiskuva seuraavasta suunnittelujaksosta. On aivan oikein, ettei raportissa mennä yksityiskohtiin ja anneta tarkkoja lukuja, mutta pääkohdat pitää yksilöidä ja tärkeät kysymykset ratkaista hyvissä ajoin. Yksi näistä tärkeistä kysymyksistä on koheesiopolitiikalle varattu 0,45 prosentin osuus unionin BKT:sta, mitä ei saa ylittää edes EU:n laajentumisen aikana. Toinen tärkeä kysymys koskee alueiden käyttämistä koheesiopolitiikan tehtävien vertailuyksikkönä kansallisvaltion kriteerien sijasta. Jokainen, joka haluaa nähdä jotain muuta, ei ymmärrä asiaa. Toinen tärkeä aihe on tuen keskittäminen heikommassa asemassa oleville alueille laajentuneessa EU:ssa sekä selkeiden, läpinäkyvien ja määrällisten kriteerien asettaminen köyhien alueiden käsitteelle. Nämä ja vain nämä voivat olla riippuvaisia 75 prosentin kriteeristä. 
Mitään muita arvioinnin perustaksi otettavia tekijöitä ei voida määrittää selvästi, ja ne johtavat mielivaltaiseen päätöksentekoon. Tämä sopii jopa sellaiseen kriteeriin kuin työttömyysaste, jolle ei ole EU:n laajuista määritelmää ja joka sen vuoksi johtaa varmasti epätarkkoihin arvioihin. Mitä tulee heikommassa asemassa olevien alueiden tukemiseen, meidän on ensin tarkasteltava niitä alueita, joiden BKT jää alle 75 prosenttiin EU:n keskiarvosta. Ne alueet, joiden BKT nousee 75 prosentin kynnyksen yli laajentumisen jälkeen ja jotka muuttuvat tilastojen perusteella vauraiksi, tarvitsevat avokätisemmän tuen lopettamisprosessin. Toivomme, että alueet saavat sitä enemmän tukea, mitä lähempänä ne ovat 75 prosentin kynnystä. Tässä suhteessa olen samaa mieltä esittelijän kanssa, joka on esittänyt tarkistuksen tästä kohdasta.

Mastorakis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mielestäni Schroedterin mietinnön lopullinen valiokunnassa hyväksytty versio tuo esiin muutamia mielenkiintoisia näkökulmia ja ehdotuksia. Mielessäni on erityisesti laajennettu kumppanuus, jota mietinnössä tuetaan alueiden ja jäsenvaltioiden kolmen osapuolen sopimusten muodossa. Minusta ehdotus on rohkea veto: se helpottaa toissijaisuusperiaatteen soveltamista ja poistaa paljon turhaa byrokratiaa. Myös sen seikan, että tehokkaimpia ohjelmista ovat olleet ne, jotka ovat perustuneet mahdollisimman suureen osallistumiseen, pitäisi rohkaista meitä. 
Uudistukset on kuitenkin otettava käyttöön varoen, ja niihin on liitettävä jonkinlainen turvajärjestely, jos haluamme olla keinuttamatta venettä ja varmistaa, ettei yhteisön talousarvion vakauteen kajota. Olen sen vuoksi sitä mieltä, että komission olisi hyvä tarkistaa tätä ehdotusta, jotta voimme arvioida, miten ja kuinka suurelta osin se voidaan panna täytäntöön alkuvaiheessa ja miettiä sitten sen soveltamista koskevia suuntaviivoja. Meidän on myös seurattava kiinteästi laajennetun kumppanuuden käyttöönottoa samoin kuin joka jäsenvaltion, niin vanhan kuin uudenkin, hajauttamisvalmiuksia. Haluan myös huomauttaa, että Agenda 2000 -ohjelman yhteydessä päätetyistä yksinkertaistuksista ja muutoksista huolimatta määrärahojen hyödyntämisessä on edelleen vakavia ongelmia eivätkä määrärahat muutu maksusuorituksiksi. 
Mitä voimme päätellä tästä kaikesta? Onko meidän edelleen yksinkertaistettava menettelyjä vai onko kyseessä kenties syvään juurtunut rakenteellinen ongelma, johon komission ja jäsenvaltioiden on syytä tarttua? Onko yhteisön rahoituksesta tullut kenties niin monimutkaista, että se ei enää lainkaan kiinnosta sijoittajia? Lopuksi haluaisin huomauttaa, että tämä asia ansaitsee erityisen huomiomme erityisesti laajentumisen lähestyessä. Laajentuminen lisää tukien hyödyntämistä koskevaa ongelmaa selvästi, sillä uusien kumppanimaidemme on myös ratkaistava ne vaikeudet, joita kokemattomuus yhteisön säännöstön soveltamisessa aiheuttaa.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää rouva Schroedteria tärkeän mietinnön valmistelusta. Toimenpiteet taloudellisen tasapainon saavuttamiseksi eivät ole olleet riittäviä. Hyvinvointierot alueiden välillä ovat osin jopa lisääntyneet. Myös työttömyyserot on otettava vakavasti huomioon alue- ja rakennepolitiikkaa suunniteltaessa. Pk-yritysten sitouttaminen hankkeisiin sekä rakennetoimien kohdistaminen heikoimmille alueille ovat tärkeitä painotuksia. Myös muiden politiikkojen, kuten maatalous-, verotus- ja liikennepolitiikan, tulee tukea alueellista kehitystä.
Olen samaa mieltä monien muiden puhujien kanssa, että bruttokansantuote ei riitä kriteeriksi tukialueita määriteltäessä. Rinnalle on nostettava vaikeista luonnonolosuhteista johtuvat pysyvät haitat. Muun muassa poikkeuksellisen harva asutus, muuttoliike, väestön ikääntyminen, pitkät välimatkat ja kylmä tai kuuma ilmasto aiheuttavat pysyviä haittoja. Jatkossa on kiinnitettävä aivan erityistä huomiota maaseudun elinvoimaisuuden ja monimuotoisuuden vahvistamiseen.
Unionin laajentuminen edellyttää koheesiopolitiikan vahvistamista. Samalla on muistettava, että alueelliset erot eivät poistu sillä, että unioniin tulee mukaan uusia köyhiä alueita. Laajentumista ei tule toteuttaa heikompien alueiden kustannuksella vaan yhteisillä ponnistuksilla. Niin kuin Caveri totesi, jatkuva haaste on myös alue- ja rakennepolitiikan yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen. Raskasta hallintoa tulee keventää muun muassa siirtymällä yhden rahaston käytäntöön. Tärkeää on, että unionin kaikki resurssit, aina syrjäisimpiä alueita myöten, tulevat tehokkaasti käytetyksi. Meidän on yhdessä huolehdittava, että koko unionin alue on yhteismarkkinoiden ja siitä saatavan hyödyn piirissä.

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ehdottomasti kiittää esittelijää mietinnöstä, sillä arvostan sitä valtavaa työtä, jonka hän on tehnyt vaikean tehtävänsä eteen, vaikka olemmekin eri mieltä joistakin asiakirjan kohdista. 
Haluan aloittaa korostamalla, että tulen alueelta, joka ei täytä tavoitteen 1 kriteerejä. Se ei ole koskaan ollut tavoite 1 -alue eikä koskaan tule olemaan. Alueeni on tavoite 2 -alue. Haluan kuitenkin myös huomauttaa, että ennen aikaan parlamentti kuuli johtajia, joilla oli näkemys tulevaisuudesta ja jotka asettivat toimintasuunnat, jotka johtivat sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen perustuvan unionipolitiikan kasvuun ja kehitykseen. Nykypäivän kokemuksemme eivät kuitenkaan ole sopusoinnussa tämän menettelytavan kanssa. 
Olen erityisen huolissani suunnitelmista jarruttaa sosiaalisen koheesiopolitiikan kasvua ja kehitystä. Sanoisin jopa, että suunnitelmissa venytetään penniä. Tähän saakka sosiaalinen yhteenkuuluvuus on kuulunut Euroopan unionin politiikan sydämenasioihin. On vähintäänkin yllättävää, että viitataan vähimmäisprosenttimääriin, kun osa alueista ylittää BKT 200 -tason. 
Kuten varapuheenjohtaja oikein totesi, tehtävänämme on taata, ettei köyhiä alueita enää ole. Meidän pitää rohkaista kaikkia Euroopan alueita luomaan koheesiota. Meidän on ehkäistävä erojen kasvu. Viime raportti todisti, että vaikka onkin totta, että köyhimmät alueet ovat vaurastuneet prosentuaalisesti, vauraimmat alueet ovat vaurastuneet ainakin yhtä paljon. Tätäkin asiaa pitää tutkia. Hyvät kollegat, tämä ongelma on mielestäni ratkaistava tulevaisuudessa eikä nyt, kuten tällä hetkellä ehdotetaan.

Pittella (PSE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen, esittelijä, kollegat, mietintö liittää yhteen kolme suurta prosessia: koheesiopolitiikan tarkistamisen, yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen ja unionin yhdentymis- ja laajenemisprosessin saattamisen päätökseen. Euroopan tulevaisuus riippuu suurelta osin siitä, miten nämä kolme suurta prosessia ovat vuorovaikutuksessa toisiinsa, ja se, miten Euroopan parlamentti onnistuu vaikuttamaan näihin prosesseihin, määrää, missä määrin sen rooli yhteispäätösmenettelyssä on todellinen poliittinen rooli eikä vain pelkkä muodollisuus. 
Keskustelu on vasta alussa, ja olen iloinen voidessani todeta, että haluan esittää tänään vain kolme huomiota. Ensinnäkin koheesiopolitiikan on pysyttävä yhtenä Euroopan unionin liikkeellepanevista voimista. Toiseksi koheesiotuen tarvetta ei voi päättää epäreilun, epäluotettavan ja harhaanjohtavan BKT-muuttujan perusteella. Pyydämme Euroopan komissiota määrittelemään uusia muuttujia - kuten työttömyysaste, infrastruktuuri ja ympäristön laatu - jotka ovat parempia indikaattoreita koko unionissa. Me parlamentissa haluamme auttaa teitä. Kolmanneksi Agenda 2000 -ohjelman toteutusvaihetta on valvottava tarkasti ei vain määrän ja kulujen vaan myös laadun kannalta. Alueidemme valmisteleminen laajentumiseen tarkoittaa myös ja ennen kaikkea näiden varojen käyttämistä siten, että lisäämme inhimillisen ja sosiaalisen pääomamme kilpailukykyä.

Marques (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, käsittelen puheenvuorossani ainoastaan sitä tärkeää poliittista kysymystä, joka on tulevaisuuden koheesiopolitiikan taustalla. Tällä tarkoitan, kuten varmasti osaatte päätellä, tälle Euroopan yhdentymisprosessin ratkaisevalle tukipilarille vuosina 2007-2013 myönnettäviä varoja. Tämä on tärkeä poliittinen kysymys, koska Eurooppa pysyy elinkykyisenä vain, jos se perustuu heikoimmassa asemassa oleville alueille suunnattuun solidaarisuushankkeeseen. Euroopan unioni kaatuu, jos sen perustana ovat kohtuuttomat suuret alueiden väliset erot. 
Kun Eurooppa-neuvosto hyväksyi viimeisimmässä kokouksessaan Brysselissä Ranskan ja Saksan sopimuksen yhteisen maatalouspolitiikan menojen jäädyttämisestä vuoden 2006 tasolle vuoteen 2013 saakka, se oletti, että samaa jäädyttämisen periaatetta voitaisiin soveltaa myös koheesiopolitiikkaan varattuihin varoihin. Toisin sanoen sama unionin talousarvio, joka on palvellut 15 maan Eurooppaa, saa palvella myös 27 maan Eurooppaa. Lisäksi voimme lakata kuvittelemasta, että yhteisessä maatalouspolitiikassa tehdyt säästöt voitaisiin kanavoida koheesiopolitiikkaan; samalla emme saa unohtaa, että maaseudun kehittämisen lujittaminen yhteisessä maatalouspolitiikassa on ollut äärimmäisen vaikeaa ja että yhteinen maatalouspolitiikka, kuten tiedämme, perustuu koheesiopohjaiseen menettelytapaan. 
Voitaisiin sanoa, että koheesiopolitiikka, jonka rahoitus vastaisi noin 0,45:tä prosenttia yhteisön BKT:sta, olisi jo suuri saavutus. Näin ainakin joissakin koheesiomaissa hahmotellut uudelleenkansallistamisen suunnitelmat voitaisiin torjua. Haluan kuitenkin korostaa, että varojen puute vaarantaa tulevaisuuden tasapainoisen koheesiopolitiikan, jossa ei toisaalta jätetä huomiotta koheesion puutetta, jota nykyisessä 15 maan Euroopan unionissa edelleen on, ja jolla toisaalta voidaan vastata Euroopan yhdentymisprosessin tähän mennessä suurimpaan haasteeseen. Haluan myös korostaa lopuksi eroa, joka tässä asiassa on viime vuosiin verrattuna, jolloin koheesiovarat kaksinkertaistettiin, kun muita suuria haasteita nousi esiin.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mietintö, josta äänestämme huomenna, on ennen kaikkea väliraportti koheesiopolitiikan edistymisestä. Saamme onnitella itseämme tämän Euroopan unionin yhtenäiselle kehitykselle ratkaisevaksi osoittautuneen politiikan suotuisasta vaikutuksesta. Paljon on silti vielä tehtävää. Mielestäni tavoitteenamme tulee olla, että teemme tästä politiikasta yksinkertaisempaa, järkevämpää ja avokätisempää. Järkevämmällä tarkoitan sitä, että politiikan on oltava joustavaa ja siinä otettava huomioon ne monenlaiset haittatekijät, joiden kanssa Euroopan alueet kamppailevat. Määrärahojen kohdentamiselle on laadittava selkeämmät kriteerit ja asetettava sellaiset tavoitteet, jotka on mahdollista saavuttaa. Tässä mielessä BKT-tilastot ovat selvästi etuasemassa. Tämä on kuitenkin liian yksinkertainen ratkaisu, jota voidaan soveltaa vain osaan tapauksista ja jota ei voida sopeuttaa kaikkiin käytännön tosiasioihin. On otettava huomioon muutkin yhtä asiaankuuluvat ja määrälliset kriteerit, kuten liikenneyhteydet, julkinen infrastruktuuri ja työllisyysasteet. Tällaisella lähestymistavalla voisimme kehittää sellaisen koheesiopolitiikan, joka olisi suotuisa kehityksessä jälkeenjääneille alueille, mutta sopisi myös vuoristo- ja haja-asutusalueille sekä maantieteellisistä haittatekijöistä kärsiville alueille. 
Uuden aluepolitiikan on oltava myös yksinkertaisempaa. Toisin sanoen kaikkien tuensaajien on voitava hyödyntää sitä helposti. Olemme komission jäsenen Barnier'n ja jäsenvaltioiden kanssa aloittaneet tämänsuuntaisen työn, mutta tällä hetkellä voimme toimia ainoastaan voimassa olevissa säännöksissä asetetuissa rajoissa. Meidän on tehtävä enemmän yksinkertaistaaksemme hallintokehystä vuoden 2006 jälkeen.
Kolmantena pyrkimyksenä on tehdä koheesiopolitiikasta avokätisempää. Nykyään tuen vastaanottamiskykyä käytetään usein perusteluna asetettaessa rajoituksia myönnettyihin varoihin. Uskon, että vuoden 2006 jälkeen, jos onnistumme keksimään paikallisiin tarpeisiin sopivia ja helppokäyttöisiä toimia, niihin käytettävä budjetti voisi ja sen pitäisi olla suurempi. Ongelmana ei ole, että olisi olemassa kakku, joka pitäisi jakaa alueiden kesken, kuten jotkut antavat ymmärtää. Jos unioni haluaa osoittaa olevansa solidaarisuuteen perustuva alue, sen on osoitettava kunnianhimoa kaikille kansalaisilleen.

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää tästä hyvin tärkeästä mietinnöstä. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistukset ovat yhdenmukaiset Musotton laatiman mietinnön kanssa erityisesti siltä osin, että tarvitaan sellaista koheesiopolitiikkaa, jolla pienennetään nykyisiä ja tulevia eroja Euroopan eri alueiden välillä laajentuneessa Euroopassa. 
Tässä yhteydessä haluan korostaa ja tukea tarkistusta 112, jossa tunnustetaan tarve laatia avokätinen ohjelma niiden alueiden tukien lopettamiseksi, jotka eivät enää voi saada tavoitteen 1 tukia, mutta tarvitsevat silti tämän tason rahoitusta. Syrjäinen kotiseutuni on saanut vain 10 prosenttia siitä tuesta, jota EU:n on viimeisten 30 vuoden aikana myöntänyt Irlannille, ja sen infrastruktuuri on tämän vuoksi edelleen hyvin kehittymätön.
En kuitenkaan voi kannattaa 16 kohtaa enkä yhtä 17 kohdan osaa. Katson, että ne voivat johtaa kansallisten hallitusten tehtävien ja velvollisuuksien sivuuttamiseen. 
Lopuksi näin laajentumisen yhteydessä haluan todeta, että EU:n on taattava riittävä tuki sukutiloille - maaseutuyhteisöjemme selkärangalle - ja lisäksi erityistuki nuorille viljelijöille, jotta voitaan taata maaseutuyhteisöjemme ja maanviljelyksemme tulevaisuus.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat ja esittelijä, haluan kiittää teitä moitteettomasta mietinnöstä ja mielenkiintoisesta keskustelusta. Voin sanoa näin viimeisenä puhujana. Aluepolitiikka on hyvin tärkeää tämän päivän unionille, mutta niin myös tulevaisuuden EU:n solidaarisuudelle. Mitä lähemmäs vuosi 2007 tulee, sitä kiihkeämmin alueillamme keskustellaan siitä, mitä tulevaisuus tuo mukanaan. Voin vahvistaa, että alueilla on suuri huoli siitä, mitä rakennepolitiikassa tulevaisuudessa tapahtuu. Kuten komission raporteista käy ilmi, meillä on yhä ongelmia, kuten työttömyys sekä kasvavat erot suurkaupunkialueiden ja kehityksessä jälkeenjääneiden alueiden välillä.
Meidän on hyödynnettävä tällä hetkellä käytettävissämme olevia varoja tehokkaasti, ja tämä koskee myös tulevia rakennerahastovaroja. Siksi on tärkeää, että meillä on kumppanuuksia, että alueet voivat merkittävästi vaikuttaa siihen, miten rahat käytetään, ja että hallintomenetelmiä yksinkertaistetaan, jotta byrokratia ei estä alueita käyttämästä rahoja tehokkaasti. 
Yksi mietinnön hyvistä puolista on se, että siinä korostetaan sitä tosiseikkaa, että maantieteellisistä haittatekijöistä kärsivät alueet on asetettava etusijalle tulevissa rakennerahastoissa. Tiedämme, että hyvin monet alueet sijaitsevat kaukana isoilta markkinoilta ja niiden on elettävä tämän maantieteellisen tosiseikan kanssa. Katson myös, että tarkistus 10, jota oma ryhmäni eli Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ehdotti, on hyvin tärkeä, koska siinä huomautetaan, että rakennerahastojen käyttöä olisi ohjattava muiden kriteerien kuin BKT:n perusteella. 
Lopuksi haluan vielä korostaa sitä, miten tärkeää on, että aluekehitystä edistetään kaikilla politiikan aloilla. Jos näin ei tehdä, aluepolitiikasta tulee tehotonta. Maatalouspolitiikan ja erityisesti liikennepolitiikan tulee edistää alueiden välistä tasa-arvoa.

Puhemies. -
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

