Kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen ja hiilivuodon riski (lyhyt esittely) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana Bas Eickhoutin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta laatima mietintö vaihtoehdoista kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi yli 20 prosentin tavoitteen ja hiilivuodon riskin arvioinnista.
Bas Eickhout
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, jos jäsenet katsovat sähköpostiviestejään ja kaikkia lobbareiden ja teollisuuden edustajien esittämiä vaatimuksia sekä ilmastoon liittyviä etu- ja haittapuolia, he voivat tehdä sen johtopäätöksen, että ilmastoaihe on tehnyt vahvan paluun poliittiselle asialistalle.
Tämä on todella hyvä asia, sillä tieteen asialistalta ilmastoaihe ei ole koskaan poistunutkaan. Jos katsotaan, miten tällä välin on edistytty tieteessä, perusteet vahvemmalle ilmastopolitiikalle ovat vahvistuneet päivä päivältä. Sen sijaan politiikassa on ilmastorintamalla ollut Kööpenhaminan ja Cancúnin jälkeen melko hiljaista. Nyt aihe on selvästi palannut poliittiselle asialistalle.
Se on hyvä asia. On kuitenkin tärkeää huomata, että tällä välin keskustelun luonne on muuttunut. Kysymys ei ole enää ilmastoa koskevasta väittelystä. Keskusteluun on tullut yhä enemmän taloudellista näkökulmaa, se on muuttunut enemmän taloudelliseksi väittelyksi. Kun tarkastellaan ilmastopolitiikkaan nojautuvia uusia teollisuuden aloja, ne pyytävät kunnianhimoisempaa ilmastopolitiikkaa. Tai kun tarkastellaan riippuvuuttamme öljystä ja Pohjois-Afrikan tilannetta, öljyriippuvuutta koskevalla keskustelulla on yhä tärkeämpi merkitys EU:n taloudelliselle tilanteelle.
Katsokaa kuitenkin myös kaikkia teollisuudelta tulleita kirjeitä, joissa todella puhutaan 30 prosentin puolesta, koska se on teollisuuden edun mukaista: teollisuuden tuotto kasvaa, jos nostamme ilmastotavoitteitamme. Tämä on todella selvä merkki siitä, että ilmastopoliittisessa keskustelussa on tapahtunut perusteellinen muutos. Tämä on erittäin tärkeää. Kysymys ei ole joko taloudesta tai ympäristönsuojelusta vaan taloudesta ja ympäristönsuojelusta. Tämä on ratkaisevan tärkeää.
Mitä mietintö sitten sisältää? Pyydämme tietenkin komissiota esittämään ehdotuksen jäsenvaltioiden päästöjen vähennystavoitteen nostamisesta 25 prosenttiin. Tämä on todella tärkeää, sillä tällä tavalla voimme vähentää riippuvuuttamme öljystä, tällä tavoin voimme saada aikaan terveydellisiä rinnakkaishyötyjä ja tällä tavoin voimme todella myös saada käyttöömme energiankulutuksen vähentymisen tarjoamat mahdollisuudet. Energiankulutuksen vähentäminen on näin ollen myös keskeinen osa mietintöä, koska jos täytämme energiansäästöä koskevat tavoitteemme, pääsemme jo lähemmäs 25 prosentin päästövähennyksiä EU:n jäsenvaltioissa.
Mietinnössä pyydämme kokonaistavoitteeksi 30 prosenttia, eli jäsenvaltioiden tavoite olisi 25 prosenttia ja kokonaistavoite 30 prosenttia. Markkinoilla on vielä paljon päästöhyvityksiä, joten jos jäsenvaltioiden vähennystavoite on 25 prosenttia, voidaan puhua myös 30 prosentin kokonaistavoitteesta. Tämä myös vähentää jonkin verran hyvitysten merkitystä, mikä on myös ollut osa keskustelua. Tämäkin sisältyy mietintöön.
Tässä keskustelussa käsitellään myös päästökauppajärjestelmän muuttamista. Haluan tehdä tämän selväksi. Jos lisäämme ilmastotavoitteita vähentämällä energiankulutusta ja teemme jotain, mikä liittyy ainoastaan energiakulutuksen vähentämiseen, hiilidioksidin hinta laskee, tutkimusten mukaan 15:een tai jopa 0 euroon hiilidioksiditonnilta. Meidän on siis tehtävä jotain myös päästökauppajärjestelmälle varmistaaksemme, että hinnat ovat oikeat ja että käytössämme on todella kannustimia, joiden avulla voimme siirtyä käyttämään vihreitä teknologioita.
Huominen äänestys on todella ratkaiseva tulevaisuuden talouden, vihreän talouden, kannalta. Kehotan komissiota noudattamaan huomenna parlamenttina esittämäämme pyyntöä esittämällä lainsäädäntöehdotuksen. Neuvosto on jo liikkeellä, parlamentti esittää kantansa huomenna, ja sen jälkeen on komission vuoro esittää ehdotus. Tiedämme, että kun keskustelemme lainsäädäntöehdotuksesta, neuvostossa yhdelläkään maalla ei ole enää veto-oikeutta.
Kuten huomenna näemme, saamme parlamentin enemmistön ja neuvoston enemmistön todella nostamaan ilmastotavoitteitamme ja varmistamaan, että todellinen tulevaisuuden talous on vihreä talous.
Jo Leinen
(DE) Arvoisa puhemies, komission jäsen Oettinger, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä kannattaa Eickhoutin mietintöä, koska se lähettää sekä sisäisesti että ulkoisesti vahvan viestin, ettemme aio antaa periksi ilmastonmuutoksen torjunnassa. Sisäinen viesti on se, että suhtaudumme vakavasti vuoden 2008 ilmastopaketissa annettuun lupaukseen lisätä uusiutuvan energian osuutta 20 prosenttiin ja vähentää energiankulutusta 20 prosenttia. Komission jäsen Oettinger, esittelitte meille tänään ehdotuksen, ja meillä on paljon työtä tehtävänä. Yhdessä näillä kahdella toimenpiteellä EU:n hiilidioksidipäästöjä vähennetään 25 prosenttia. Kuka voisi vastustaa tätä? Se ei ole mahdollista, koska tämä on se lainsäädäntöpaketti, jonka olemme hyväksyneet. Lisäksi olemme vastuussa muulle maailmalle. Meidän on myös nostettava puhtaan kehityksen mekanismien osuus 5 prosenttiin. Yhteensä tämä tekee 30 prosenttia. Toivon, ettei tätä vesitetä. Kohdan 3 muuttaminen tuhoaisi koko mietinnön. Jos tämä tarkistus hyväksytään, äänestämme huomenna mietintöä vastaan. Toivon, ettei näin käy, koska meidän on annettava vahva signaali.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että kysymys on nyt uudenlaisesta hulluudesta ja uudesta maallisesta uskonnosta Euroopassa. Ei ole olemassa tieteellisiä perusteita sille, että ihmisillä olisi ratkaiseva rooli ilmakehän hiilidioksidipäästöjen kasvussa. Ilmasto vaihtelee jaksoissa, jotka kestävät satoja vuosia. Monet tutkijat, kuten merkittävä puolalainen ilmastotutkija professori Jaworowski, ovat antaneet asiantuntijalausuntoja näistä kysymyksistä.
Mistä Grönlanti on saanut nimensä, kun se on nykyisin täysin jään peittämä? Vastaus on se, että se oli aiemmin vihreä saari, mutta ilmasto muuttui ihmisen toiminnasta riippumatta. Meidän on siis vastustettava tätä uutta maallista uskontoa ja hulluutta, joka kyseenalaistaa sen, oliko esimerkiksi Puolan Euroopan unioniin liittymisessä mitään järkeä, koska sen on käytettävä rahaa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen paljon sen koheesiopolitiikasta tähän mennessä saamaa nettohyötyä enemmän. Jos hiilidioksidipäästöjen vähentäminen 20 prosenttia on turhaa, niiden vähentäminen 30 prosenttia on vieläkin turhempaa. Tämän vuoksi äänestän mietintöä vastaan.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, mielestäni myös Fukushima on muuttanut maailmaa hiilidioksidipäästöjen osalta. Kysymys on yksinkertaisesti sen varmistamisesta, että meillä on luotettava energiahuolto. Meidän on täydennettävä tai korvattava ydinvoimaa kaasulla ja hiilellä. Kaasun ja hiilen polttaminen tuottaa tietenkin hiilidioksidipäästöjä. Sen vuoksi nyt asettamamme 20 prosentin tavoite on todella korkea. Meidän täytyisi olla tyytyväisiä siihen, että meillä on energiatehokkuuteen tarkoitettu varanto, sillä tämän varannon avulla voimme tukea uusia energiamuotoja, joita tarvitsemme ydinenergian korvaamiseen. Kaasulla ja hiilellä on tärkeä rooli ydinenergian korvaamisessa. Uskon, että ammattiyhdistykset ja työntekijät ovat vakavasti huolissaan siitä, että hiilidioksidipolitiikka johtaa työpaikkojen siirtymiseen Euroopan ulkopuolelle ja että koko raaka-aineteollisuus, olipa kyse sitten teräksestä, alumiinista tai paperista, lähtee Euroopasta, jos otamme käyttöön liian ankaria säännöksiä. Haluan varoittaa kaikkia siitä, että etenemme tällä alalla liian nopeasti. Menettelytapojemme on oltava toteutuskelpoisia ja realistisia.
Jaroslav Paška
- (SK) Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää puheenvuorossani huomiota teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausuntoon, jonka 3 kohdassa todetaan, että komission nykyiset ilmastopolitiikkaa koskevat säännökset johtavat tuotannon siirtämiseen muualle, ja pelkään pahoin, että uhkaava hiilidioksidipäästöjen hinnannousu kiihdyttäisi tätä kehitystä.
Samalla valiokunnan lausunnossa kiinnitetään huomiota siihen, ettei tämänhetkisiä päästövähennyksiä Euroopassa voida pitää merkkinä siitä, että EU on saavuttamassa päästövähennyksiä koskevan tavoitteensa. Se pitäisi ymmärtää ennemminkin niin, että teollisuustuotanto on vähentynyt ja tuotantoa on siirretty Euroopan ulkopuolelle, minkä seurauksena Euroopan työttömyys kasvaa. Sen vuoksi olen vahvasti sitä mieltä, että kasvihuonekaasuja voidaan vähentää edistämällä johdonmukaisemmin uusien vihreiden teknologioiden innovointia, niin että vastaamme ilmanlaadun suojelua koskevaan tarpeeseen paitsi hallinnollisten välineiden ja rahoitusvälineiden avulla myös tukemalla tutkimusta ja uusien teknologioiden käyttöönottoa arkielämässä.
Maria da Graça Carvalho
(PT) Arvoisa puhemies Euroopan energia- ja ilmastostrategiassa on taloudellisen kilpailukyvyn lisäksi otettava huomioon energiavarmuus ja ympäristöön liittyvät huolenaiheet. Kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistavoitteen nostamisella yli 20 prosenttiin on pyrittävä sovittamaan nämä tavoitteet yhteen. Olen samaa mieltä siitä, että vähennystavoitetta on nostettava 20 prosentista 25 prosenttiin, jossa ylimääräinen 5 prosenttia vastaa energiatehokkuuden kasvua.
On kuitenkin tärkeää löytää ratkaisuja, joilla Euroopan teollisuuden kilpailukyky säilytetään. Tältä osin olen tyytyväinen siihen, että ensimmäistä kertaa parlamentissa on laaja yhteisymmärrys siitä, että on sovellettava myös alakohtaista toimintamallia. Tämän toimintamallin avulla tietyn maan kasvihuonekaasujen päästövähennystavoitteet voidaan sovittaa yhteen kokonaisvaltaisen, jokaista teollisuudenalaa koskevan globaalin kohtelun kanssa ehkäisten näin hiilivuotoja.
Zbigniew Ziobro
(PL) Arvoisa puhemies, yleisö odottaa meidän politiikkoina toimivan käytännöllisesti, järkevästi ja tehokkaasti kaikissa toimissamme. Veronmaksajat voivat antaa meille paljon anteeksi, mutta he eivät anna meille anteeksi, jos käytämme heidän rahansa eikä meillä ole heille mitään tarjottavaa vastineeksi. Kun keskustelemme ilmaston lämpenemisestä, sitä olisi käsiteltävä järkiperäisenä hankkeena. Sivuuttakaamme hetkiseksi kysymykset, jotka liittyvät tämän teorian, joka oli asiaa koskevien poliittisten päätöstemme perustana, legitiimiyteen tai ei-legitiimiyteen. Tiedämme, että tieteellisistä seikoista kiistellään, mutta emme halua ratkaista tätä kiistaa täällä.
Haluan kuitenkin korostaa sitä tosiasiaa, että kasvihuonekaasuille on tyypillistä se, etteivät ne kunnioita rajoja. Vaikka Euroopan unioni hyväksyy tiukimmat mahdolliset rajat kasvihuonekaasupäästöille, tulos on sama, elleivät Kiina, Intia ja muut kehitysmaat myös ota vastaavia rajoituksia käyttöön samaan aikaan. Sen lisäksi, että tämä tuntuu eurooppalaisten veronmaksajien kukkarossa, työttömyys kasvaa, jos tuotantoa rajoitetaan, ja työpaikat siirtyvät Euroopan unionin ulkopuolelle.
Edellä esitetyn perusteella, jos ylipäänsä aiomme toimia tässä asiassa, meidän on toimittava järkevästi, niin että tämä olisi globaali prosessi, sillä vasta silloin tämä tuottaa tuloksia. Jos on totta, että kuukauden kasvihuonekaasupäästöt Kiinassa vastaavat 20 prosentin vähennystä Euroopassa vuodessa, se kertoo asiasta paljon.
Elena Băsescu
(RO) Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella Bas Eickhoutia tämän mietinnön laatimisesta.
Cancúnin huippukokouksen päätelmien perusteella kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen Euroopassa on mielestäni todella tärkeää. Tämä tarkoittaa sitä, että EU:n on pysyttävä ympäristönsuojelun alalla maailmanlaajuisena johtajana. Tämän vuoksi sen on uudistettava vihreän politiikkansa täytäntöönpanoa. On korostettava, miten tärkeää on tarkistaa päästöjen seurantamekanismeja ja ottaa ne huomioon koko talousarviossa.
Olisi hyödyllistä myös parantaa nykyistä EU:n päästökauppajärjestelmää. Tätä ajatellen on suositettu järjestelmän soveltamisalan laajentamista teollisuuden ulkopuolisiin laitoksiin.
On kiinnitettävä huomiota siihen, miten Euroopan ympäristöpolitiikka vaikuttaa vihreisiin teknologioihin tehtäviin pitkän aikavälin investointeihin.
Günther Oettinger
komission jäsen. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsen Hedegaard pyysi minua välittämään teille terveisensä. Hänellä oli tänä iltana voittamaton este ja hän pyysi minua esittämään hänen ja komission puolesta muutaman tärkeän huomion.
Haluan kiittää parlamenttia, kaikkia sen jäseniä ja esittelijää tästä merkittävästä ja kauaskantoisesta mietinnöstä.
Pidämme jatkossakin ilmaston lämpenemisen rajoittamista enintään kahteen celsiusasteeseen erittäin tärkeänä. Tästä syystä olemme asettaneet lyhyen ja keskipitkän aikavälin tavoitteita vuodeksi 2020 ja laatineet vuoteen 2050 ulottuvan pitkän aikavälin strategian. On selvää, että meidän on analysoitava myös välivaiheita vuosien 2010 ja 2050 välillä ja määritettävä tälle ajanjaksolle uusia välitavoitteita.
Viime vuonna EU vahvisti 20 prosentin tavoitteen tulevalle yhdeksän vuoden ajanjaksolle. Tämä tehtiin lähes vuosi sitten parlamentissa ja sitä ennen komissiossa ja neuvostossa. Tietenkin, kun otetaan huomioon tekniset mahdollisuudet, taloudelliset vaikutukset ja rahoitusmuutokset, tavoitteiden nostaminen on perusteltua. Asetimme kuitenkin 20 prosentin tavoitteen vasta vajaa vuosi sitten. En usko, että ne tiedot, joihin päätöksemme perustui, ovat sen jälkeen muuttuneet. Olemme todenneet, että Eurooppa vähentää päästöjä 30 prosenttia, jos muut tärkeät alueet maailmalla ovat valmiita tekemään sitovia sopimuksia, sillä ilmasto on maailmanlaajuinen asia. Uskomme, että vielä on mahdollista ottaa käyttöön sitovia tai osittaisia sopimuksia. Tästä syystä ehtona on 20 prosenttia, jos vain EU sitoutuu, ja 30 prosenttia, jos meillä on kumppaneita, toisin sanoen Yhdysvallat tai Kiina. Mielestäni tämä on vakavasti otettava, kauaskantoinen ja reilu tarjous.
Viime vuoden aikana komissio käsitteli ja hyväksyi tiedonannon, jossa korostetaan vaihtoehtoja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi päätelmien mukaisesti yli 20 prosentin tavoitteen, toisin sanoen 30 prosenttia. Siinä myös pohditaan, onko tämä tavoite teknisesti ja taloudellisesti toteutuskelpoinen ja onko sillä vaikutusta kustannuksiin, vaikka oletamme, että kustannukset ovat alhaisemmat kuin aiemmat arviot osoittavat. Mielestämme luotettavan suunnittelun periaate pitäisi nyt asettaa etusijalle. Tämä tarkoittaa sitä, että teollisuuden ja talouden toimijat sekä yksityishenkilöt voivat turvallisesti tehdä suunnitelmia viime vuonna demokraattisella enemmistöllä hyväksyttyjen tavoitteiden pohjalta. Nämä tavoitteet ovat 20 prosenttia, mikäli vain EU sitoutuu, ja 30 prosenttia, mikäli muut asiaankuuluvat kumppanit ovat valmiita tekemään sitovia sopimuksia.
Eräänlaisella automaattisella mekanismilla osoitettiin, että mikäli hiilidioksidipäästöjen 20 prosentin vähentämiseen lisättäisiin energiatehokkuus, 25 prosentin vähennys olisi automaattisesti mahdollinen. Haluan kuitenkin muistuttaa, että samaan aikaan ja samojen tietojen perusteella parlamentti on keskustellut 20-20-20-tavoitteista monen vuoden ajan. Viimeistä 20:tä prosenttia ei ole mainittu lainkaan, vaan toinen 20 prosenttia muutettiin automaattisesti 25 prosentiksi vain siksi, että tämä hyväksyttiin myöhemmin ja että komissio käsittelee sitä parhaillaan. Tämä ei ole alkuperäisen ajatuksen mukaista. Tähän ei viitattu koskaan vuonna 2007 tai 2009 esitetyissä puheissa. Se on uusi ajatus, josta voidaan keskustella. En kuitenkaan ole samaa mieltä automaattisesta mekanismista. Jos olisimme komissiossa suhtautuneet energiatehokkuuteen vakavammin jo varhaisemmassa vaiheessa, automaattista mekanismia koskeva kysymys ei ehkä koskaan olisi noussut esiin.
On myös pohdittava talouden ja ympäristön etujen tasapainottamiseen liittyvää kysymystä. Mielestäni innovointi etenkin ympäristöalalla tarjoaa merkittäviä mahdollisuuksia insinööreille ja teknikoille, koska se tuottaa lisäarvoa monella tavalla ja näin ollen se myös luo työpaikkoja. Meidän on pyrittävä varmistamaan, että nämä uudet energia- ja ilmastoalan työpaikat luodaan Euroopassa. Toisaalta meidän on varmistettava, ettemme menetä välttämättömiä työpaikkoja. Mitäkö tällä tarkoitan? Tarkoitan sitä, ettei maailmassa pitäisi tuottaa enempää alumiinia ja terästä kuin tarvitaan. Kuitenkin Euroopassa ja muualla maailmassa tarvittava teräksen ja alumiinin määrä olisi valmistettava niin suurelta osin kuin mahdollista Euroopassa, ainakin, jos sitä tuotetaan täällä tällä hetkellä. On hyväksyttävää siirtää teräksen, alumiinin ja kuparin tuotantoa tai välttää sitä aina kun mahdollista. Kuitenkin se teräs-, alumiini- ja kuparimäärä, joka tarvitaan täällä Euroopassa ja muualla maailmassa, olisi tuotettava mahdollisuuksien mukaan Euroopassa muiden alueiden kanssa kilpaillen. Mielestämme on väärin siirtää tuotantoa vapaaehtoisesti.
Näin ollen, kun nämä etunäkökohdat saatetaan tasapainoon, meidän on pohdittava tulevaisuudessakin, ovatko suuremmat hiilidioksidipäästöjen vähennystavoitteet saavutettavissa, auttavatko ne säilyttämään työpaikkoja "vanhoilla teollisuudenaloilla" ja voimmeko estää näiden työpaikkojen siirtämisen muualle. Yksi asia on selvä. Haluaisin mieluummin terästeollisuuden työpaikkojen ja teräksentuotannon pysyvän Euroopassa 20 prosentin hiilidioksidipäästövähennyksillä kuin nähdä niiden siirtyvän Brasiliaan, Malesiaan tai Amerikkaan, jossa hiilidioksidipäästöjen taso olisi 100 prosenttia. Silloin olisimme sijoittaneet rahamme väärään ratkaisuun. On parempi vähentää päästöjä 20 prosenttia ja säilyttää työpaikat, lisäarvo ja verotulot kuin menettää työpaikat, pitää Euroopan omatunto puhtaana sekä mahdollistaa 100-prosenttiset päästöt Amerikassa ja Aasiassa ja työpaikkojen ja verotulojen siirtyminen näille alueille. Tämä on hyvin käytännöllinen lähestymistapa, jossa kuitenkin otetaan ympäristö ja talous huomioon. Pyydätte komissiota esittämään kauaskantoisempia ehdotuksia yksittäisillä alueilla. Täytämme mielellämme pyyntönne. Luotamme siihen, että muut hallitukset kaikkialla maailmassa saavat edistystä aikaan muissa maailmanlaajuisissa konferensseissa sekä myöhään tämän vuoden syksyllä pidettävien Yhdysvaltojen vaalien jälkeen.
Lopuksi haluan kannustaa parlamenttia jatkamaan meidän tukemistamme asiantuntijapanoksellaan ja asettamaan meille asianmukaisia vaatimuksia. Uskomme Euroopan unionin pysyvän oikealla tiellä, ja haluamme varmistaa tarkastusten ja avoimuuden avulla, että saavutamme 20 prosentin tavoitteen ja ettei mikään mene Euroopassa pieleen. Syksyllä esitämme teille ajatuksiamme päästökauppajärjestelmän uudistuksesta. Kuten tänään lupasimme energiatehokkuutta koskevassa ehdotuksessa, aiomme esittää kertomuksen siitä, johtaako tehokkuuden lisääminen merkittävään muutokseen hiilidioksidimarkkinoilla. Tarvittaessa meidän on tutkittava, onko tulossa puutetta, varmistaaksemme, että päästökauppa pysyy tehokkaana välineenä vähentää hiilidioksidipäästöjä markkinataloudessa.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 23. kesäkuuta 2011.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Sergio Berlato
Käytän tilaisuutta hyväkseni todetakseni vastustavani sitä, että Euroopan kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoite nostetaan yksipuolisesti yli 20 prosentin vuoteen 2020 mennessä, koska kansainvälistä ilmastosopimusta, jossa olisivat osapuolina kaikki suurimmat päästöjen aiheuttajamaat, ei ole tehty. Ei pidä unohtaa, että itse asiassa Euroopan unioni on edelleen ainoa alue maailmassa, jolla on hyväksytty laillisesti sitovat päästövähennystavoitteet. Tämän välitön seuraus on se, että Euroopan teollisuus joutuu kilpailemaan ankarasti niiden kansainvälisten kilpailijoidensa kanssa, joita eivät sido samanlaiset rajoitukset. Mielestäni unionin ensisijaisena tavoitteena pitäisi siis ennen kaikkea olla ilmasto- ja energiapaketissa asetettujen jo nyt hyvin kunnianhimoisten 20-20-20-tavoitteiden saavuttaminen. Vain tällä tavoin voimme laatia unionille sellaisen ympäristöpolitiikan, jonka avulla eurooppalaiset yritykset säilyttävät kansainvälisen kilpailukykynsä voidakseen ylläpitää talouskasvua ja etenkin työpaikkojen luomista. Lopuksi yhdyn Italian teollisuuden edustajien huoleen siitä, ettei teollisuus pysty tällä hetkellä tekemään enää kunnianhimoisempia sitoumuksia kuin ne, jotka Eurooppa-neuvosto on asettanut ja jotka komissio on vahvistanut päästökauppadirektiivissä.
Elisabetta Gardini
Komission etenemissuunnitelmassa kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen siirtymiseksi vuoteen 2050 mennessä annetaan ymmärtää, että 20 prosentin energiatehokkuutta koskevan tavoitteen saavuttaminen johtaisi automaattisesti 25 prosentin päästövähennyksiin ilman minkäänlaisia muutoksia nykyiseen lainsäädäntökehykseen. Ilman kansainvälistä sopimusta päästövähennystavoitteen nostaminen yksipuolisesti saattaa vaarantaa teollisuutemme kilpailukyvyn samoin kuin kasvun ja työpaikat Euroopan unionissa. Sen sijaan meidän olisi painotettava energiansäästöä ja uusiutuvia energialähteitä. Tältä osin kannatan komission jäsenen Oettingerin uutta energiatehokkuutta koskevaa ehdotusta, joka varmasti tuo säästöjä yksityishenkilöille ja yrityksille auttamalla heitä hallitsemaan omaa kulutustaan. EU:n tulevasta ilmastopolitiikasta keskustellessamme emme voi myöskään jättää huomioimatta Pohjois-Afrikan kansannousujen ja ydinkriisin jälkeen muodostuneita uusia energianäkymiä Euroopassa ja muualla maailmassa. Nämä tekijät vaikuttavat jatkossa merkittävästi energiakustannuksiin keskipitkällä aikavälillä, ja meidän on arvioitava niiden vaikutuksia Euroopan nykyiseen ympäristöstrategiaan. Sanottakoon vain, että ydinvoimasta luopuminen pakottaa Saksan käyttämään enemmän fossiilisia polttoaineita ja nostamaan näin kasvihuonekaasupäästöjensä tasoa. Siksi meidän on kohdennettava ympäristöpolitiikkamme uudelleen lähentääksemme sitä energiapolitiikkaan, mikä on todella tarpeen, perinteiset alakohtaiset lähestymistavat sivuuttaen.
Adam Gierek
Tiettyjen jäsenvaltioiden, myös kotimaani Puolan, talous kärsii jo nyt mielivaltaisesti säädetyn ilmasto- ja energiapaketin vaikutuksista. Pakettia käytetään välineenä poliittisen 20-20-20-tavoitteen täytäntöön panemiseksi. Tämä poliittinen tavoite kuitenkin usein myös esitetään väärin: ihmiset puhuvat energiankulutuksen vähentämisestä 20 prosentilla, vaikka todellinen tavoite on lisätä energiatehokkuutta 20 prosenttia, mikä ei ole sama asia. Termiä "tehokkuus" käytetään usein EU:n asiakirjoissa väärin, mikä johtuu termin "energiatehokkuus" ja sen arviointimenetelmien väärin ymmärtämisestä, tai toisin sanoen, on epäselvää, puhummeko kokonaistehokkuudesta vai tehokkuudesta asukasta kohti vai muuntohyötysuhteesta, esimerkiksi primaarienergian muuntamisesta hyödylliseksi työksi. Kun kulutuksen vähentämisen sijasta painotetaan tehokkuuden lisäämistä, asetetaan etusijalle teknologiset innovaatiot, mikä on meille hyödyksi. Tällaisella innovoinnilla on suurimmat mahdollisuudet vähentää päästöjä, jopa enemmän kuin tavoitteena oleva 20 prosenttia.
Jäsenvaltioilla pitäisi olla oikeus tehdä itse ne valinnat, jotka koskevat pääasiassa tehokkuuden lisäämiseen perustuvia päästöjen vähentämismenetelmiä ja -aikatauluja. Puolan tapauksessa tämä liittyy pääasiassa siihen valtavaan potentiaaliin, jota edustaa ensinnäkin uusien ja vanhojen rakennusten lämpötehokkuutta koskeva täydellinen uudistus ja toiseksi asuinrakennusten vanhojen lämpövoimaloiden korvaaminen yleisesti uudenaikaisilla sähkölämpövoimalaitoksilla. Ilmasto- ja energiapakettia on tarkistettava, jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot voivat mukautua paremmin päästöjen vähentämiseen.
Jolanta Emilia Hibner
Ilmastonmuutos asettaa kansainväliselle yhteisölle vakavan haasteen. Esitetyt tulokset osoittavat, että Euroopan unioni toteuttaa tehokasta ilmastopolitiikkaa. EU tekisi väärin asettaessaan uusia yksipuolisia tavoitteita, koska kansainvälisiä säädöksiä, jotka sisältäisivät sitovia vähennystavoitteita, ei ole. Puola on huolestunut esittelijä Eickhoutin ehdotuksesta, jossa käsitellään useaa kysymystä, jotka voivat uhata Euroopan taloutta. Päästövähennysten lisääminen 20 prosentista 30 prosenttiin voi aiheuttaa ilmastonmuutoksen alalla paljon vahinkoa. Jos Euroopan tuotantokustannukset ovat liian korkeat, kokonaispäästöjen määrä kasvaa, koska tuonnin määrä paljon päästöjä tuottavista maista kasvaa.
Euroopan teollisuussektori on osoittanut, että voimme luottaa sen olevan sitoutunut etsimään innovatiivisia ratkaisuja, jotka auttavat torjumaan ilmastonmuutosta. Käänteentekevät saavutukset ovat mahdollisia vain hyvin suunniteltujen pitkän aikavälin investointien pohjalta.
Koska Puolan energia-alalla käytetään erittäin paljon hiiltä, vuodesta 2013 alkaen Puolan teollisuudelle aiheutuu päästökauppajärjestelmän vuoksi paljon enemmän pakollisia kustannuksia kuin sen eurooppalaisille kilpailijoille. Tämä voi vaikeuttaa suuresti alkuperäisen vähennystavoitteen saavuttamista samalla kun pyritään säilyttämään maksukyky. Jos vähennystavoitetta nostetaan vielä 5-10 prosenttia, monet puolalaiset yritykset kaatuvat, emmekä voi antaa tämän tapahtua.
Ian Hudghton
kirjallinen. - (EN) Kun kotimaassani Skotlannissa hyväksyttiin vuonna 2009 ilmastonmuutosta koskeva laki (Climate Change Act), siinä vaadittiin vähentämään päästöjä 42 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Nämä tavoitteet ovat kunnianhimoisia, mutta pidämme niitä välttämättömänä osana ilmastonmuutoksen torjumiseen tähtääviä toimenpiteitämme. Kollegani Eickhout on korostanut niitä monia hyötyjä, joita EU saa kunnianhimoisemmilla tavoitteilla, eivätkä Euroopan kansalaiset hyväksy parlamentin pyrkimyksiä laskea tavoitteitamme.
Jaromír Kohlíček
Alkuperäisessä muodossaan mietintö osoittaa valtavaa amatöörimäistä innostusta ja jokseenkin epärealistista yritystä olla huomioimatta sähkönjakelun realiteetteja nykyaikana, ja monet siinä esitetyt asiat ovat silkkaa toiveajattelua. Kaikki EU:n kansalaiset osoittavat todennäköisesti suosiota rohkeille suunnitelmille vähentää päästöjä 80-95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä. Kuitenkin, kun syvennymme yksityiskohtiin, suunnitelman olisi nykyisessä muodossaan perustuttava täysin nykyisten energiavarojen tarjoamiin realistisiin mahdollisuuksiin. On mahdotonta lopettaa hiilen ja maakaasun käyttö yhdessä yössä, ja ohimennen sanottuna maakaasun käyttö on kasvanut viime vuosina huomattavasti EU:n jäsenvaltioissa. Japanin maanjäristyksen ja Fukushiman ydinvoimalan reaktoria koskevien ongelmien aiheuttaman hysterian seurauksena tiettyjen EU:n jäsenvaltioiden kansalaiset päättivät luopua ydinenergiasta suhteellisen lyhyessä ajassa, vaikkei yleisluonteisesta ongelmasta ole vieläkään ollut mitään merkkejä. Käytännössä EU:lla ei ole siirtolinjoja, joiden avulla se voisi siirtää riittävästi sähköä pohjoisesta etelään tai idästä länteen. Tiedetään yleisesti, ettei tuuli puhalla koko ajan, ei edes Pohjois-Saksassa, ja aurinkokennot, joiden tehokkuus on tällä hetkellä noin 11 prosenttia, voi muuntaa ainoastaan niihin kerätyn aurinkoenergian sähkövirraksi. Aurinkovoimaloiden sähköntuotanto vaihtelee siis huomattavasti vuorokauden ja vuoden mittaan. Kannatan Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmän mietinnön päätelmiä, mutta niiden lisäksi on ehdottomasti esitettävä yksityiskohtainen analyysi suunnitelmista.
Eija-Riitta Korhola
kirjallinen. - (FI) Arvoisa puhemies, eurooppalaista ilmasto- ja energiapolitiikkaa on leimannut järjenvastaisten ratkaisujen runsaus. On luotu päästökauppa, joka keinotekoisesti kasvattaa sähkönhintaa ja nostaa kustannuksia ilman juurikaan ilmasto- tai ympäristöhyötyä. On rakennettu tuulivoimaa sinne, missä ei tuule. Syöttötariffeilla on tehty kannattavaa siitä, mikä ei oikeasti koskaan kannattaisi. On tehty tulonsiirto teollisuudelta pörssisähköä tuottaville yrityksille. On luotu uusiutuvan energian tavoitteet niin epärealistisella aikataululla, että se vaarantaa kestävän metsätalouden. Tällaiseen ei olisi varaa enää silloin, kun globaali talous on kriisissä ja euron uskottavuus vaakalaudalla. Esimerkkien valossa en voi ymmärtää Parlamentin halukkuutta edelleen kasvattaa yksipuolista päästöjenleikkaustavoitettamme, jonka ympäristölliset hyödyt globaalisti ovat minimaaliset verrattuna rasitteeseen teollisuudellemme ja työpaikoille. Kun Saksa on nyt ilmoittanut luopuvansa ydinvoimastaan, on selvää, että EU ei saavuta päästöleikkaustavoitteitaan kasvavasta fossiilisten energiamuotojen käytöstä johtuen. Sen sijaan niin päästöoikeuksien kuin sähkön hinta tulevat nousemaan. Maksajiksi joutuvat työnantajat ja -tekijät samalla kun päästöt edelleen kasvavat rajojemme ulkopuolella. Nyt tarvitsemme viisautta. Selvää on, että sitoviin päästöleikkauksiin emme globaalisti tukea saa, siksi painotuksen tulee olla teknologisilla ratkaisuilla ja ongelma pilkottava osiin: Ilmastoa pakottavien vaikuttajien hallitsemisessa tarvitaan eri strategiaa. Lyhytaikaisia ovat musta noki, aerosolit, metaani ja ilmakehän otsoni, ne toimivat eri tavalla kuin pitkäaikaiset, kuten hiilidioksidi, hiilivedyt tai typen oksidit. Jos keskitymme vain yhteen, hiilidioksidiin, osoittaa se ymmärtämättömyytemme ongelman moninaisuudesta.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
Ennen kuin äänestämme mietinnöstä, joka koskee kasvihuonekaasujen päästötavoitteen mahdollista korottamista 20 prosentista 30 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä, haluan todeta olevani huolissani päätelmistä, joissa mennään liian pitkälle. Yleensä olemme samaa mieltä jo asetettujen 20-20-20-tavoitteiden täytäntöönpanosta, mutta ne hankkeet, jotka liittyvät kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteen mahdolliseen nostamiseen 30 prosenttiin, olisivat valtavan laajoja ja aiheuttaisivat valtavia kustannuksia. Investoijat, jotka maksavat jo siitä, että pystyvät kilpailemaan kolmansien maiden kanssa, koska näiden ympäristösäännökset eivät ole yhtä tiukat kuin Euroopassa, joutuvat pohtimaan, täytyisikö niiden pysyä Euroopassa vai siirtää yrityksensä.
Tavoitteiden yksipuolinen nostaminen ei ole tehokas keino torjua ilmastonmuutosta. Ehdotettu 30 prosentin vähennys vaikuttaa todella voimakkaasti päästökauppajärjestelmään osallistuviin aloihin ja pakottaa nämä tehostamaan toimenpiteitään huomattavasti järjestelmään osallistumattomia aloja enemmän.
Bogusław Sonik
Toimenpiteet, joilla vähennystavoitteita pyritään nostamaan entisestään, vahingoittavat koko Euroopan teollisuussektoria. Ilmastopolitiikan teollisuudelle luomat paineet tarkoittavat sitä, että tuotantoa siirretään maihin, joissa tämän alan menettelytavoissa käytetään enemmän maalaisjärkeä. Tämä ei vähennä ilmastolle haitallisten kaasujen päästöjä maailmanlaajuisesti. "Hiilivuoto" tai teollisuuden siirtyminen EU:n ulkopuolelle ei ole myytti vaan todellinen uhka Euroopan talouden kasvulle ja työpaikoille.
Maailmanpankin raportin mukaan Euroopan ilmasto- ja energiapaketin täytäntöönpanosta aiheutuu Puolan taloudelle vuotuista tappiota 1,4 prosenttia BKT:sta vuoteen 2020 asti, ja koko EU:lle tappiota aiheutuu 0,55 prosenttia. Maailmanpankki arvioi myös, että sähkön hinta nousee noin 26,2 prosenttia Puolassa ja 12,6 prosenttia koko EU:ssa. EU:n aiempi tavoite vähentää hiilidioksidipäästöjä 20 prosenttia on jo kova pala Puolan ja Keski-Euroopan teollisuuden purtavaksi, koska hiilen osuus niiden sähköntuotannossa on suuri. Otimme kuitenkin tämän haasteen vastaan ja ryhdyimme täyttämään velvollisuuksiamme.
Puolalla ei ole varaa lisätä hiilidioksidipäästöjen vähennystavoitettava 30 prosenttiin. Yksi ratkaisu olisi, että jäsenvaltiot ryhtyisivät vapaaehtoisesti vähentämään hiilidioksidipäästöjä. Pyydän, että huomisessa äänestyksessä käytetään tervettä järkeä taloudellisesti perusteettomia hiilidioksidipäästöjen vähennyspyrkimyksiä vastaan.
Csaba Sándor Tabajdi
kirjallinen. - (HU) Euroopan unioni, myös Unkari, voi säilyttää johtoasemansa ilmastonmuutoksen torjunnassa vain ottamalla käyttöön uusia teknologisia ja taloudellisia ratkaisuja sekä jatkuvan innovoinnin avulla. Unkari voisi olla vihreän talouskasvun alalla todellinen voittaja. Maallamme on vielä useiden miljardien Unkarin forinttien arvosta hiilidioksidin päästöoikeuksia, jotka hallituksen olisi pantava myyntiin taas mahdollisimman pian. Runsaiden luonnonvarojen vuoksi voisimme tuottaa valtavia määriä raaka-ainetta bioenergian tuotantoon. Tämän vuoksi on käsittämätöntä, ettei energiantuotantoon suunnatun maataloudesta peräisin olevan raaka-aineen tuotannon tukeminen sisälly Unkarin uuteen maaseutustrategiaan. Unkarin hallituksen on korkea aika sitoutua laajentamaan uusiutuvan energian käyttöä ja tukea innovatiivista kansallista kehitystä. EU, jonka osuus maailman kasvihuonekaasupäästöistä on tällä hetkellä vain 12 prosenttia, ei voi pysäyttää ilmastonmuutosta yksin. Suurissa nopeasti kehittyvän talouden maissa, kuten Kiinassa, Brasiliassa, Intiassa tai Venäjällä ympäristötietoisuus kasvaa, ja Euroopan yrityksille voi avautua valtavat markkinat vaihtoehtoisen energiantuotannon alalla. Euroopan yritykset pystyvät kuitenkin kilpailemaan näillä markkinoilla vain, jos Euroopan unionin sääntelykehys motivoi niitä jatkuvaan innovointiin ja kehittymiseen. Tämän vuoksi meidän on hyväksyttävä kunnianhimoiset hiilidioksidipäästötavoitteet. Koska uusien jäsenvaltioiden hiilidioksiditase on positiivinen, EU27:n päästöt ovat jo vähentyneet 17 prosenttia verrattuna vuoden 1990 tasoon. Sen vuoksi tavoitteen nostaminen 30 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä on hyvin realistista.
