

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om retningslinjer for den politiske strategi.
Barroso,
    Hr. formand, mine damer og herrer, i de fire uger, der er gået, siden mit hold fik Deres støtte, har vi smøget ærmerne op og er gået i gang med arbejdet. Vores hovedmål har været at udarbejde forslag til en fælles vision om styring af Parlamentets, Rådets og Kommissionens aktiviteter i de kommende år. Denne vision vil udbygge det partnerskab for velstand, solidaritet og sikkerhed, som jeg bebudede i Parlamentet i juli. Den vil identificere de største økonomiske, sociale og miljømæssige udfordringer, som vores succes vil afhænge af, og den vil indeholde prioriteringer og løsninger. Vi kan imidlertid ikke klare det hele selv.
Det er derfor, at denne debat er vigtig. Det er derfor, at jeg er her i dag for at lytte til Dem. Jeg vil høre Parlamentets forslag, for de vil være et væsentligt bidrag til vores fælles tænkning. Jeg vil lytte til Deres bekymringer, og gennem Dem vil jeg få at vide, hvad de millioner af europæere, som De repræsenterer, mener. Hvorfor er det så vigtigt? Fordi jeg er sikker på, at Kommissionens, Parlamentets og det fælles europæiske projekts succes afhænger af, at vi viser, at EU kan gøre en forskel, både inden for og uden for vores grænser.
Netop som vi forbereder ratificeringen af den europæiske forfatning, må vi ikke glemme Europas bemærkelsesværdige bedrifter: et halvt århundrede med fred og social og økonomisk udvikling, og dertil kommer udvidelsen for nylig, som repræsenterer genforeningen af vores kontinent.
Vi må imidlertid ikke undervurdere den udfordring, som vi står over for, og som kræver en løsning på europæisk plan: vores befolkningers stigende alder, skaderne på miljøet og klimaforandringernes virkninger, nødvendigheden af at tilpasse vores økonomi til globaliseringens konkurrenceorienterede kontekst og truslerne mod vores fred og sikkerhed.

 I dag agter jeg ikke at komme med en detaljeret redegørelse for det arbejde, vi er i gang med, før jeg har hørt på Dem, men jeg vil gerne skitsere hovedelementerne i vores strategi.
For at skabe forbindelse mellem EU og dets borgere må vi vinde europæernes tillid hver dag ved at give løsninger på deres problemer. Det, der især bekymrer dem, er den økonomiske og beskæftigelsesmæssige situation. Der er ikke nogen frihed, ikke nogen fremtid, hvis man ikke kan tjene et anstændigt udkomme og sikre sine børns fremtid. Vi behøver en stærk, stabil og dynamisk økonomi, der kan skabe flere arbejdspladser og flere muligheder. Hovedspørgsmålet er hvordan? Vi har ikke brug for endnu et bibliotek af grundige studier for at finde svaret på det spørgsmål. Det arbejde er allerede gjort. Lissabon-strategien rummer både en diagnose og en liste over opgaver, der skal løses. Som jeg sagde her i Parlamentet i juli og november, agter jeg at gøre dette til Kommissionens hovedprioritet. En videnbaseret økonomi vil være kernen i en sådan strategi.
I øjeblikket ser det måske lidt for meget ud som en liste over gode formål, men Kommissionen vil omforme det og forvandle det til en køreplan mod velstand, idet vi udpeger klare mål og en ambitiøs tidsplan. Det må gøres i samarbejde med medlemsstaterne, der deler ansvaret for gennemførelsen, og i konstruktiv dialog med arbejdsmarkedets parter.
Økonomisk vækst er ikke et mål i sig selv. Europæerne er bekymrede for bæredygtigheden af vores sociale model - vores solidaritetsmekanismer, syge- og pensionssystemerne. De er optaget af livskvalitet og deres miljø. Den eneste måde, hvorpå man kan sikre disse goder, er ved at skabe de nødvendige ressourcer, der kan tjene hertil, og derved sikre økonomisk vækst. Ellers vil dette blive en luksus, som kun nogle af vores borgere kan tillade sig.
Europæerne er også bekymrede for deres personlige sikkerhed. Forbrydelse respekterer ikke vores medlemsstaters grænser. Terrorisme er globaliseringens grimme ansigt. Vi behøver større sikkerhed på gaden og et sikrere kontinent. Kommissionen vil aktivt fremme initiativer til at give vores borgere et højere niveau af sikkerhed og derfor af personlig frihed. Hvilke midler har vi? Vi må understøtte vores ambition med de nødvendige finansielle ressourcer på europæisk og nationalt niveau. Vi vil ikke være en rigtig Union uden en stærk samhørighedspolitik. Vi må gennemføre det indre marked på basis af klare og simple regler. Vi trænger til bedre regler og må være parat til at fjerne unødvendigt bureaukrati.
Vi kan også gøre dette ved at støtte vores strategiske mål med en ny arbejdsmåde, der er inspireret af forfatningen. Alt dette må udmøntes i en positiv dagsorden for reformer. Men alt dette kan ikke udrettes i et vakuum. Unionen er ikke en isoleret størrelse. Den er ikke en fæstning. Et antal stater ønsker at slutte sig til Unionen. Vi bør gøre os klar til at byde dem velkommen, på samme måde som de anstrenger sig for at leve op til vores krævende normer.
Vi har også naboer, og vi trænger til en bedre struktur for vores forhold til dem for at håndtere fælles problemer og fremme stabiliteten. Vi har partnere i hele verden, med hvem vi er forenet ved stærke kulturelle og økonomiske bånd. Europa kan ikke være selvisk. Vi har pligt til solidaritet med de fattigste egne af verden, i særdeleshed i Afrika. Vores værdier, der omfatter demokrati, frihed og respekt for menneskerettighederne, pålægger os det ansvar at fremme dem i hele verden. Kun ved at styrke vores værdier vil vi kunne forsvare vores interesser i hele verden. 

 Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen er til stede her i dag for at høre på Dem. Kommissionens overvejelser vil bygge på dagens forhandling, som uden tvivl vil blive en stor hjælp til at foreslå strategiske prioriteter for hele Unionen og afslutte forberedelsen af vores arbejdsprogram for det første år for denne Kommission. Jeg vil præsentere Dem for disse forslag på det andet plenarmøde i januar. De vil derefter blive drøftet af Parlamentet og Det Europæiske Råd for at nå til en aftale om Unionens målsætninger og prioriteter i løbet af første halvdel af 2005.
Jeg vil gerne sige et par ord mere om mit initiativ, nemlig at det drejer sig om at udvikle fælles strategiske målsætninger. På den ene side er idéen om flerårig programmering nu indskrevet i forfatningen. Den er endda allerede taget i anvendelse sammen med Rådet og det tidligere Parlament. Vi har imidlertid indtil nu udelukkende bestræbt os på at koordinere de tre institutioners programmering uden at gå så vidt som til at koordinere vores strategiske visioner på mellemlang og lang sigt.
På den anden side er det sådan, at selv om de foregående Kommissioner fremlagde deres visioner, var disse ikke altid udtryk for et egentligt partnerskab med Parlamentet eller Det Europæiske Råd. I praksis blev resultatet, at Europa blev ledet uden en tilstrækkeligt klar køreplan, hvilket havde den konsekvens, at vi nogle gange blev kørt af sporet af udefrakommende internationale begivenheder, og at vores prioriteter ændrede sig for meget alt efter de forskellige formandskabers politiske dagsordener.
Vi har derfor i det mindste pligt til at gøre vores bedste for at fastlægge nogle prioriteter på mellemlang og lang sigt for hele Unionen. Når jeg siger dette, tænker jeg ikke kun på prioriteterne for vores institution, men også på de bestræbelser, vi skal gøre os for at fastlægge prioriteter for hele Europa.
Vores fælles strategiske målsætninger skal fungere som et globalt navigationssystem for Europa for de næste fem år. Det er klart, at vi skal udvise smidighed og vise os i stand til at tilpasse os udviklingen. Vores fælles målsætninger vil imidlertid utvivlsomt hjælpe os med at definere nogle prioriteter, som senere vil kunne anvendes til at bedømme vores institutioners arbejde, både i Kommissionen, Parlamentet og Rådet.
Jeg er meget opsat på at høre Deres indlæg og i samarbejde med Dem opstille en ambitiøs dagsorden for Europas fremtid.
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, arbejdet begynder. Vi har nogle vanskelige og til dels dramatiske uger med godkendelsen af Kommissionen bag os. Den fik til sidst et stort tillidsvotum, og vores gruppe stemte for Kommissionen med udbredt enighed. Og nu begynder arbejdet. Med forhandlingen i dag får vi en helt ny erfaring, fordi Kommissionen nemlig først hører Parlamentet. Hr. kommissionsformand, jeg synes, det var rigtig godt, at De sagde, at De først ville høre, hvad Parlamentet tænker om Kommissionens arbejde i de kommende fem år. Det er også godt, når De siger, at De vil præsentere Deres program den 26. januar og i den forbindelse tage højde for så mange af Parlamentets overvejelser som muligt. Vi bestræber os på - også netop nu - at finde frem til en fælles holdning for Parlamentet.
Vores gruppe har stillet et forslag til beslutning, der nu forhandles med de andre grupper. Jeg håber, at vi når frem til en holdning i Parlamentet, hvilket så også fører til, at Kommissionen og forhåbentlig også Rådet kan blive enige om et femårsprogram. For vores gruppe er der - hvis vi kunne gennemføre det alene, men det kan vi ikke, derfor må vi også altid være parate til at indgå kompromiser - fem hovedprioriteter. For det første økonomiske reformer i EU med henblik på øget konkurrenceevne og velstand for borgerne, for det andet bekæmpelse af terrorisme og kriminalitet, sikring af EU's ydre grænser, forhindring af misbrug af asylordningerne og bekæmpelse af illegal indvandring med henblik på at opnå større sikkerhed. Hvad angår indvandringen, er det også vigtigt for de mennesker, der kommer illegalt hertil. For det, der foregår i Middelhavet - at tusinder af mennesker omkommer på grund af en uafklaret situation i Middelhavet - krænker menneskerettighederne grundlæggende. Vi må i fællesskab forsøge at finde nogle løsninger, således at menneskene ikke længere omkommer i Middelhavet.
Den tredje prioritet er et styrket Europa i en mere sikker verden med henblik på at skabe mere stabilitet og fremme demokrati og menneskerettigheder. For det fjerde gælder det om at udforme en politik, der muliggør et rent miljø og giver borgerne større livskvalitet. Og den femte prioritet er endelig at skabe et mere åbent, mere tilgængeligt og mere demokratisk EU, der fungerer bedre og med en mindre administration. Jeg vil gerne bede Dem om, hr. kommissionsformand, at De trods alle de forslag, De stiller, også tænker på følgende: Fører det til mere administration, fører det til mere bureaukrati, bliver subsidiaritetsprincippet overtrådt, og hvad koster det? Dvs. at Kommissionen i sin administrative praksis bør tage højde for alt dette, allerede når den stiller sine forslag.
Jeg vil gerne koncentrere mig om tre aspekter. Europas konkurrenceevne er afgørende for, om menneskene i EU har arbejde og mad. Vi skal have fokus på at bevare og skabe arbejdspladser, og det lykkes kun, hvis vi styrker Europas konkurrenceevne. Jeg vil gerne opfordre Dem til, hr. kommissionsformand, at være tilbageholdende i Deres ordvalg, for formuleringen fra Lissabon om, at EU bør være det mest dynamiske videnbaserede økonomiske område i verden, dét er et ordvalg, der minder mig om Nikita Sergejevitj Khrustjov, der ville overhale USA i 1950'erne og 1960'erne. Vi ved jo, hvad der kom ud af det! Lad os altså være beskedne i vores ordvalg, men ambitiøse i vores handlinger! Hvis De gør det, så går De den rigtige vej.
Det store flertal af vores gruppe mener ikke, at vi må så tvivl om grundlaget for stabilitets- og vækstpagtens stabilitetskriterier, for ny gæld ville medføre, at nutidens unge generation ville skulle betale gælden tilbage i morgen, og det ville hverken være økonomisk hensigtsmæssigt eller i overensstemmelse med det moralske grundlag for politikken.
Der er endnu et vigtigt punkt, og det er naboskabspolitikken. Jeg vil gerne opmuntre Dem til, at vi tager nogle initiativer i Mellemøsten under Deres formandskab, fordi vi ser, at amerikanerne ikke er i stand til at klare det alene. Mellemøsten er en naboregion til EU, som det er værd at gøre sig alle bestræbelser for, således at der kan skabes stabilitet og fred dér, både for Israel og for Palæstina. Vi ved, hvor vigtigt dette er for freden og de gode relationer til den arabiske og islamiske verden. Vores prioritet skal være, at forfatningen bliver vedtaget, for forfatningen danner grundlaget for en fredelig og demokratisk indsats fra EU's side i det 21. århundrede.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, det glæder mig, hr. Barroso, at se Dem igen her til morgen. Jeg har i den sidste måned ikke haft lejlighed til at tale med Dem, jeg har virkelig savnet Dem, og det er godt, at De er her i dag for at lytte og for at få noget med på vejen. Det glæder mig også, at fru Kroes sidder bag Dem. Og jeg indrømmer gerne, at det er en fornøjelse for mig at se, at fru Kroes efter alt det, der er sket her i Parlamentet, som sin første handling har taget en beslutning truffet af Barroso-regeringen i Portugal under den kritiske lup. Det er et godt tegn på uafhængighed.
Hr. Poettering citerer stadig oftere Nikita Khrustjov. Det har sin grund, og den vil jeg gerne afsløre for Dem. Han har nemlig taget en ph.d.-grad i Konrad Adenauers sikkerhedspolitik. Konrad Adenauers sikkerhedspolitik blev som meget andet i hans politik ført under mottoet "ingen eksperimenter". Men EU kommer ikke videre med "ingen eksperimenter", hr. Poettering. Derfor, hr. Barroso, opmuntrer jeg Dem udtrykkeligt til ikke at være forsigtig - De kan måske godt være det i Deres ordvalg, men vær modig med hensyn til det, De på Kommissionens vegne fremfører og tager i form af initiativer.
Og her vil jeg også gerne benytte lejligheden til på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne at sende tre væsentlige budskaber til Dem, som jeg nævnte som de tre nøgleelementer i vores politik allerede under de foregående debatter her i Parlamentet. Før jeg gentager disse tre punkter, vil jeg gerne give Dem endnu et godt råd, fordi De jo er her for at lytte: Uanset hvilke initiativer De tager, kræver de bredt flertal her i Parlamentet. Derfor går jeg ud fra, at De tager det med, som Den Socialdemokratiske Gruppe formulerer, og at vi også genfinder det i de initiativer, De foreslår. For De må forstå, at et klokkerent program fra Kommissionen, der indeholder neoliberale eller konservative elementer, men ingen socialdemokratiske, ikke vil blive godkendt af os. Det står helt klart!
Hvis vi ønsker at føre en økonomisk politik i EU baseret på økonomiske reformer, sådan som hr. Poettering formulerede det, så vi også lige kan få afklaret, hvor konsensus- og konfliktpunkterne ligger henne, så betyder disse økonomiske reformer, hr. Poettering, hr. Barroso, frem for alt én ting: De skal være gavnlige for EU's konkurrenceevne, ja. Men de skal frem for alt gavne den sociale samhørighed i Europa. Det er to sider af samme sag. De, der tror, at konkurrenceevne betyder forringelse af arbejdstagernes rettigheder i Europa, støder på massiv modstand i vores gruppe. De vil f.eks. allerede i forbindelse med tjenesteydelsesdirektivet få mulighed for at vise os, om denne Kommission er parat til at kombinere de to sider. Konkurrenceevnen skal understreges så meget som muligt, men social samhørighed som udgangspunkt for enhver handling er absolut uundgåelig.
Hr. Poettering, når De nævner bekæmpelse af terrorisme under punkt 2 i samme åndedrag som asyl og indvandring, er det efter min mening en farlig kombination af to forskellige fænomener. Bekæmpelse af terrorisme er en central opgave for EU. Men De må ikke kombinere illegal indvandring og asylpolitik med bekæmpelse af terrorisme. Det har De med sikkerhed heller ikke tænkt Dem at gøre, men så må De altså også differentiere! Bekæmpelse af terrorisme har nemlig kun lidt at gøre med asyl og indvandring, men asyl og indvandring er en opgave, vi absolut skal løse som led i den europæiske politik.
Derfor mener jeg, at de gode forslag, der allerede foreligger, og som Antonio Vitorino jo fremlagde for år tilbage som led i Tampere-processen, bør dukke op igen i Deres program, hr. Barroso. Vi forventer et humanitetens Europa og et Europa, som samtidig garanterer borgernes sikkerhed. En sikring af de ydre grænser så konsekvent som muligt, men samtidig også en human adfærd fra EU's side i forhold til dem, der har brug for vores beskyttelse, er et af målene for vores gruppe.
Når vi taler om et rent miljø, når vi har brug for en bæredygtig politik, så skal det også præciseres endnu en gang, hvad der blev understreget igen i sidste uge i Buenos Aires: Det er ikke på grund af EU, en bæredygtig politik for verdens miljø mislykkes. Det skal være en central opgave for Kommissionen at præcisere, at så længe USA ikke ratificerer Kyoto-protokollen, så længe landet ikke yder sit bidrag til at reducere CO2-emissionerne, må vi europæere ikke blive trætte af at kræve det af USA. Det er en central opgave for Dem som kommissionsformand.
Når vi taler om styrkelsen af Europa og styrkelsen af Europas plads i verden, vil jeg gerne på vores gruppes vegne som et tredje punkt sende endnu et budskab til Dem, hr. Barroso, i forbindelse med forberedelsen af Deres program. En demokratimodel, der er baseret på multinationalitet og multietniske strukturer - sådan som EU er - kan blive en god eksportvare med henblik på fred i verden, fordi de indre strukturer i EU er udligning og accept - udligning af store og små og accept især af minoriteter. Hvis De gør dette budskab til grundlaget for Europas internationale politik, nemlig at vi ønsker udligning indadtil, hvilket vi f.eks. bidrager til i Ukraine p.t., og at vi ønsker at løse de etniske konflikter ad politisk og ikke militær vej, så vil De altid have Socialdemokraterne på Deres side.
Ek (ALDE ),
   ALDE-Gruppen støtter Lissabon-processen som den bedste måde, hvorpå man kan opnå en konkurrencedygtig europæisk økonomi, og den fastholder, at bæredygtig økonomisk udvikling må være det ledende princip ved alle fremtidige lovgivningsmæssige initiativer.
Samhørighed og social udvikling er nødvendige, men finder ikke sted i Europa i dag. Et videnbaseret samfund er nødvendigt, men det eksisterer ikke i Europa i dag. Vi må forøge finansieringen til forskning og udvikling, og vi må også gøre meget mere arbejde for livslang læring. Teknisk udvikling med hensyn til miljøproblemer er nødvendig, og det foregår ikke i Europa i dag - i det mindste ikke på den måde, det burde.
Grundlæggende menneskerettigheder, lov og orden og ligestilling mellem kønnene er det, Europas borgere ønsker at opnå. Det er den sunde basis for økonomisk vækst. Jeg opfordrer derfor Dem, hr. kommissær, til ikke at blande kampen mod terrorisme sammen med menneskerettighederne og bekymringen for disse.
Desuden yder aktiv deltagelse på arbejdsmarkedet et betydeligt bidrag til en rimelig levestandard, regional udvikling og social samhørighed, selv om investering i uddannelse og forskning såvel som regeringsinitiativer i tilfælde af alvorlige markedssvigt også spiller en afgørende rolle.
Alle finansministre i Europa i dag bliver ført op på bjergtoppen med alle fristelserne til at underminere stabilitets- og vækstpagten. Undertiden er reaktionen den samme som hos den berømte svenske skuespillerinde, der engang sagde: "Jeg behøver ikke at blive ledt i fristelse. Jeg kan gå selv." ALDE-Gruppen er fast overbevist om, at man kun kan få et robust og dynamisk økonomisk miljø i EU, hvis den nye Kommission forpligter sig til at tage stabilitets- og vækstpagten op til revision, så den kan danne et stærkt bolværk mod finansiel uansvarlighed, samtidig med at man opretholder den nødvendige fleksibilitet, der kan sikre, at Europa maksimerer sit vækstpotentiale uden at bringe prisstabiliteten i fare.
ALDE-Gruppen er fuldt parat til at samarbejde med Kommissionen på denne meget stenede sti, som vi sammen må gå ad, men det må baseres på bæredygtig udvikling.
Frassoni (Verts/ALE ),
    Hr. formand, kære kolleger, det glæder mig meget, at der under forhandlingen i dag var mange parlamentsmedlemmer fra forskellige politiske grupper - også nogle, som man ikke ventede sig det af - der talte længe om bæredygtighed. Det er efter min mening vigtigt, for jeg er sikker på, at dette spørgsmål også bliver en reel prioritet for Kommissionen.
I en tid, hvor mange borgere har stadig større mistillid til det europæiske projekt, bør den vigtigste strategiske målsætning for den nye Kommission og for alle de andre EU-institutioner være igen at blive synligt effektive, når det gælder forbedringen af borgernes livskvalitet, at blive et positivt instrument, der skaber demokratisk vækst i og uden for EU, og at gøre EU til et område med teknologisk innovation, der er rettet mod miljømæssig og social bæredygtighed.
I den forbindelse er det efter vores mening nødvendigt at gøre en indsats på tre områder. Det første område er konsekvensen med hensyn til de fastlagte målsætninger og evnen til at sørge for deres overholdelse. Derfor vil vi kraftigt opfordre Kommissionen til at være mere bestemt, når den tager højde for EU's nøgleområder - f.eks. bæredygtighed, social samhørighed og ligestilling mellem kønnene - i alle sine politiske forslag, og til at gøre en konkret indsats for at genskabe balancen mellem de tre søjler i Lissabon-dagsordenen - nemlig den økonomiske, den sociale og den miljømæssige søjle - så man ikke fremmer nogle stive økonomiske målsætninger til skade for vores borgeres individuelle livskvalitet.
Vi anmoder Kommissionen om at stille modige forslag om en koordineret indsats for at sætte gang i investeringerne i miljøteknologier og i beskæftigelsesfremmende foranstaltninger. Hvad konkurrenceevnen angår, ville vi gerne have, at de pågældende indikatorer også kom til at omfatte kvalitative sociale og miljømæssige indikatorer såsom indkomstfordeling, fattigdom og energieffektivitet.
Efter vores opfattelse skal konsekvensen også måles ud fra vores evne til at sørge for, at løfterne bliver holdt. Der er som bekendt rigtig mange lande, som ikke overholder målsætningerne i Kyoto-protokollen, og derfor er de metoder, Kommissionen vil gøre brug af for at hjælpe disse lande med at rette sig efter denne protokol, et vigtigt, konsekvensskabende element. I den forbindelse vil vi gerne stille et af vores gamle forslag igen, nemlig en klimastabilitetpagt, som ikke blot omfatter et sanktionssystem, men også en positiv fælles forvaltning af Kyoto-forpligtelserne.
Det andet område, som vi absolut bør tage op til fornyet overvejelse, er modet til at sige nej til en let konformisme, hvor vi ignorerer EU's ansvar i verden og gør det til et holdepunkt og et forbillede for dem, som i resten af verden kæmper for at forsvare menneskerettighederne og friheden. Dette punkt er meget vigtigt for os. Spørgsmål af økonomisk og handelsmæssig karakter må ikke forhindre os i at give vores holdning til kende til menneskerettighederne i Kina og Rusland eller til krigen i Tjetjenien. Om kort tid skal vi igen tale om Dayton-aftalerne, der nu har eksisteret i 10 år. Vi skal også gøre en indsats i den forbindelse, og vi håber, at Kommissionen tager nogle positive initiativer.
Det tredje og sidste område er evnen til virkelig at repræsentere EU's interesser som sådan, idet man ikke lader sig påvirke alt for meget af styrkeforholdet mellem de enkelte lande og inden for Rådet generelt, og idet man indgår egentlige alliancer mellem dem i Europa-Parlamentet, foreningslivet og virksomhedslivet, som er enige om, at EU er meget mere end summen af EU's regeringer. I den henseende beder vi Barroso-Kommissionen om at tage Bolkestein-direktivet op til fornyet overvejelse og evt. trække det tilbage, om at forsvare REACH-direktivet med næb og kløer, om at foreslå et nyt direktiv om forsyningspligtydelser, om at opgive - eller i det mindste genoverveje - den tidligere Kommissions gmo-politik og om modigt og konkret at åbne op for den lovlige indvandring.
Hr. formand, til sidst vil jeg gerne nævne mindst fire grundlæggende punkter i den interinstitutionelle aftale, som vi gerne vil indgå med Dem.
Det første punkt er så afgjort en adfærdskodeks for kommissærerne og en seriøs tilgang til spørgsmålet om interessekonflikter.
Det andet punkt er spørgsmålet om en konsekvensvurdering. Evalueringen af nye retsakter må ikke være vilkårlig og skal bygge på kriterier, der anvendes på en ensartet måde. Europa-Parlamentet kan konstatere, at der er forsinkelser på dette område. Virksomhederne og de økonomiske aktører i det hele taget er som bekendt meget mere aktive. Vi skal få Kommissionen og Parlamentet til også at evaluere de vedtagne retsakter ud fra kriterier om bæredygtighed og social indvirkning.
Det tredje punkt er genoptagelsen af spørgsmålet om aktindsigt. Vi er yderst utilfredse med den nuværende situation, og vi håber kraftigt, at det lykkes os at opnå nogle positive resultater i de kommende år.
Det fjerde og sidste punkt er et meget komplekst spørgsmål, som vi utvivlsomt får lejlighed til at tale om igen, nemlig Kommissionens holdning til medlemsstaternes manglende overholdelse af fællesskabsretten. Vi er meget bekymrede over de forsinkelser, der er opstået, og over, at Kommissionen efterhånden lader til at have opgivet denne prioritering, ikke mindst på miljøområdet. Vi håber virkelig, at Kommissionen vil tage hensyn til denne prioritering i fremtiden, for EU's troværdighed bygger også på evnen til at sørge for lovgivningens overholdelse. 
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, i betragtning af den dominerende politiske profil i den nye Kommission ville det være dumdristigt af min gruppe at bede den iværksætte en række strategiske retningslinjer, som svarer til vores vision for Europa. Jeg tillader mig imidlertid med henvisning til den uventet kraftige modvind, som blæste ved hr. Barrosos indsættelse, at anbefale ham at sende nogle klare signaler til de knap så heldige af hans medborgere for at fortælle dem, at han også har hørt deres budskab.
Det første signal kunne omfatte forslaget til direktiv om liberalisering af tjenesteydelserne, som i daglig tale kaldes Bolkestein-direktivet, og som Martin Schulz og Monica Frassoni allerede har hentydet til. Dette forslag bekræfter alle forbehold over for den europæiske liberale model i de sociale bevægelser, inklusive Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation. Og med god grund! Til forslagets kerne hører den famøse lov om oprindelsesland, som sigter mod at give en tjenesteydende virksomhed tilladelse til at anvende den sociallovgivning, som er gældende i den stat, hvor virksomheden har hovedsæde, i alle medlemslandene. Det ville være en måde at skabe social dumping på, en slags bekvemmelighedsflag, som dækker alle tjenesteydelser. Det er min overbevisning, at en sådan foranstaltning ikke ville blive accepteret af vores medborgere. Mit krav er derfor enkelt, hr. Barroso: træk Bolkestein-direktivet tilbage og indled en bred debat om emnet.
Et andet signal kunne omfatte forslaget om at oprette tilbageholdelsescentre for flygtninge og indvandrere på Middelhavets sydlige bred eller i andre lande uden for Unionen. Det er et uværdigt forslag. Og alligevel har den tidligere Kommission ved at lancere og finansiere nogle pilotprojekter legitimeret dette sidespor. Endnu en gang er mit krav ganske enkelt: stop disse projekter helt og fuldt.
Det tredje signal burde efter vores mening omfatte den uendelige og dramatiske konflikt i Mellemøsten. Unionen er medinitiativtager til den køreplan, der forudså oprettelsen af en palæstinensisk stat i 2005. Vi står ved udgangen af 2004, og vores forpligtelse har ikke set det mindste tegn på, at gennemførelsen er påbegyndt. Hovedforhindringen hedder Sharon. Ingen andre leder, bortset fra George Bush uden tvivl, kan som han overtræde FN's resolutioner, håne Haag-domstolen og spille overlegen over for Unionen uden repressalier. Kommissionen har netop foreslået ham at deltage i det, som en kommissær kaldte en "vennekreds", og nyde godt af fordelene af dens nye nabopolitik. Det skal siges, at denne foranstaltning risikerer at få en meget dårlig modtagelse af de folk, som ikke længere accepterer politisk forskelsbehandling. Mit krav i dette tilfælde, hr. Barroso, ville være, at De skar igennem enhver tvetydighed i den henseende ved at svare på et dobbelt spørgsmål. Hvad vil De kræve af hr. Sharon, og hvilke foranstaltninger vil De træffe, hvis han fortsætter med at ignorere Dem?
Deres svar på disse tre punkter vil ganske givet blive fulgt med stor opmærksomhed.
Farage (IND/DEM ),
   Hr. formand, hr. Barroso, hvor er det rart for os stadig at kunne fortsætte vores samtale, der så brutalt blev afbrudt for kun en måned siden.
De har her til formiddag talt om at føre an i Europa, og der tales meget om femårsplaner og de store visioner, De har, men det forekommer mig, at De har et par problemer. Der er problemet med legitimitet, og Kommissionen har problemet med troværdighed. På hvis autoritet er De Europas regering? Jeg er i hvert fald aldrig blevet spurgt, om det er det, jeg ønsker. Den totale fiasko for høringerne af kommissærerne her i Parlamentet har kastet en meget mørk skygge over Deres Kommission. De ved lige så godt som jeg, at kløften mellem, hvad De ønsker, og hvad de almindelige vælgere ønsker, bliver bredere. Det er grunden til, at et rekordlavt antal mødte op til valgene i juni. Folk ved, at Lissabon-dagsordenen kun er en vittighed, og at den økonomiske model i EU simpelthen ikke virker.
Måske vil den forfatning og de folkeafstemninger, vi skal have, give os begge en chance for en løsning. Men det må være frie og rimelige afstemninger. Jeg vil gerne bede Dem forsikre mig om, at alle oplysninger, der går ud til de medlemsstater, hvor der skal holdes folkeafstemning, præsenterer begge sider af sagen, så vi kan få et frit og fair resultat. Ikke at gøre dette er på lang sigt at risikere at vække offentlighedens foragt. 
Libicki (UEN ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil kort tale om flere punkter i den rækkefølge, som hr. Barroso nævnte dem i.
Jeg vil indlede med de økonomiske spørgsmål. Lissabon-strategien er en fremragende idé, men vi må huske, at hvis Europa skal kunne konkurrere med resten af verden, må dets økonomi være solidt baseret på frihed. I Parlamentet er der blevet talt meget om nødvendigheden af en videnbaseret økonomi og af en økonomi baseret på sociale værdier og det med rette. Men hvis Europas økonomi ikke er baseret på frihed, vil vi ikke være i stand til at konkurrere med resten af verden. Hr. Poettering syntes at mene det samme, og jeg tilslutter mig hans synspunkter. Hr. Farage tog ordene ud af munden på mig, og der var også sund fornuft i det, han sagde. Vi må sige ja til økonomisk frihed, som skal prioriteres højere end alt andet.
De nævnte miljøet, hr. Barroso. Det er uden tvivl meget vigtigt at beskytte miljøet. Vi må sige ja til miljøbeskyttelse, men nej til ideologiske diktater. Det er ikke acceptabelt at være lukket inde af skærme, når man kører gennem et smukt tysk landskab, men det er, hvad jeg oplever to gange om ugen. Skærmene er ikke blevet sat op til glæde for menneskene, men for at forhindre, at dyrene forstyrres på nogen måde. Resultatet er, at jeg er forhindret i at nyde landskabet, og det er uacceptabelt. De vindmøller, man ikke kan undgå at se, når man kører igennem det smukke landskab i Schwarzwald, er et tilsvarende tilfælde. Disse ubrugelige tabsgivende monstre modtager faktisk støtte fra den tyske regering og EU. De er ganske enkelt miljøskadelige. Det er vigtigt at tænke på miljøets visuelle aspekt og ikke at sidestille miljøspørgsmål med forsvaret af dyrs rettigheder af enhver art.
Hvad angår de sociale spørgsmål, er det værd at huske på, at de drejer sig om andet end demokrati og tolerance. Moralske værdier spiller også en vigtig rolle. Jeg er nødt til at sige, hr. Barroso, at De gav efter for venstrefløjens pres, da De foretog omrokeringen for at præsentere en ny kommissærkandidat. Deres handlinger varsler ikke godt for de moralske værdiers fremtid i Europa.
Hvad angår udenrigspolitikken, skal den omfatte mere end Tyrkiet og Nordafrika, hr. Barroso. Jeg er udmærket klar over, at borgere fra den gamle Union holder ferie i de lande. Jeg er også klar over, at borgere fra den gamle Union møder mennesker fra de lande i deres dagligdag hjemme i Europa. Man må imidlertid forstå, at udenrigspolitikken også omfatter det, der ligger uden for Unionens østlige grænse. Indtil for nylig blev det regnet for blot at være det kæmpeområde, som Rusland dækker. Det er ikke rigtigt. Der er andre lande end Rusland på den anden side af den grænse, jeg tænker især på Ukraine. Ukraine er en fri nation, og det ønsker det at vedblive med at være. De talte om at vise solidaritet med Afrika, hr. Barroso. Støtte er ikke den bedste måde at gøre det på, da den blot er en dråbe i havet. Den bedste måde at vise solidaritet på er at fjerne støtten fra europæisk landbrug. Så ville de afrikanske lande kunne konkurrere og skabe sig en bedre fremtid.
Hr. Barroso, det er vigtigt, at vi lader os lede af moralske principper og fornuft, hvis vi skal drive det til mere end tomme ord. Jeg stoler på, at De har det med i Deres overvejelser.
Bobošíková (NI ).
   - Hr. Barroso, mine damer og herrer, vi er i gang med at diskutere Kommissionens strategiske retningslinjer. Derfor vil jeg gerne anmode Kommissionen om, måske i samarbejde med Rådet, hurtigst muligt at sende et klart signal til alle EU's borgere om, hvad der vil ske, hvis den europæiske forfatning ikke bliver ratificeret i de næste to år i et enkelt land. Jeg er klar over, at de største politiske kræfter i Parlamentet tager det for givet, at den europæiske forfatning bliver ratificeret i alle 25 lande, men jeg kan forsikre Dem for, at virkeligheden er en anden i Tjekkiet. Jeg siger ikke, at forfatningen ikke bliver ratificeret, men ingen i Tjekkiet tager det for givet, at den bliver ratificeret.
Lige nu er der en slags retligt tomrum her, som svarer til det, der var, da de første forslag til sammensætningen af Deres Kommission ikke blev accepteret, og ingen kan give et klart svar på, hvad der vil ske. Det siges, at hvis forfatningen ikke bliver vedtaget i de 15 oprindelige lande, vil processen begynde forfra. Det siges også, at hvis den ikke bliver vedtaget i de 10 nye lande, vil der blive fulgt en proces, som svarer til den i Nice, dvs. at afstemningerne vil blive gentaget et år efter i de lande. Jeg mener ikke, at de nye lande er så inferiøre, at der skal være to forskellige processer, og jeg mener, at EU's borgere har ret til at få klar besked om, hvad der vil ske, hvis den europæiske forfatning ikke bliver accepteret i et enkelt land.
Jeg har en sidste bemærkning. For øjeblikket indeholder den vedtagne europæiske forfatning også tydeligt fastsatte finansielle overslag udarbejdet af Kommissionen for perioden 2007-2013. Derfor mener jeg, at det er af største vigtighed, at både borgerne og Parlamentet får at vide, hvad der sker, hvis den europæiske forfatning ikke træder i kraft.
Szájer (PPE-DE ).
   - Et af afsnittene i det forslag til beslutning, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater har stillet, drejer sig om, hvordan Europa kan komme tættere på borgerne. Jeg tror fuldt og fast, at udnævnelsen af Kommissionen i sig selv er et skridt til at bringe de europæiske institutioner tættere på borgerne. Europa-Parlamentet er det eneste direkte valgte organ i EU, og med valget af Europa-Parlamentet og udnævnelsen af Kommissionen er der for første gang skabt en klar og utvetydig direkte forbindelse forstået på den måde, at partierne med flest stemmer vil få større indflydelse på Kommissionens beslutninger om de spørgsmål, der bekymrer Europas borgere mest.
For Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater er der tre helt afgørende spørgsmål, som den nye Kommission bør behandle i de kommende fem år, nemlig konkurrenceevne, samhørighed og sikkerhed. Formanden for vores gruppe nævnte dem alle tre. Jeg mener, at vækst, fremme af små og mellemstore virksomheder og dermed jobskabelse samt forskning og udvikling er vigtige europæiske mål, som fremmer de europæiske borgeres velfærd. Hvad angår forskning og udvikling, vil jeg tilføje, at De Kristelige Demokrater har en klar politik om at fremme etisk forskning. Hvad angår sikkerhed, vil jeg også påpege over for formanden, at hvis vi undersøger spørgsmålet om sikkerhed set ud fra de europæiske borgeres synsvinkel, er kriminalitet, grænseoverskridende kriminalitet, ulovlig indvandring og terrorisme givetvis problemer, der hænger sammen. Det er på ingen måde tilfældigt, at begreber om frihed, sikkerhed og retfærdighed afhænger så stærkt af hinanden, og set ud fra borgernes synspunkt er de fuldkommen uadskillelige. 
Den tredje og måske vigtigste opgave er samhørighed, skabelsen af europæisk enhed. Den nyudnævnte Europa-Kommission arvede den allerede eksisterende situation med et udvidet Europa, og hvis man er fra en af de nye medlemsstater, får man nogle gange det indtryk her i Parlamentet og også i andre europæiske institutioner, at Europa, EU, endnu ikke fuldt ud har erkendt omfanget af udvidelsen. Der skal skabes nye muligheder for et forenet Europa, og der skal tages yderligere skridt til at sikre, at den bedrift, som EU's hidtil største udvidelse er, bliver en succes. Dette er ikke kun af afgørende interesse for borgerne i de nye medlemsstater, det er også af interesse for borgerne i de eksisterende medlemsstater. Derfor skal samhørighedspolitikken forbedres og udvidelsen konsolideres. Udvidelsen er kun blevet fuldført set ud fra et retligt synspunkt. Der er stadig lang vej igen på det sociale og økonomiske område, og EU skal hjælpe de nye stater med at indhente de andre og skaffe midler til at skabe enhed inden for EU. Med udvidelsen er EU blevet et meget mere forskelligartet område, men dets problemer er også blevet mere forskelligartede. Disse problemer skal løses, og de nye spørgsmål, f.eks. mindretalsrettigheder, kræver rimelige, fælles europæiske svar. Jeg vil fremhæve spørgsmålet om romanimindretallet, og alle de problemer, der kan løses med Kommissionens hjælp, med de europæiske institutioners samarbejde og ved at lytte til de holdninger, som de direkte valgte medlemmer af Parlamentet har.
Rasmussen (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Barroso. Gruppeformanden for vort parti, hr. Martin Schulz, har for et øjeblik siden fremlagt visionen og en række konkrete forslag, og jeg vil gerne i dag som formand for De Europæiske Socialister og Socialdemokrater til Deres formandskabsperiode foreslå Dem 10 konkrete punkter.
For det første: Europa har brug for, at Lissabon-strategien, som De selv sagde det, bliver en realitet. Den skal være konkret, den skal være fokuseret. Vi foreslår Dem et femårs program, hvor Europas udvikling af Lissabon-strategien bliver lagt ind i faste tidsrammer. Lige så konkret, som da vi i sin tid skabte det indre marked i 1992. For det andet: Vi har brug for en ny europæisk flerårig vækststrategi med stærkere koordination af de nationale regeringers offentlige investeringsprogrammer. Ved at gøre tingene samtidig får vi langt større gennemslagseffekt. For det tredje: Vi har brug for et kommissionsforslag, der kan styrke virksomhedernes sociale ansvar, ikke mindst i lyset af outsourcingen og de store problemer for Europas omstilling. For det fjerde: Vi har brug for at forstærke ligestillingen på arbejdspladserne mellem mænd og kvinder. For det femte: Vi har brug for at fordoble målene for vedvarende energi i 2020 fra 6 % til 12 %. Hvis vi gør det målrettet, kan vi også gøre det. For det sjette: Vi har brug for, at der på Kommissionens program virkelig sker en opprioritering af udvikling, forskning og uddannelse inden for de finansielle overslag. For det syvende: Vi har brug for et europæisk agentur for fundamentale rettigheder. Og for det ottende: Vi har brug for et charter om service af generel interesse, der kan fastlægge principperne for borgernes rettigheder i den moderne velfærdsstat. For det niende, hr. Barroso, har vi brug for en række fælles principper for "bedste praksis", når det gælder udveksling af oplysninger om integration af indvandrere i vores samfund. Og endelig for det tiende: Vi har brug for at være mere solidariske, som De selv sagde. Vi har brug for, at Kommissionen til juni 2005 over for Det Europæiske Råd fremlægger en ambitiøs plan for at løfte EU's bistand til den tredje verden. En plan, der kan sikre, at vi i 2009 står med et samlet bidrag på 0,5 % af BNP, og at vi etablerer en "roadmap" til at opnå 0,7 % i 2015.
Hr. Barroso, jeg har meget hurtigt nævnt en række af de vigtige punkter, som jeg tror er fundamentale for, at Kommissionens arbejde kan få succes. Vi har brug for gode talere, men vi har også brug for konkrete handlinger. Når jeg lytter til Deres indlæg her i dag, kan jeg mærke, at der er en sådan ambition. Vi vil bedømme Deres arbejde på de konkrete handlinger. Jeg ser frem til et fornuftigt samarbejde til folks bedste. 
Alvaro (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, ærede kolleger, det er langtfra nogen let opgave at udtale sig om Kommissionens strategiske politiske mål på toogethalvminut. Men da der hersker en slags førjulestemning, vil jeg gerne sige følgende: Lad os gå ud fra, at Kommissionen er julemanden og jeg en lille dreng. Rådets rolle må jeg lige tænke over. Om der nu er tale om Rudolf eller julemandens små hjælpere, vil jeg lade stå åbent.
Nu står jeg imidlertid over for den vanskelige opgave at skulle formulere min ønskeseddel. Og mit første ønske er, at jeg og alle andre parlamentsmedlemmer ikke længere bliver frataget muligheden for medbestemmelse inden for retsanliggender og indre anliggender. Europa-Parlamentet forventer fuld deltagelse på dette for Unionen så vigtige område fra 2005. For grundlaget for vores europæiske samfund er retsstatsprincippet, og alle borgere orienterer sig efter de normer, fællesskabet udstikker, fordi de mener, at disse er blevet prøvet af flertallet af deres legitimerede repræsentanter og fundet i orden. Mit ønske er, at denne opfattelse bliver til virkelighed.
Mit andet ønske er, at vi alle spiller efter de samme regler, som vi har givet os selv. Det er efter min mening en ikke længere acceptabel tilstand, at nationale regeringer i selvforelsket herlighed går uden om de institutioner, de har skabt. Når en håndfuld europæiske indenrigsministre træffer beslutninger i små cirkler, så er det en ringeagtelse af europæisk demokrati. Både Tampere- og Haag-programmet er gode eksempler på en fælles og integrerende tilgang. Det er mit ønske, at vi fortsætter denne åbne dialog i stedet for at etablere små klubber.
Mit tredje ønske er, at der tages højde for kravene om databeskyttelse. Det er på tide, at der kommer et instrument, der er sammenligneligt med databeskyttelsesdirektiv 95/46/EF, i den tredje søjle. Det er mit ønske, at kommissær Frattini tænker på den tilslutning, han selv har signaleret.
Mit fjerde og for i dag sidste ønske er, at EU byder terrorismen trods, at EU viser, at demokrati samtidig betyder forsvar af demokratiet. EU skal bevise, at det er dem, der vil sætte friheden over styr, overlegent. Terrorismens sejr er ødelæggelsen af det frie samfund, og det må vi ikke bidrage til. Det er mit ønske, at Kommissionen vil respektere og bevare demokratiske grundprincipper, den enkeltes frihed og respekten for betydningen af databeskyttelse.
De fleste af de ønskesedler, jeg hidtil har set og også hørt her, er ikke så korte. Men for hver enkelt forfatter er de et udtryk for håb. Mit håb er, at mine førjuleønsker ikke går til grunde i snefoget af politiske vildfarelser.

Smith, Alyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lægge et godt ord ind for Europas statsløse nationer. Ligesom hr. Alvaro blev jeg slået af, hvor tæt vi er på julen. Alle gode små drenge og piger har skrevet deres ønskeseddel og sendt den til Lapland, men vi sender den til Berlaymont. Hr. Barroso, det er op til Dem i januar at finde ud af, om De har været julemanden eller Scrooge. Men jeg håber, De vil give os alle en god jul.
Jeg henviser til punkt 3 på ønskelisten fra fru Frassoni og hr. Cohn-Bendit og henvisningen til protokollen om nærhedsprincippet, som er den bedste lejlighed, Kommissionen har til at give de ofte tomme fraser om subsidiaritet mening og at bringe Europa tættere på befolkningen. Protokollen om nærhedsprincippet giver Kommissionen mulighed for at gøre noget tappert og nyt. Det er fuldt ud muligt for Kommissionen at handle, som om denne protokol var i kraft fra denne eftermiddag. Uanset beslutninger om forfatningen selv bør Kommissionen handle helt anderledes end sine forgængere og involvere den relevante institution på det relevante tidspunkt, uanset om det er et parlament fra en nationalstat eller ej.
F.eks. havde mit eget land, Skotland, indtil for fem år siden ikke noget parlament. Nu har vi et parlament, en regering og en statsadministration med næsten fuldstændige beføjelser over sundhedssektoren, uddannelse, justitsvæsen, indenrigsanliggender, miljøet og mange andre områder. Det eneste, vi ikke kontrollerer, er pengene, der, som kollegerne vil være klar over, er noget, der står en skottes hjerte nær. Men vi er større end Irland og har en større befolkning end Danmark. Den relevante institution for Kommissionen at forhandle med i Skotland er Parlamentet og det skotske parlament, og alligevel ses vores flag ikke her. Vi er solidt placeret på anden klasse, når det gælder forholdet til Europa, og dog har vi så meget at bidrage med.
Jeg vil anmode Dem, hr. Barroso, om at gøre julen god for os alle og bruge Kommissionen og protokollen om nærhedsprincippet til at give mening til fraserne om subsidiaritet, om at bringe Europa hjem, for både De og vi vil vinde derved, og det vil Europa også. 
Markov (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, de overordnede økonomipolitiske retningslinjer i EU's strategi er fastlagt i forfatningstraktaten.
Lad mig nævne tre eksempler fra del III: artikel 177/78 om princippet om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence, artikel 147/48 om relativering af ydelser af offentlig interesse garanteret af de enkelte lande, artikel 203 om underordning af beskæftigelsespolitikken i forhold til den økonomiske politik. Dette fører til en nådesløs konkurrence, hvor man underbyder hinanden i socialt henseende, i miljøpolitisk henseende og i arbejdsbeskyttelsespolitisk henseende. De har fastlagt Kommissionens retningslinjer rigtigt. De efterlyser et navigationssystem, men det har De jo allerede: tjenesteydelsesdirektivet, havnedirektivet, den tredje jernbanepakke.
Hvis De virkelig ønsker et Råd, som Kommissionen kan rette sit navigationssystem mod, så kan jeg sige til Dem med et meget kort slogan: social, ikke markedsradikal!
Bonde (IND/DEM ).
   - Hr. formand. Vi er alle skatteydere, og vi betaler alle kontingent til EU. Vi er også alle medborgere med forskelligt syn på forfatningen. Efter både traktat og forfatning er vi alle lige for loven. Alligevel lægger alle EU-organer nu op til, at vi, der er imod forfatningen, skal betale tilskud til dem, der er for. Store høringer, hvor der ikke inviteres en modstander. Store tilskud til Europa-bevægelsen. Store tilskud til tænketanke, der tænker ens, og nu millioner af euro til propaganda. Det er udemokratisk, uanstændigt, i strid med lighedsgrundsætningen og derfor ulovligt. Jeg fatter ikke, hvordan Kommissionens kloge svenske næstformand kan lægge navn til en kommunikationsstrategi, som vil pådutte borgerne et bestemt syn på forfatningen.
De offentlige myndigheder har én eneste ting at gøre: offentliggøre forfatningsudkastet og alternativet fra konventet - gerne i læservenlige udgaver for alle tænkelige målgrupper. Meninger bør man overlade til en fri presse, de politiske organisationer og partier, borgerinitiativer, interesserede medborgere. Stater bør ikke have meninger, forfatninger bør ikke have et bestemt politisk indhold. En stat er et redskab for alle borgere. En forfatning bør alene skabe spilleregler for lovenes tilblivelse. Det er så op til borgerne at bestemme, om lovene skal være blå eller røde. Om de skal vedtages i Bruxelles eller de nationale parlamenter. Om de er gode eller dårlige. Det er totalitært at ville give staten en bestemt mening og låse borgerne til en bestemt politik. Fru Wallström kan næppe sælge det projekt til vælgerne, hun skulle meget hellere holde fast i sit eget oplæg, som minder meget mere om Grundvigs bud om "frihed for Loke såvel som for Thor".
Angelilli (UEN ).
   - Hr. formand, kære kolleger, efter min mening burde det være en af den nye Kommissions prioriteringer at indlede en konstruktiv debat om stabilitetspagten og en evt. reform af den.
Lad os straks rydde eventuelle misforståelser af vejen. Sådan som den ansvarlige kommissær med rette understregede kraftigt, er der ingen, som forestiller sig en reform, hvor man omgår Maastricht-kriterierne. En streng overholdelse af traktaten og en indsats for en gradvis reduktion af gælden er stadig de nødvendige målsætninger for et økonomisk troværdigt og solidt Europa. Jeg mener dog godt, at man kan overveje de operative kriterier, som vi skal nå målsætningen om en reduktion af gælden ud fra, og at vi ikke så meget bør opfatte det som en reform, men snarere som en ændring af pagten, der kan forene budgetmæssig stringens med fleksibilitet, og som kan sætte gang i væksten, udviklingen og beskæftigelsen og endelig også i Lissabon-strategien.
Den italienske regering har gjort sig nogle overvejelser, som der er blevet lyttet til. På grund af den stærke bekymring over euroens alt for store stigning og Europas tab af konkurrenceevne i forhold til USA og de nye vækstlande kunne man foreslå, at investeringerne til infrastruktur og forskning trækkes fra ved beregningen af statsbudgetterne. Det gælder med andre ord om at indføre den gyldne regel, så man når målsætningen om en sanering af budgettet, uden at det går ud over opsvinget.
Endelig skal pagten ikke længere blot være en stabilitetspagt - og desværre også en økonomisk stagnationspagt - men en pagt, der fremmer konkurrenceevnen og strukturreformerne, og ikke mindst en pagt, som sikrer fremtiden for de unge. 
Belohorská (NI ).
   - Tak, hr. formand. Hr. formand for Kommissionen, De spiller en meget vigtig rolle, og som denne debat har vist, er det i sidste instans vanskeligt at skabe, men let at kritisere. Jeg kan forsikre Dem for, at den debat, der følger efter forelæggelsen af Deres program, vil være meget mere dramatisk end debatten i dag, hvor det er vores opgave at præsentere vores mål og vores drømme for Dem. Jeg vil først og fremmest opfordre Dem til at inddrage fremtiden i Deres programmer. Dermed mener jeg, at De bør rette opmærksomheden mod den kommende generation, unge mennesker og uddannelse. Jeg vil også opfordre Dem til at prioritere fortiden og vise interesse for den aldrende generation, for ældre mennesker. Det første eksperimentelle og meget klare mål vil være forfatningstraktaten, som min kollega fru Bobošíková har nævnt. Jeg er overbevist om, at De vil være i stand til at forsikre det europæiske samfund om, at dette er et moderne dokument, som forenkler alle de foregående historisk forældede spilleregler. For første gang er De formand for Kommissionen i den udvidede Union. Jeg vil anmode Dem om at gøre brug af de muligheder, som de 10 nye medlemsstater giver i form af deres kommissærer, så De kan rive den virtuelle barriere, der eksisterer mellem det gamle og det nye Europa, ned. De står over for en vigtig periode, hvor De skal nå Deres mål og leve op til de forventninger, vi stillede til Dem, da vi stemte for Dem, men det gælder naturligvis også for os, da vores bistand vil være påkrævet i hele dette forløb. Jeg kan ikke tale for alle medlemmerne, men jeg kan sige, at de af os, som repræsenterer Slovakiet og mit politiske parti, altid er rede til at gå ind i konstruktive diskussioner og deltage i Deres program. Jeg vil stemme for det, og jeg kan forsikre Dem for, at jeg vil følge sundhedsområdet meget nøje og indgående. Den frie bevægelighed for personer er ikke andet end en tom floskel, hvis den ikke ledsages af dertil hørende bestemmelser om sygesikring. Jeg vil krydse fingre for Dem, hr. formand, og jeg tror, at det i januar vil lykkes for Dem at sætte et program sammen, der lever op til vores forventninger. Mange tak.
Itälä (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den strategiske politik bør hovedsageligt være fokuseret på store spørgsmål. Nusseri med små problemer svækker både Kommissionens og Parlamentets troværdighed. Sikkerhed er utvivlsomt et vigtigt fokusområde inden for politik. Vi skal behandle sikkerhedsspørgsmålet som et vidt begreb, som fred i Europa eller fred i verden. Men frem for alt skal vi behandle sikkerhedsspørgsmålet på det personlige plan. Borgerne skal føle, at deres liv og levevilkår er sikre.
Et andet vigtigt fokusområde er noget, der ofte nævnes her, nemlig konkurrenceevne. På det område har Lissabon-strategien en central betydning. Kommissionsformanden forelagde en liste over opgaver i forbindelse med Lissabon, og den skal minsandten gennemføres. Det går ikke, at den bare forbliver en "ønskeliste".
Et væsentligt element i konkurrenceevne er behovet for at skabe forhold, der tiltrækker nye virksomheder i Europa, som til gengæld skaber nye job. De er nødvendige for at opnå livsvigtig økonomisk vækst. En stabil, sund og voksende økonomi kræver imidlertid instrumenter såsom stabilitets- og vækstpagten. Vi må frygtløst holde fast ved den for enhver pris, og alle lande, små som store, skal overholde den.
Til sidst vil jeg henvise til gårsdagens debat om Tyrkiet. Hvis udvidelsen sker for hurtigt, kan det mindske vores muligheder for at opnå de resultater, som vi ønsker på det økonomiske og sikkerhedsmæssige område. Det ville til gengæld øge den offentlige modstand mod EU. Udvidelsen bør derfor ske i et fornuftigt, kontrolleret tempo.
Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, vi må alle regne med, at der opstår en stor konflikt i Europa, men det er selvfølgelig især op til Kommissionen at bidrage til at mindske denne konflikt. Der er nemlig på den ene side det attraktive ved EU udadtil - tænk på Ukraine, på Sydkaukasus, på Tyrkiet, som vi også lige har været inde på, tænk også på migrationen, på, at alle eller mange vil til Europa, som stat eller enkelte borgere. Og på den anden side har vi misstemningen, skuffelsen, den dårlige stemning i Europa. I mange tilfælde vil næstformanden i Kommissionen selv skulle behandle det via sit massive offentlighedsarbejde. Men også den samlede Kommission og Parlamentet skal arbejde på at ophæve denne konflikt. Det hænger naturligvis sammen med, at mange borgere - det har de foregående talere allerede været inde på - i vid udstrækning mener, at der ikke bliver arbejdet på den europæiske model i positiv forstand, idet den styrkes og moderniseres, hvilket er det, vi ville give udtryk for i den beslutning, vi skal stemme om, men at den europæiske model i stedet bliver demoleret.
Om det rent faktisk forholder sig sådan, vil jeg lade stå hen i det uvisse. Men folk har følelsen af, at de sociale rettigheder bliver forringet, at de sociale muligheder bliver beskåret, og samtidig er der ikke tilstrækkeligt med arbejdspladser til at tjene tilstrækkeligt med midler og finansielle ressourcer til ens eget liv, til ens egen families liv. Jeg tror, at truslen mod den sociale model eller den europæiske model i borgernes øjne truer hele EU. Selv dér, hvor globalisering eller nye konkurrenceforhold, der egentlig ikke umiddelbart har noget at gøre med EU, udgør en fare for denne situation, menneskenes livsbetingelser, tilskrives det ofte EU. Derfor må vi gøre alt, hvad der står i vores magt, for virkelig at gøre Lissabon til en succes, således at borgerne genfinder sig selv i denne europæiske model. Derfor handler det ikke kun om abstrakte, men i høj grad om meget konkrete værdier.
Fordi tjenesteydelsesdirektivet allerede er blevet nævnt, vil jeg gerne sige følgende: Jeg tror, at det - sådan som det er blevet fremlagt - er et udmærket eksempel på, hvordan borgerne kan nå frem til en sådan holdning. Mange mennesker er bange for, at det nu ikke kun er deres sociale rettigheder eller arbejdstagerrettigheder, men også deres forbrugerrettigheder, der indskrænkes, fordi der kunne komme til at gælde det princip, at det fremover bliver den laveste forbrugerstandard, der gælder og bliver til europæisk standard, og ikke en gennemsnitlig eller måske den højeste forbrugerstandard.
Derfor vil jeg også gerne bede Dem om at overveje at arbejde på - også selv om det nu er vores opgave - om man ikke fremover skal følge nogle andre principper end dem, der står i tjenesteydelsesdirektivet. Jeg har også en sidste bemærkning: Vi er alle enige om, at vi skal mindske bureaukrati og overregulering. Men hvis De alene ser på retsdokumenterne vedrørende den retlige fortolkning af dette tjenesteydelsesdirektiv, ser De, at det er den rene fromme tale og det andet virkelighed. Og derfor, hr. kommissionsformand Barroso, vil jeg gerne udtrykkeligt bede Dem og Deres Kommission om igen at give denne europæiske model til en social- og økonomipolitik mere støtte og mere kraft.
Neyts-Uyttebroeck, Annemie (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, ærede kommissærer, mine damer og herrer, min gruppe forventer, at Kommissionen gør det mindst lige så godt som dens forgængere på det udenrigspolitiske og sikkerhedspolitiske område. Fru Ferrero-Waldner og hr. Mandelson står over for den vanskelige opgave at fortsætte hr. Pattens og hr. Lamys politik, samtidig med at de opretholder den samme gode forbindelse med hr. Solana. Vi forventer, at kommissær Michel puster nyt liv i Unionens udviklingspolitik. Sammenhæng vil være afgørende for, at EU får den samme indflydelse på verdenspolitikken, som det har på den globale økonomi. Vi forventer, at Kommissionen forbereder og styrer de tiltrædelser, der er på vej, herunder Tyrkiets, og at den vedtager en politik for tæt samarbejde med vores nye naboer.
Det er alt sammen temmelig traditionelle forlangender, men vi forventer mere af Dem. Vi forventer, at De bliver mere aktive i Mellemøsten, og at De indleder en fuldt udbygget dialog med USA på lige fod. Vi forventer, at De udvikler Afrikapolitikken yderligere uden at glemme at fremme demokratiet, retsstatsprincippet og menneskerettighederne. Vi forventer også, at Kommissionen fortsætter hr. Lamys og hr. Fischlers politik for verdenshandel. Unionens indsats er helt afgørende for, at Doha-dagsordenen for udvikling styrkes.
Sidst, men ikke mindst, forventer vi, at Kommissionen fremmer multilateralisme for at bidrage til en mere afbalanceret og dermed sikrere verden.
Manolakou (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den nye Kommissions programerklæringer er måske ikke anerkendte bevismidler, men de blev forelagt. Den hurtigere gennemførelse af Lissabon-strategien med flere arbejdstimer og arbejdstider, lavere lønninger, pensioner og arbejdsløshedsunderstøttelser, specialisering i deltidsarbejde og midlertidigt arbejde, afskaffelse af kollektive aftaler og privatisering inden for sundheds-, uddannelses- og velfærdssektorerne vil betyde mere profit for kapitalen og mere fattigdom og arbejdsløshed for arbejderne.
Den såkaldte europæiske forfatning og Haag-programmet vil resultere i yderligere militarisering af Europa med udvikling af våbenprogrammer og nedslagtning af befolkningernes individuelle og kollektive rettigheder og frihedsrettigheder under påskud af terrorisme. Det er en politik, der giver nye privilegier og magt til de europæiske monopoler.
Finansieringen af den besættende statsmagt og samarbejdet med Iraks erobrere vil ske på bekostning af freden og af den irakiske modstand, mens forhandlingerne med WTO garanterer, at nye horder vil træde ind i de arbejdsløses rækker, og små og mellemstore landbrug vil blive udslettet.
Europas befolkninger bør være bekymrede og bør samtidig intensivere deres kamp. Deres kamp kan skabe forhindringer. Vi medlemmer af Parlamentet fra Grækenlands Kommunistiske Parti vil kæmpe sammen med dem for at sætte en stopper for den nye storm mod græsrødderne, der er under udvikling.
Blokland (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet debatter i dag Kommissionens strategiske og politiske mål, og konfrontationen for nylig mellem disse europæiske institutioner er stadig i frisk erindring. På mange forskellige måder minder Parlamentet kommissionsformand Barroso om, at han, under pres fra Europa-Parlamentet, nogle gange har givet vidtrækkende løfter. Jeg vil især gøre opmærksom på et af dem, nemlig hans løfte om at engagere sig aktivt i beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder, lige muligheder og bekæmpelse af forskelsbehandling. Vi mener, at Kommissionen burde udforme denne politik således, at EU ikke trækker nye etiske grænser. Bekæmpelsen af forskelsbehandling må ikke føre til, at bibelbaserede synspunkter om ægteskab og synspunktet om, at liv er værd at bevare, presses ud.
For det andet vil jeg anmode den nye Kommission om at forholde sig afventende til ratificeringen af den europæiske forfatning. Denne ratificering er og bliver de nationale staters anliggende. Kommissionen bør afstå fra en ensidig kampagne til fordel for den europæiske forfatning. Det er overflødigt at sige, at Kommissionens bidrag til at øge deltagelsen i de nationale folkeafstemninger også bør gavne dem, der stemmer imod den. I et ægte demokrati skal de også tages helt alvorligt.
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, hvis vi taler om EU's strategiske og politiske retningslinjer, vil vi uvægerligt ende med at tale om Tyrkiet. Selv om Parlamentet, Kommissionen og Rådet ikke engang har indledt en debat om Europas grænser, vil tiltrædelsesforhandlingerne næsten helt sikkert blive indledt med Tyrkiet, et ikke-europæisk land, som på det tidspunkt, hvor det tiltræder, vil have over 80 millioner indbyggere. Hvilken glimrende strategisk tænkning!
Vi aner stadigvæk ikke, hvor meget denne tiltrædelse vil koste, uanset hvem der kommer til at betale gildet. Det er sigende, at et land som Det Forenede Kongerige vil støtte Tyrkiets tiltrædelse fuldt ud, samtidig med at det nægter at røre ved sin nedsættelse. Det samme gælder i virkeligheden også en række andre nettobidragydere.
Der er stadig ikke forsket ret meget i virkningerne af indvandring fra Tyrkiet. EU bliver mere og mere fremmedgjort over for borgerne. Vi får tudet ørerne fulde med, at vi skal bringe Europa tættere på borgerne, men når det for alvor gælder, sker der ingenting. Tyrkiet-sagen er et glimrende eksempel på det. Det er en oplagt lejlighed til at spørge offentligheden om dens mening, og alligevel er det usandsynligt, at der vil blive afholdt en folkeafstemning i nogen af medlemsstaterne. Kommissær Michel forklarede hvorfor, da han stadig var udenrigsminister i Belgien. Han sagde, at en folkeafstemning om sådan et spørgsmål ville skabe en debat med ondsindede argumenter om bl.a. islam, som kun ville gå de højreorienterede partiers ærinde. Ifølge ham ville vores vestlige demokratier ikke have de nødvendige midler til at kontrollere og afgrænse en politisk debat om spørgsmål af den art.
Denne antidemokratiske trosbekendelse er ganske enkelt forvirrende. Vi bør alligevel takke hr. Michel for hans oprigtighed. Han har sagt det højt, som mange af hans kommissærkolleger tænker i deres stille sind. Europa har et alvorligt problem, hvad angår dets demokratiske legitimitet og muligheden for at stille det til ansvar, og der er ikke nogen tegn på forbedringer i nærmeste fremtid, tværtimod.
Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, formanden for Kommissionen har allerede givet Parlamentet bevis for sin beslutsomhed og entusiasme ved at påtage sig ledelsen af EU's udøvende organ med det formål at reformere praksis, politikker og procedurer. Jeg håber, hr. formand, at Kommissionen som helhed vil finde det, som de, der går ind i en institution med energi og et ønske om at reformere, altid har vanskeligst ved at finde, nemlig det rette forhold mellem realisme og utopi.
Det er den søgen efter den konstante ligevægt - som nogle kalder fornuft - der i de sidste 50 år har gjort det muligt for Europa at udvikle den sociale model, som er drivkraften bag Europas identitet. Modellens vigtigste bestanddele har været fred, velstand og sammenløb af kulturer, og det har vist sig at være en vindende model.
I dag står vi imidlertid over for en virkelighed, hvor der for nylig er opstået en række hidtil ukendte forhold: en bekymrende demografisk situation sammen med en hidtil uset teknologisk udvikling, en af de hovedfaktorer, som har konsolideret det fænomen, der har gjort verden mindre, nemlig globaliseringen.
Hvis Europa under disse omstændigheder fortsat skal være et område, der lever op til den vindende model, må vi fuldt ud acceptere, at det er uundgåeligt at gennemføre reformer, der først og fremmest vil forbedre vores konkurrenceevne. Det betyder åbning af markeder, forøget produktivitet, mere og bedre forskning, mere innovation og større investeringer i mennesker og idéer.
De reformer, som Europa har brug for, må imidlertid ikke ses som Kommissionens opgave alene. Efter min opfattelse er det mest kritiske punkt i den reformperiode, der nu begynder, snarere medlemsstaternes engagement og deres vilje til at løbe risici ved at føre disse reformer ud i livet. Kun med et stærkt engagement fra medlemsstaternes side kan de mest dynamiske dele af samfundet og de mellemliggende myndigheder tilskyndes til at deltage, og uden deres deltagelse vil en reform være umulig. På det område mener jeg også, at Parlamentet bør gøre noget.
Désir (PSE ).
   - Hr. formand, som indledning til Deres indlæg, hr. formand for Kommissionen, sagde De, at det var vigtigt at vise, at Europa kan gøre en forskel.
Vi deler denne målsætning, især hvad angår vækst og beskæftigelse, og det vil være afgørende for genoprettelsen af borgernes tillid til EU, at det viser sin evne til at puste nyt liv i vores økonomi. Forhandlingen vil naturligvis gå på strategien og midlerne til at genoprette vores konkurrenceevne. Når De stiller Deres forslag i januar, vil vores gruppe være særligt opmærksom på Deres Kommissions valg af økonomisk strategi. I den forbindelse har en række taler henvist til forbindelsen mellem den økonomiske og den sociale dimension og miljøet, som jeg mener, er rent retorisk, og som skjuler en reel holdningsforskel.
For os er Lissabon-strategien den vej, vi skal gå. De har nævnt målsætningen om en konkurrencedygtig økonomi, som er baseret på viden, og det tror vi på. Vi tror, at man ved at vælge en økonomisk strategi vælger en social model, og at det, hvis man vælger en økonomisk strategi, som udelukkende er baseret på liberalisering, vil ske på bekostning af den sociale model. Vi tror ikke på tanken om, at det sociale vil følge efter.
Jeg vil naturligvis gentage eksemplet med tjenesteydelsesdirektivet. Hvis prisen for udviklingen af det indre marked for tjenesteydelser er deregulering af vores sociale tjenester og sundhedstjenester, at der sættes spørgsmålstegn ved en række tjenesteydelser af almen interesse, og at sociallovgivningen bringes i fare på grund af reglen om oprindelsesland, så tror jeg ikke, at en tilbagevendende konkurrenceevne ville give os mulighed for at fastholde elementer i den europæiske sociale model.
Clinton-årene i USA viste, at det er muligt at have økonomisk vækst, som med rette er baseret på investering i videnøkonomien og de nye teknologier. Men uden at det trækker den sociale model opad, fordi præsidenten i øvrigt på det tidspunkt ikke havde flertal i Kongressen og politisk gennemslagskraft til at iværksætte den socialpolitik, som ville have tilladt denne balance. Og vi tror tværtimod, at investering i det sociale område, investering i offentlige tjenesteydelser og infrastrukturer og nogle høje miljøkrav kan være produktions- og konkurrencefaktorer og kan bidrage til succes i den internationale konkurrence set fra EU's side.
Vi tager derfor denne gensidige afhængighed mellem økonomien, det sociale område og miljøet alvorligt. Vi kunne komme med flere eksempler herpå, og det vil vi gøre i vores dialog med Dem i januar. Nødvendigheden af at øge beskæftigelsesgraden og arbejdskraftens deltagelsesfrekvens vil også være blandt de emner, der vil blive taget op. Lad os se på de mest berørte kategorier, nemlig kvinderne. Her ser vi, at det er i de lande, hvor der er investeret i offentlige anlæg, kontorer og vuggestuer, det er i de lande, hvor der er investeret i uddannelse, at kvindernes beskæftigelsesgrad har tendens til at være højere.
Og vi kan nævne andre sårbare kategorier. Vi kan tænke på en række børn fra socialt belastede miljøer, især indvandrermiljøer, som ikke kun konfronteres med racisme og diskrimination, men også manglende uddannelse. Vi kan også tænke på behovet for at reducere den midlertidige arbejdsløshed og på en række succeser, f.eks. i de skandinaviske lande, som skyldes investeringerne i uddannelse.
Jeg tror også, det er nødvendigt, at De beviser, at De er i stand til at højne kvaliteten af den sociale dialog, som er en garanti for, at lønmodtagerne involveres mere i udviklingen af deres virksomheder. Set fra det synspunkt afventer vi også et initiativ vedrørende revideringen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg, som nu er kolossalt forsinket i forhold til de andre direktiver om information og høring. 
Duff (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg er ked af at supplere hr. Barrosos katalog over strategiske prioriteringer - som allerede er vokset under denne debat - men jeg håber, at Kommissionen vil fokusere på nødvendigheden af at forhindre et kollaps af det transatlantiske partnerskab. I øjeblikket er der en farlig reaktion uden fortilfælde fra USA på den europæiske integration. Europa og USA er uenige om en række vigtige spørgsmål: handel, videnskab, de grundlæggende rettigheder, klimaforandringer, pengepolitik, konkurrencepolitik, udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitik og forfatningen. Det må have høj prioritet for os alle, at forfatningen træder i kraft. Vi må kæmpe for den tværs over Atlanten såvel som inden for medlemsstaterne.
Det bliver Kommissionens opgave klart at formulere, hvad der står i forfatningen, hvorfor det står der, og hvad resultatet vil blive, hvis den ikke træder i kraft. Det er da et helt fornuftigt spørgsmål for borgerne at spørge "Hvad sker der, hvis jeg stemmer nej?". Vi behøver seriøse svar på dette spørgsmål. Kommissionen bør ikke vige tilbage for at fornærme nogen af vores regeringer, der har søgt tilflugt bag folkeafstemninger, men ikke viser tegn på virkelig at ville gøre noget for at vinde dem.
Offentligheden bør informeres om det tåbelige i at afvise forfatningen, og hvad resultatet ville blive for en svækket Union. 
Guidoni (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. formand for Kommissionen, med bl.a. Lissabon-strategien har Europa sat sig den ambitiøse målsætning at blive verdens mest avancerede vidensamfund.
Det er dog ikke muligt at nå en sådan målsætning uden at sætte skub i grundforskning og innovation, som igen kræver, at man styrker den materielle kapacitet, infrastruktur og europæiske videncentre, og at man satser på en forbedring af den menneskelige kapital ved hjælp af tusindvis af unge forskere. Dette temposkift gør det nødvendigt at øge investeringerne i forskning med op til 3 %, både i de enkelte medlemsstater og i EU som helhed. Prodi-Kommissionen foreslog et udgiftsloft på 1,24 % af bruttonationalindkomsten, men nogle af de store EU-lande har allerede offentligt fastsat en øvre grænse på 1 %.
En så omfattende begrænsning af EU's finansielle midler risikerer konkret at gå ud over mange vigtige politikker, bl.a. samhørighedspolitikken, udviklingen af landdistrikterne og finansieringen af forsknings- og uddannelsesprogrammer, som er stadig tættere forbundet med udviklingspolitikkerne. Med et så begrænset budget ville det virkelig være urealistisk at blive ved med at tale om at sætte gang i forskningen i Europa og om et avanceret samfund. 
Giertych (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at hr. Barroso ønsker at lytte til Parlamentets syn på Kommissionens arbejde. Jeg vil nu fremkomme med mine bemærkninger.
Ikke en eneste EU-beføjelse er blevet overdraget til medlemsstaterne, siden subsidiaritetsprincippet blev bekendtgjort. Det er på høje tid, at vi tager subsidiariteten alvorligt, og at vi også tager medlemsstaterne alvorligt. Det er på tide at erkende, at medlemsstaterne ikke må dikteres noget i spørgsmål, som de fuldt ud er i stand til at klare på egen hånd. Overdrevet regulering er faktisk det næste emne, jeg vil komme ind på. Vi må holde op med at regulere alt muligt. Det er den socialistiske strategi, og socialismen har vist sig at svigte menneskene. Medlemsstaterne skal genvinde deres frihed. Min tredje bemærkning er, at den værste form for regulering findes i den fælles landbrugspolitik, som burde afskaffes. Den er uretfærdig over for fattigere medlemsstater, navnlig over for lande, som tidligere var en del af Sovjetblokken. Der er dog en markant undtagelse fra denne regel. Den tidligere Tyske Demokratiske Republik, eller Østtyskland, fik samme behandling som medlemmerne af det gamle EU-15, så snart det gik ind i EU. Ulige behandling af denne art må ophøre. Hvorfor skal en polsk landbruger behandles dårligere end en landbruger i det tidligere Østtyskland? Den fælles landbrugspolitik er også uretfærdig over for fattige lande uden for Unionen, og den bør simpelthen afskaffes. Landbrugere i og uden for EU skal have frihed og lighed. Min sidste bemærkning vedrører de kommende folkeafstemninger om forfatningen. Der skal drages omsorg for, at de er demokratiske, og at både tilhængere og modstandere af forfatningen får lige rettigheder og samme adgang til de offentlige medier. Det er udmærket at støtte demokratiet i Ukraine, Irak og Palæstina, men vi må først og fremmest fremme det i vores egne rækker.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil gerne give udtryk for seks tanker. For det første skal De give Europas borgere tilliden til et fredens, frihedens og rettens Europa tilbage. Hvad mener jeg med det? Alle skal respektere de fælles regler. Alle skal overholde traktaterne. Alle skal gennemføre beslutningerne. Kommissionen skal i højere grad gøre brug af sin initiativret, Kommissionen skal i højere grad kontrollere. Reglerne er tilstrækkelige, men der mangler politisk vilje og beslutsomhed. Stikordet er traktatovertrædelsesprocedurer, stikordet er stabilitets- og vækstpagt, Lissabon og Barcelona.
Hr. kommissionsformand, træk Almunia-forslaget om stabilitets- og vækstpagten tilbage, fordi det svækker Kommissionen og fællesskabsretten. Vi må styrke de fælles regler.
For det andet skal De ikke tage udgangspunkt i synderne, men derimod tage initiativer med henblik på at fjerne enstemmigheden i Rådet, således at det ikke er dem, der blokerer, der bestemmer, om De har succes eller fiasko.
For det tredje skal De gøre Europa mere konkurrencedygtigt i henhold til Lissabon- og Barcelona-strategien. Tag initiativer til at fjerne alle forhindringer, blokader og konkurrenceforvridninger i det indre marked. Vi har brug for en stærkere Kommission, vi har brug for mere Europa, og vi har brug for flere initiativer fra Kommissionens side.
For det fjerde skal vi ikke kun uddanne forskere, men også lade dem forske på anvendelig vis!
For det femte skal vi gøre Europa sikrere og stærkere i verden - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, fælles forsvarspolitik, fælles asyl- og indvandringspolitik, styrkelse af FN. Vi har ikke brug for tysk vetoret i Sikkerhedsrådet, men derimod et permanent EU-medlem i Sikkerhedsrådet.
For det sjette skal vi gøre Europas borgere til informerede deltagere. Den europæiske bevidsthed er ikke til stede i medlemsstaterne i tilstrækkelig grad. Medlemsstaterne anvender en dobbelt strategi og svækker dermed den europæiske bevidsthed. Vi skal gøre det umuligt at give EU skylden, idet De, hr. kommissionsformand, lægger en europæisk informations- og kommunikationsstrategi på bordet efter hvert topmøde, så Deres resultater ikke bliver nationaliseret.
Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, jeg har nogle få kommentarer til udenrigspolitikken. Jeg er ikke i tvivl om, at vi vil få mange møder, hvor vi drøfter EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik, i de kommende år. Efter min opfattelse spiller Kommissionen og også dens formand en vigtig rolle for at sikre, at politikken er sammenhængende, og den skal sørge for, at Kommissionens opgaver og Rådets ansvar koordineres effektivt. Det vigtige i den sammenhæng er naturligvis, at alle de instrumenter, som EU råder over, anvendes korrekt.
Hidtil har vi sat vores lid til et glimrende forhold mellem kommissær Patten og den højtstående repræsentant, hr. Solana. Nu bliver scenariet som følge af forfatningens bestemmelser imidlertid lidt anderledes. Det, som vi hovedsageligt forventer af Kommissionen og anmoder den om, er, at den, mens vi afventer vedtagelsen og ratificeringen af forfatningen, fortsat arbejder i den samme ånd og stræber efter en integrationsmodel, hvor første, anden og tredje søjles områder kan kombineres.
Det andet punkt, som er vigtigt for os, er EU's forpligtelse til at fremme effektiv multilateralisme. Det drejer sig om Kommissionens bidrag til EU's internationale forbindelser. Vi ser også gerne, at Kommissionen bruger meget af sin tid på at udbygge de civile aspekter af EU's sikkerhedspolitik. Jeg ser også gerne, at Kommissionen holder de løfter, den har givet tidligere, om at styrke EU's indsats inden for konfliktforebyggelse. Desuden mener jeg, at det er vigtigt at indlede drøftelser med USA om FN's fremtid. Det er et meget aktuelt emne, som Kommissionen kan forventes at bidrage aktivt til. Det bør være et nyt element i den transatlantiske dialog. For os er det at gøre verden mere demokratisk - og naturligvis Europa i første række - en ledetråd.
Det tredje punkt kan jeg gøre kort. EU's udvidelse og Kommissionens forpligtelse til forhandlinger med Tyrkiet, som vi diskuterede i denne uge, vil være vigtige opgaver i de kommende år.
Det fjerde punkt vedrører forholdet til Rusland, og der vil blive vedtaget en beslutning om det i løbet af ugen. Hvordan kan vi udvikle forholdet til det land i to retninger, nemlig på den ene side økonomisk samarbejde og arbejde på en fælles energipolitik og på den anden side en åben debat om værdier, demokrati og udviklingen i Rusland på dette område? Efter vores mening er en levende debat om forholdet mellem EU og Rusland uundgåelig og det samme gælder en diskussion om de naboer, vi har til fælles, som skulle omfatte Rusland, Moldova, Kaukasus og Ukraine.
Jeg vil gerne slutte af med en bemærkning om de nye naboer. Vi mener, at Ukraines befolkning har sendt et klart signal. Hvad vil EU's svar være efter tredje runde af præsidentvalget? Vi må konstatere, at den nye naboskabspolitik i dens nuværende udformning er et utilstrækkeligt modstykke til det, som er under udvikling der. Jeg tror, at EU's handlingsplaner inden for rammerne af den nye naboskabspolitik skal kædes tættere sammen med de europæiske forhåbninger, som var meget iøjnefaldende i Ukraine. Jeg mener, at det kræver en ny debat i Parlamentet. Hvad angår de nye naboer, er der kort sagt brug for et mere omfattende begreb, en europæisk .
Lax (ALDE ).
   - Hr. formand, bag os har vi en historisk udvidelse og det første valg til Europa-Parlamentet efter udvidelsen. Det er rimeligt, at Kommissionens prioriteter afspejler det budskab, som er kommet frem i forbindelse med disse begivenheder. Derfor ønsker jeg, at retningslinjerne skal give et klart politisk signal, der er værdigt til den helt unikke situation, som Europa befinder sig i.
Vi har lovet, at det opdelte Europa skal genforenes. Derfor burde den vigtigste prioritet være at bygge bro over kløfterne. Forskellene i velstanden skal udjævnes. Vi ønsker virksomheder, som arbejder på tværs af grænserne og udjævner de økonomiske forskelle.
For at opnå dette må vi fuldt ud udnytte de muligheder, som struktur- og forskningspolitikken giver. Østersøen skal blive verdens reneste hav, hvilket bl.a. forudsætter, at udslippene fra Skt. Petersborg ophører. Vi vil have et førsteklasses, dynamisk forskningssamfund i Østersøregionen, og længere sydpå findes der sikkert tilsvarende forventninger. Vi skal opbygge et retligt område, hvor alle skal føle, at de beskyttes af loven, uanset hvor de befinder sig i EU.
Endelig har vi brug for en konsekvent og kraftfuld politik også i forbindelse med EU's naboer i Øst. Krisen i Ukraine har påvist svaghederne i vores naboskabspolitik. EU skal også skærpe sin strategi og være konsekvent i sin politik for landene i Kaukasus, Moldova og Rusland. Dette er spørgsmål, som hr. Wiersma netop har nævnt.
Det er let for mig at tilslutte mig kommissionsformand Barrosos ord i den franske del af hans indlæg:"" (vi skal fastlægge prioriteter for hele Unionen).
Musacchio (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, kære kolleger, ved andre lejligheder har jeg allerede understreget det hensigtsmæssige i at gøre sig klart, at en vis måde at opbygge Europa på efterhånden er nået til et punkt, som giver en meget skarp social og politisk krise.
Mens vi diskuterer moderniseringen af Lissabon-strategien, bliver der dog truffet nogle konkrete valg, som angiver en bestemt retning. Det vil jeg gerne nævne to konkrete eksempler på. Det første eksempel er et forslag til direktiv, det såkaldte Bolkestein-direktiv, som efter vores mening bør forkastes. Der er tale om et sandt sammensurium af negative elementer, der ville føre til en sand jungle, hvor man både krænker arbejdstagernes grundlæggende rettigheder og borgernes ret til tjenesteydelsernes kvalitet, og derfor siger fagforeningerne og mere generelt arbejdsmarkedets parter med rette nej til dette direktiv, som vi beder om en tilbagetrækning af.
Det andet eksempel er til gengæld forslaget til REACH-forordningen, som er nyttigt, når det gælder om at forny vores kemiske industri med hensyn til kvalitet og sundhedsbeskyttelse, og som vi kraftigt anmoder om en hurtig vedtagelse af. Der er tale om to konkrete valg, som er et udtryk for to forskellige opfattelser af Europa. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne debat drejer sig om strategiske prioriteringer. Som koordinator for min gruppe vedrørende Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse vil jeg gerne fokusere på noget, der har afgørende prioritet: det indre marked. Jeg vil som svar på tidligere bemærkninger - og det er en skam, at nogle af dem, der har talt, allerede er gået - sige, at kommissærens støtte til det indre markeds tjenesteydelsesdirektiv er meget velkommen, fordi det er et fundamentalt element i gennemførelsen af det indre marked. 60 % af Europas økonomi udgøres af tjenesteydelser, og vi har et helt netværk af konkurrencebegrænsende restriktioner blandt medlemsstaterne.
Hr. Barroso, træk ikke direktivet tilbage. Gør det bedre. Jeg er bange for at sige, at nogle af mine kolleger stadig lever i fortiden og kalder det "Bolkestein-direktivet". Jeg håber først og fremmest, at de vil følge med tiden og overveje at kalde det "McCreevy-direktivet", men med Deres tilslutning kunne det måske blive "Barroso-direktivet". Hvem ved?
Jeg vil gerne sige en anden væsentlig ting om strategien vedrørende det indre marked. Vi må få resten af EU's om det indre marked til at fungere bedre for forbrugerne og erhvervslivet. Bortset fra direktivet om tjenesteydelser i det indre marked ønsker vi ikke en masse yderligere lovgivning i Deres Kommissions tid vedrørende det indre marked. Det, vi ønsker, De skal gøre, er at sætte nogle seriøse gennemførelses- og forenklingsinitiativer bag de eksisterende direktiver om det indre marked. I praksis vil erhvervslivet måske finde mange af de europæiske direktiver alt for komplicerede. I mange tilfælde er der uoverensstemmelser imellem dem. Målet for miljø- og socialpolitikken er i mange tilfælde ikke nået, og alligevel har vi de omkostninger og inkonsekvenser, der følger med dem. Forbrugerne er bekymrede for, at de ikke får deres fulde rettigheder med hensyn til tilgængelighed af produkter, fælles priser eller klagemulighed, hvis de har problemer i en grænseoverskridende verden.
Jeg håber, at emnet for Deres strategi for det indre marked vil være, at forbrugerne og erhvervslivet bliver behandlet bedre af det indre marked, og at De vil indføre bestemmelser i Deres embedsperiode for at sikre, at vi virkelig når dette vigtige mål. 
Kósáné Kovács (PSE ).
   - Hr. formand for Kommissionen, De fortalte om Deres personlige vision for knap seks måneder siden, da vi for første gang hørte Dem tale her i Parlamentet. Siden da er Deres personlige vision blevet udbygget og omstruktureret. Da De også er chef for Europas regering, vil Deres mål blive fastsat i fællesskab, og vi vil også kommentere disse mål og deres gennemførelse set ud fra et andet synspunkt. Jeg vil henvise til Deres første tale til os, hvor De lovede, at parallelle processer vil forbedre hinanden i Deres politikker. De lovede en slags euklidisk politisk organisatorisk arbejde, hvor parallelle værdier ikke overstreger og ophæver hinanden, selv om det er en stor udfordring.
Jeg vil henvise til to eksempler, som er blevet bragt op flere gange under debatten i dag. Lissabon lover et Europa med konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse. Jeg vil gerne fremhæve mine kollegers bemærkninger: Konkurrenceevne, vækst og øget beskæftigelse kan ikke være i modstrid med interessen for og værdien af social accept. Det skal siges igen og igen, at social accept kun repræsenterer europæisk solidaritet, hvis den kan overskride statsgrænser og skabe solidaritet inden for hele det forenede Europa såvel som mellem stater med henblik på at bringe svage og sårbare lande på fode og hjælpe dem med at indhente de andre. For at opnå det skal der iværksættes komplekse programmer, som hjælper dem, der er uden for vores synsfelt (og dem, der ikke klarer at komme ind på arbejdsmarkedet), og som samtidig kan genoptræne menneskelige ressourcer i deres eget miljø. Vi har brug for komplekse programmer, der kan gøre mulighederne på arbejdsmarkedet ens for de eksisterende og de nye medlemsstater.
Den anden store gruppe opgaver består i både at udøve beføjelserne til frihed sikkerhed og sikkerhed retfærdighed. Der er ikke noget, der hedder frihed sikkerhed eller sikkerhed retfærdighed. Martin Schulz påpegede, og det har jeg også hørt fra en højtstående europæisk tjenestemand, at flygtninge, som kommer ind i EU, bringer faren for terrorisme med sig. Jeg håber, at De afviser denne holdning. Det er også uacceptabelt at lade anderledes kulturelle baggrunde eller ikke-kristne religiøse synspunkter give anledning til nogen form for mistanke. Der kræves specifikke retlige foranstaltninger mod forskelsbehandling, og jeg anmoder Dem om at huske Deres løfte om personligt engagement og organisatorisk arbejde for, at de relevante retlige foranstaltninger træffes.
Schierhuber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, fru næstformand, mine ærede damer og herrer, de overordnede retningslinjer i strategiplanen skal også omfatte den fælles landbrugspolitik. For Rådets beslutninger i Luxembourg finder jo anvendelse på dette område. I juni 2003 blev der vedtaget en omfattende reform af den fælles landbrugspolitik, en reform, der først skal gennemføres i flere medlemsstater, en reform, der har medført dybtgående ændringer og ført til og stadig fører til mange diskussioner og en del usikkerhed.
Som det næste store skridt forestår reformen af sukkermarkedsordningen. Men herefter skal der igen indfinde sig en vis ro. Kun på den måde kan vi give vores landmænd planlægningssikkerhed. Dette skal også fremgå klart af strategiplanen. Landbruget har brug for kalkulerbare perioder, og politik skal også give en vis sikkerhed, hvis den skal være troværdig.
Hr. kommissionsformand, hvad angår de finansielle overslag 2010-2013 skal vi være klar over, hvad vi ønsker af dette Europa. I et udvidet Europa er en afbalanceret samhørigheds- og strukturpolitik vigtigere end nogensinde for at kunne modvirke strukturelle forskelle. Med den nu forestående udvikling af landdistrikterne handler det om den samlede finansiering af anden søjle og således om bevarelsen af aktive og attraktive landdistrikter, som ikke kan eksistere uden aktive landmænd. Således kommer også en del af pengene til anden søjle fra moduleringen. Her handler det også om vores regioner med deres landsbyer og byer. Europa har brug for klare mål og strategier. Borgerne forventer, at vi også tilbyder dem konkrete løsninger på de vanskelige spørgsmål inden for indvanding, asyl og sikkerhed. Når alle disse spørgsmål er blevet besvaret, skal der også udarbejdes et passende budget. Enhver anden fremgangsmåde er useriøs og vil ikke bringe os tættere på Europas borgere.
Martínez Martínez (PSE ).
   - Hr. formand, hvad angår området udviklingssamarbejde og humanitære aktioner, har vi i Den Socialdemokratiske Gruppe nogle ønsker, som vi vil forsøge at få indarbejdet i Parlamentets anbefalinger til Kommissionen og dens formand.
Det skub, vi ønsker, at EU skal give, har sin baggrund i den europæiske forfatning, og det er meget opmuntrende, at forfatningens filosofi og budgetter allerede bliver anvendt på dette såvel som på andre områder, endnu før den er blevet ratificeret.
Socialdemokraternes vigtigste bidrag til opbygningen af Europa var indførelsen af solidaritet som en af grundpillerne i vores projekt, ikke kun som en vigtig moralsk og politisk værdi, men også som garanti for fred, stabilitet og fremgang i Europa.
Vi har ved at udvise betydelig kohærens formået at opdatere dette princip i forfatningen og omsætte det til en globaliseret verdens virkelighed. Under disse nye omstændigheder er det, i det mindste for socialdemokraterne, ikke tilstrækkeligt, at der kun er solidaritet mellem europæerne.
Vi kan ikke længere stille os tilfreds med en solidaritet, der er begrænset til EU's lande og borgere. Solidariteten skal tværtimod være EU's kendetegn på den internationale arena, især når det drejer sig om lande, der kæmper mod underudvikling af hensyn til deres værdighed og fremgang. Vores solidaritet skal altså i denne nye globaliseringssammenhæng være rettet mod EU's aktioner i verden, men den skal også anvendes horisontalt på alle fællesskabspolitikkerne.
Det skal være Kommissionens hovedprioritering at bidrage til gennemførelse af udviklingsmålene i millenniumerklæringen, med særlig vægt på udryddelse af fattigdom og sult, og det gælder såvel i udviklingslandene som blandt de dårligst stillede befolkningsgrupper i de mere udviklede lande.
Bekæmpelsen af aids og andre sygdomme, der skyldes fattigdom og underudvikling, f.eks. malaria og tuberkulose, skal også være blandt vores prioriteringer. Det samme gælder promovering af kvinder i de lande, vi samarbejder med, for at opnå den udvikling af disse lande og den dialog mellem civilisationerne, som den spanske regeringschef har iværksat.
På hele dette område har Kommissionen et stort ansvar, når den skal tilskynde til og koordinere sin indsats med EU-medlemsstaternes med henblik på at opnå den komplementaritet og samhørighed, der ikke mindst er brug for i forbindelse med vores tilstedeværelse og indflydelse i FN's udviklingskontorer.
For at dette skal være muligt, er det absolut nødvendigt at fastholde og endog øge finansieringen af vores politikker om udvikling og humanitær aktion og opfylde de forpligtelser og den tidsplan, vi aftalte i Barcelona og Monterrey, og vi skal ikke bare stille os tilfredse hermed, men sætte os selv stadig mere ambitiøse mål. 
Olbrycht (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, den tiltrædende Kommission indleder sit arbejde på et tidspunkt, der utvivlsomt vil blive husket som et vendepunkt i Unionens historie. En række vigtige begivenheder er indtruffet samtidig. Jeg tænker på den foreløbige vurdering af den seneste udvidelse, forberedelserne af senere udvidelser, herunder den vanskelige debat om tyrkisk medlemskab, den indledende vurdering af aktioner som følge af Lissabon-strategien og forberedelserne af de nye finansielle overslag for 2007-2013.
Den nye Kommission skal træffe beslutning om de strategiske aktioner, som den anser for vigtigst med henblik på at nå både de mål, der er fastsat i traktaterne, og de mål, som de aktuelle forhold i Unionen og dens naboområder påtvinger os. Det er noget, som er af stor betydning for både Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Det er klart, at medlemsstaterne er på forskellige økonomiske udviklingsstader. Derfor er det i alle medlemsstaters interesse at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at mindske disse forskelle, hvilket vil fremme udviklingen af Europa som helhed.
En aktiv samhørighedspolitik har i snart mange år været et middel til at mindske udviklingsforskelle, og den er blevet ledsaget af stigende økonomisk integration og tiltræden af nye medlemsstater, hvis udviklingsindikatorer skønnes at være forholdsvis ringe. Denne situation understreger hensigtsmæssigheden og gyldigheden af traktaternes bestemmelser, hvor det slås fast, at et af Unionens centrale mål er at opnå økonomisk og social samhørighed. Det fremgår også af traktaterne, at samhørighedspolitikken er en af Unionens vigtigste politikker. Desuden opfattes samhørighedspolitikken ikke som en kortsigtet politik som reaktion på den aktuelle situation, men som en permanent og selvfølgelig side af Fællesskabets indsats. Alle hidtidige erfaringer viser, at samhørighedspolitikken er lige så vigtig, som den altid har været, og det er blevet bekræftet i den ene rapport fra Kommissionen efter den anden. Det står også klart, at selv om samhørighedspolitikken kræver betydelige finansielle midler, kræves det først og fremmest, at de, der har til opgave at gennemføre politikkerne, udviser den nødvendige vilje og beslutsomhed.
Til sidst og på vegne af mange medlemmer af Parlamentet vil jeg gerne sige, at vi har tiltro til, at den nye Kommission vil leve op til forventningerne. Vi har tiltro til, at den ikke vil tage udgangspunkt i den falske forudsætning, at den er nødt til at vælge mellem samhørighedspolitik og vækstpolitik.

Paasilinna (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har to klare mål. Det er den europæiske økonomiske og sociale model, som vi går ind for, og udviklingen af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed. For at alt dette kan opnås må principperne om bæredygtig udvikling overholdes.
I overensstemmelse med Lissabon-strategien kan vi imidlertid ikke opnå konkurrenceevne, hvis medlemsstaterne ikke begynder at gennemføre beslutningerne effektivt. I Unionen har der udviklet sig en art ikke-solidarisk bevægelse ført an af de lande, der er længe om at gennemføre beslutninger. Det er f.eks. iøjnefaldende i telekommunikations- og energisektoren. Kommissionen bør gribe ind omgående, for det koster os milliarder.
Hvad er bæredygtig udvikling? Er det miljømæssig, social eller intellektuel udvikling? Tydeligvis det hele, men især intellektuel udvikling. Hvis vores landes grunduddannelsessystem ikke fungerer, vil der ikke være bæredygtig udvikling. I Finland er 15 % af alle teenagerdrenge gået ud af skolen. Forbindelsen mellem skole og hjem er ikke længere mulig, selv om Finland i årevis har været verdens bedste på grunduddannelsesområdet.
Hvad gør vi i Europa? Resultatet vil være et Europa med aldrende og dårligt uddannede mennesker. Hvad er det for en slags bæredygtig udvikling? Vi må investere i forskning og produktudvikling. Et loft på 3 % er uopnåeligt bortset fra i to lande. Se på statistikkerne. De lande, der har opnået dette, står øverst i alle kendte statistikker. Det giver en idé om, hvad der bør gøres. Dette er revolutionsårhundredet på informations- og teknologiområdet. Siden midten af 1990'erne har 40 % af vores konkurrenceevne været baseret på ny teknologi, i USA er tallet 60 %. Vi kan kun drage fordel af dette. Jeg vil opfordre hr. Barroso og Kommissionen til at udnytte det, ellers vil andre komme os i forkøbet.
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, kære kolleger, hvad handler det om i de næste fem år? Jeg vil blot nævne tre punkter. For det første er det vores store opgave efter den 1. maj 2004 at stabilisere den europæiske integrationsproces. Vi må ikke overbebyrde os selv og nu optage for mange nye medlemsstater i EU for hurtigt, vi skal derimod styrke det opnåede, sammen med vores 10 nye medlemsstater, der ønsker det og også vil yde et aktivt bidrag dertil.
For det andet handler det om at styrke EU's konkurrenceevne, og det er der meget, der skal underordnes. Det vil jeg også gerne understrege her: Giver det mening - og det glæder mig, at næstformanden er her - at styrke industriens konkurrenceevne uden for EU med REACH-projektet og indlede et deindustrialiseringsprogram hos os? Jeg vil gerne bekræfte det, fru Schierhuber sagde med hensyn til sukkermarkedsordningen: Giver det mening, at vi lader sukker, der produceres i Brasilien på miljø- og menneskeforagtende vis, komme ind i EU, mens vi gør livet svært for vores landbrug med stadig flere pålæg? Styrker vi EU's konkurrenceevne derved? Det er spørgsmål, som Kommissionen må stille sig selv de næste fem år.
For det tredje handler det også om at skabe tillid til euroen. Her skal vi yde noget i fællesskab. Folk har forholdt sig meget kritisk til projektet med den fælles valuta. Det skal være vores opgave at give denne unge valuta et passende positivt perspektiv. Det betyder helt konkret, at stabilitetspagten naturligvis ikke må stilles til rådighed. Det handler heller ikke om en intelligent fortolkning, men derimod om, at Europa ikke varigt vil kunne løse sine problemer med den aldrende befolkning og de stadig dårligere muligheder for den unge generation, hvis vi ikke finder vejen ud af gældssituationen i alle medlemsstater. Her virker stabilitetspagten meget disciplinerende, og den skal forsvares og ikke opgives.
Xenogiannakopoulou (PSE ).
   - Hr. formand for Kommissionen, det grundlæggende mål med det program, som Kommissionen vil præsentere for de næste fem år, må være bæredygtig udvikling, fuld beskæftigelse og økonomisk og social samhørighed. Europas borgere forventer specifikke politikker, som vil skabe nye job og forbedre deres levestandard reelt. Det er et spørgsmål om Europas troværdighed, at den nødvendige og tilstrækkelige finansiering sikres med henblik på at gennemføre disse politikker. Kommissionens holdning til spørgsmålet om de finansielle overslag må i høj grad være baseret på Prodi-forslagene, og vi forventer et tilsagn fra Dem her.
Det er en forudsætning for politikken for den europæiske økonomis konkurrenceevne, at samhørighed, solidaritet og et socialt Europa samtidig styrkes. Uddannelse, erhvervsuddannelse, innovation, forskning og teknologi skal prioriteres højt, og det samme gælder forbedrede tjenesteydelser og infrastrukturer i Europas regioner.
Vi forventer specifikke tilsagn og specifikke forslag, der peger i den retning, når Kommissionen præsenterer sit program til januar.
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ved begyndelsen af denne debat henviste hr. Poettering til et beslutningsforslag fra PPE-DE-Gruppen. Det er et udmærket papir, og jeg anbefaler det til Dem, hr. Barroso. Det prioriterer det samme som De: at gøre Europa mere konkurrencedygtigt og velstående. Det erkender, at det kun kan ske ved økonomiske reformer, og som et led i reformprogrammet opfordrer det Kommissionen til at vise stærkere ledelse og gøre arbejdsmarkedet mere fleksibelt. Det betyder ikke, at Kommissionen kun skal lede de enkelte medlemsstater hen imod det forjættede land. Den bør også lede de enkelte kommissærer.
Hvad der især foruroligede mig i den foregående valgperiode, var den måde, hvorpå visse kommissærer styrede deres individuelle imperier. F.eks. ventede jeg på det område, der især interesserer mig, beskæftigelse og sociale anliggender, forgæves på, at Kommissionen skulle handle i fællesskab, og på, at hr. Prodi skulle fremhæve, at visse sociale initiativer hindrede konkurrenceevnen og hæmmede beskæftigelsen. Men det så ud til at være et område, hvor Kommissionen under ét ikke bevægede sig, som om den ville sige, at hvis den dristede sig til at udfordre forslag til social lovgivning, kunne det give indtryk af, at den ikke brød sig om social retfærdighed og samhørighed.
Vi tror alle stærkt på vigtigheden af social retfærdighed og samhørighed, men den største sociale uretfærdighed er arbejdsløshed; en af de største kilder til social udstødelse er arbejdsløshed. Hr. Schulz talte tidligere om arbejdstageres rettigheder, og naturligvis er disse vigtige, men vi må også tage hensyn til de ikke-arbejdendes rettigheder. Til de mennesker, der er villige til og ivrige efter at arbejde, men er uden beskæftigelse. Det er derfor, Kommissionen som helhed må have mod til igen at se på og skabe en ny balance i den sociale dagsorden og prioritere det højt at fremme beskæftigelsen med fleksibilitet på arbejdsmarkedet som ledestjerne. Hr. Barroso, De får ikke succes, medmindre De gør dette. Europa vil ikke få succes, medmindre De gør dette. De skal have succes, og vi ønsker Dem alt godt. 
Saryusz-Wolski (PPE-DE ).
   - Hr. Barroso, det påhviler Dem at lede en forandret Union. Forandringerne skyldes tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater og den nye østlige grænse. Parlamentet tror, at De har de bedste intentioner om at fuldføre den tiltrædende Kommissions historiske mission. Men hvis Kommissionens aktioner er kendetegnet ved træghed, og hvis dens strategiske politiske tilgang ikke tager disse to nye parametre i betragtning, vil missionen ikke blive fuldført, hr. kommissionsformand.
Missionen består i at samle et Europa, der blev revet fra hinanden på Jaltakonferencen. Den indebærer, at der skabes en ny østlig dimension for EU. Det første mål skal være Europas genforening og sikring af, at teoretisk udvidelse konsolideres gennem større samhørighed. Den økonomiske solidaritet bør være et af Barroso-Kommissionens vigtigste og vedvarende mål. Den skal være et mål i sig selv og må ikke komme i anden række i forhold til Lissabon-strategien og være indordnet under den. Desuden kræver den nye Unions gode regeringsførelse, at der opnås samhørighed ved, at forskellene i den økonomiske udvikling udjævnes.
I henhold til Deres tale til Parlamentet, hr. Barroso, kan man ikke få mere Europa for færre penge. Derfor må De stå fast over for egoistiske holdninger udtrykt af nettobidragydere og medlemsstater, der ikke længere er berettigede til samhørighedsmidler som følge af deres økonomiske succes. Den nye forfatning kræver større politisk solidaritet, og det er umuligt at sikre en troværdig konsolidering af Unionen på grundlag af denne nye forfatning, samtidig med at den økonomiske solidaritet afvises eller i hvert fald mindskes. En sådan politik ville være usammenhængende og dermed ineffektiv. Hr. Barroso, jeg opfordrer Dem til at forsvare Kommissionens oprindelige budgetforslag. Jeg anmoder Dem om at drøfte det indgående med kommissær Grybauskaitė. Vi har forstået det sådan, at hun indtog en anden holdning end Deres i Parlamentet.
Det andet mål må være den nye østlige dimension. Unionen er et værdifællesskab, og vi må være tilfredse med, at disse værdier breder sig ud over vores grænser. Vi skal eksportere demokrati og menneskerettigheder. På den ene side skal Kommissionens østpolitik være fastere, mere krævende og hurtigere, på den anden side skal den være mere åben og generøs over for unge demokratier. Det skal være en varieret politik, hvor der stilles betingelser. Den skal fremme demokratisk valg som i Ukraine. Ukraine har brug for handling, ikke blot ord. Dets europæiske forhåbninger skal bifaldes, og det skal tilbydes mere end den gamle handlingsplan, der blev udarbejdet før den store demokratiske transformation. Det skal tilbydes en associeringsaftale. Den nye østpolitik kræver nye instrumenter. Unionen er i fare for at lade sig styre af gamle mål. Nye udfordringer kræver nye strategier. Vi har tiltro til, at De vil fremme dem, hr. Barroso.
Queiró (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, når det drejer sig om at fastsætte strategiske retningslinjer, er det bedst at tale tydeligt, så vi bedre kan udtrykke vores mål. EU skal være frihedens Europa, og der er kun frihed i et sundt økonomisk miljø med reel og effektiv sikkerhed. Vi må have en konkurrencedygtig økonomi for at kunne klare udfordringerne med at opnå vækst og fuld beskæftigelse i en globaliseret verden, hvis fordele vi må lære at udnytte.
Udfordringen består i at opnå en økonomi, der anvender naturressourcerne afbalanceret og er effektiv, fordi den er moderne, og ikke fordi den accepterer nogen brud på de forpligtelser, som det væsentligste indhold af dens sociale model er baseret på. Velstand kan ikke opnås uden arbejde, og mere velstand kan ikke opnås ved at arbejde mindre. Et sådant mirakel findes ikke, og de, der bliver ved med at fremmane den illusion, vil være ansvarlige for mindre udvikling og mindre samhørighed på både det økonomiske og det sociale område.
Desuden må vi have sikkerhed. Ikke sikkerhed i form af snak, der udnytter folks frygt og ignorerer truslerne, men sikkerhed, der er en følge af målrettede politikker, som garanterer effektive grænser og intern sikkerhed.
Med vores traditionelle allierede skal Europa også dele en international politik, som fremmer demokrati og fred i vores nabolande, og som bidrager til en sikrere og mere udviklet verden.
Hr. formand, de kommende år vil kræve, at hr. Barrosos Kommission udviser dygtighed og udstikker en fast kurs i en periode, der er præget af usikkerheder, som skyldes ratificeringen af forfatningstraktaten og de finansielle begrænsninger, som stabilitets- og vækstpagten pålægger medlemsstaterne. Vi kan ikke på den ene side have en Union med flere beføjelser, flere politikker, flere forpligtelser og flere medlemsstater og på den anden side have et mindre budget og færre midler. Det er en umulig kombination, der i det lange løb vil forhindre os i at opnå det, vi alle sammen ønsker, nemlig en fri, udviklet økonomi i et sikkert område. Det er den sande nøgle til vores model og til de politiske retningslinjer, som den skal baseres på i de kommende år.
Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som medlem af Udvalget om International Handel vil jeg gerne centrere mit indlæg om styrkelsen af EU's indflydelse på, at der opnås et mere gennemsigtigt, mere demokratisk legitimt og effektivt verdenshandelssystem, et system, der befinder sig i en fase, som er afgørende for dets videreudvikling.
Vi er vidne til en større international indbyrdes afhængighed på handelsområdet og til integration af markederne. Vi er også vidne til en konstant stigning i antallet af stater, som deltager i det multilaterale samarbejdssystem. Begge dele er gode grunde til at tilpasse WTO's regler og discipliner, at åbne markederne for varer og tjenesteydelser yderligere og at skabe en tættere forbindelse mellem international handel og udvikling. Doha-dagsordenen er tydeligt præget af denne tendens. De fremskridt i forhandlingerne, der er sket indtil videre, viser imidlertid, at der er vanskeligheder. EU, som er den vigtigste aktør i den internationale økonomi og inden for handelsdiplomati, opfordres til at indtage en endnu mere aktiv - jeg ville sige ledende - rolle for at styrke WTO-systemet og tilpasse det løbende.
Hvis det nye globaliserede miljø skal kunne optimere ressourcefordeling, stabilitet, forudsigelighed og solidaritet, skal det styrkes med nye, stærke administrative institutioner og mekanismer. Kun på den måde kan eftervirkninger undgås, f.eks. tekstil- og beklædningsindustrien og sukkerordningen.
Mit forslag vedrører områderne for økonomisk og politisk samarbejde mellem de finansielle markeder og internationalt udviklingssamarbejde på grundlag af en standard for en ny, international, social og økologisk markedsøkonomi. Verden af i dag har brug for en ny, sammenhængende global økonomisk orden, et nyt system af gensidigt støttende institutionelle og operationelle ordninger. Jeg mener, at dette er den retning, som Europa skal gå i, og det er på det område, at Kommissionen - og jeg henvender mig til Dem, hr. kommissionsformand - opfordres til at udarbejde kreative initiativer og aktioner.
Thyssen (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg undskylder, at jeg forlod debatten et øjeblik, men jeg havde et trilogmøde om urimelig forretningspraksis, som naturligvis også er vigtigt. Hr. kommissionsformand, De har meddelt, at De og Deres Kommission vil prioritere den socioøkonomiske dimension af Deres politik, og det er overflødigt at sige, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater støtter dette. Vi ved alle sammen, at der er noget at indhente i Lissabon-processen, og det glæder os at høre, at De vil sætte et lyntog ind på strækningen til Lissabon.
Sammen med hr. Kok vil vi opfordre Dem til at være mere fokuseret og til at koordinere Lissabon-processen mere effektivt, hvad angår både de interne mål og andre, herunder retningslinjerne for beskæftigelse, de overordnede økonomiske retningslinjer og den makroøkonomiske dialog. Vi ønsker at fuldføre Lissabon-processen, fordi vi finder det bydende nødvendigt i fremtiden at kunne leve i en social markedsøkonomi, hvor effektivitet går hånd i hånd med retfærdighed, og eget ansvar går hånd i hånd med solidaritet. Vi er helt klar over, at man ikke kan få det ene uden det andet.
Vi anmoder Dem derfor om, hr. kommissionsformand, at stille konkrete forslag for at lægge pres på medlemsstaterne og deres regioner, så de kan udføre deres del af arbejdet inden for uddannelse, erhvervsuddannelse og investeringer i videnskabelig forskning, men også i strukturreformer. Mulige hjælpemidler kunne være nationale Lissabon-planer, en række strukturelle indikatorer, hvor de nationale parlamenter involveres i at overvåge og vurdere processen, og naturligvis også en klassificering af medlemsstaterne ud fra deres præstationer.
Desuden vil vi også opfordre Dem til at sørge for, at stabilitets- og vækstpagtens væsentligste indhold forbliver intakt. Det er noget, som en række medlemmer har haft mange kommentarer til.
Endelig vil vi anmode Dem om at hjælpe os med at gennemføre det indre marked for tjenesteydelser, men på den rigtige måde, dvs. med offentlighedens og det civile samfunds støtte. Vi forventer også forslag, som tager sigte på at forbedre investeringsklimaet, også for små og mellemstore virksomheder, der stadig er drivkraften bag vores økonomiske vækst. Vi ved alle sammen, at uden vækst er der ingen job, og uden job er der intet grundlag for den sociale sikkerhed, som vi alle er meget ivrige efter at bevare.
Hr. formand, De står over for en vanskelig opgave, især fordi forfatningen endnu ikke er blevet godkendt, og de finansielle overslag stadig er ukendte. Vi anmoder Dem faktisk om at servere en menu uden at have et køkken at lave maden i og uden at vide, hvilket budget der er til rådighed. Vi stoler imidlertid på Deres kreativitet og på det gode sammenhold blandt Deres folk. Hvis De i januar foreslår en politik med hold i og serverer et sammenhængende måltid, vil De have en varig forbundsfælle i PPE-DE-Gruppen.
Barroso,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har lyttet opmærksomt til hver enkelt af Dem. Jeg takker for Deres bidrag, som afspejler de mange forskellige holdninger her i Parlamentet. Jeg afventer også spændt resultatet af afstemningen på torsdag. Det beslutningsforslag, der bliver vedtaget, bliver bestemt meget vigtigt for den fælles strategiske vision, som vi ønsker for EU.
På nuværende tidspunkt kan jeg allerede drage tre foreløbige konklusioner. For det første har jeg bemærket, at flertallet af talerne kan tilslutte sig, at det er nødvendigt at fastlægge prioriteter, der er i overensstemmelse med offentlighedens forventninger, og synes, at det er vigtigt, at EU og EU-institutionerne skal reagere på EU-borgernes primære bekymringer.
For det andet pegede de fleste talere på tre grundlæggende aktionsområder, nemlig det område, som vi kalder Lissabon, Lissabon-strategien (økonomisk reform med en social og miljømæssig dimension), områderne vedrørende sikkerhed og retfærdighed og EU's rolle i verden.
For det tredje kan jeg også se, at der er bred enighed om behovet for en proaktiv samhørighedspolitik, en ægte solidaritetspolitik i EU. Jeg håber især, at medlemsstaternes regeringer omhyggeligt har noteret sig dette. Følgelig mener jeg, at vi kan konkludere, at der er enighed om EU's behov for vækst og beskæftigelse. Uden vækst, jobskabelse og større dynamik i vores økonomi kan vi ikke opretholde den høje sociale beskyttelse og de strenge miljøstandarder, vi betragter som en del af det, der normalt kaldes den europæiske model.
Det drejer sig ikke om og har aldrig drejet sig om at ødelægge den europæiske model. Det drejer sig i virkeligheden om at tilpasse og modernisere denne europæiske model og tage højde for en række nye udfordringer, som nu gør sig gældende over hele Europa og i hele verden. Befolkningens stigende alder og virkningerne af globaliseringen gør det nødvendigt, at EU tilpasser og ændrer sig i denne mere konkurrenceprægede sammenhæng. Det glæder mig at sige, at jeg ikke tror, at hensyn til økonomisk effektivitet og til social retfærdighed er uforenelige med hinanden. Disse målsætninger - bedre konkurrenceevne sideløbende med bæredygtig udvikling og sociale hensyn - kan ikke på nogen måde være uforenelige. Vi skal arbejde på at gøre dem forenelige. Disse målsætninger danner baggrund for et af vores prioriterede områder.
Vi skal derfor arbejde hen imod at opnå den bredest mulige konsensus, men en dynamisk konsensus, som ikke er et resultat af at udelukke modsatrettede holdninger, da vi også må erkende, at der er en række modstridende prioriteter her i Parlamentet. Derfor skal vi finde den højeste fællesnævner for en dynamisk konsensus. Jeg tror, at der allerede tydeligt har vist sig konsensus på et område, som er behovet for at styrke vores solidaritet på et tidspunkt, hvor EU er blevet udvidet. Europa er ved at blive genforenet. Udvidelsen af EU er en udvidelse, som kun lige er begyndt. Vi har underskrevet traktaterne og fået 10 nye medlemsstater, men vi skal gøre alt, hvad vi kan for, at vi snart kan holde op med at tale om gamle og nye medlemsstater og blive en ægte union. For at kunne gøre det har vi brug for en aktiv samhørighedspolitik.
Derfor bliver jeg ved med at vende tilbage til idéen om en plan for værdier, og solidaritet er helt sikkert en værdi, som kan samle os. Derfor siger jeg det nu. Når jeg ser europæisk identitet blive drøftet så ofte i Europa, må jeg understrege, at det har rod i vores forskellige nationale, regionale og lokale identiteter. Europæisk mangfoldighed er det, der virkelig definerer vores identitet, og hvis vi vil definere identitet, skal vi definere det ved hjælp af de værdier, der er nedfældet i EU-forfatningen og chartret om grundlæggende rettigheder. De værdier er respekt for menneskets værdighed, menneskerettigheder, retfærdighed, retsstaten og principperne frihed og lighed. Disse værdier ligger til grund for vores identitet. Respekt for princippet om ikke at udøve forskelsbehandling og om at vise tolerance over for enhver, der kommer ind i EU via vores grænser. Det er derfor på grundlag af disse værdier, at vi kan fremme tanken om EU rundt omkring i verden.
Jeg sagde i min første tale, at det er på grundlag af disse værdier, at vi bedst kan varetage EU's interesser. Vi varetager disse interesser med en mere ambitiøs naboskabspolitik, en politik for vores østeuropæiske naboer og vores naboer i Middelhavsområdet, der fremmer stabilitet og fred, som vi f.eks. har gjort i Ukraine.
Jeg ønsker at understrege noget, der ikke altid er blevet sat ord på. De signaler, som EU har sendt under den nuværende krise i Ukraine, har været yderst positive. Uden konkurrence om rampelyset har formandskabet for Rådet, Det Europæiske Råd, Kommissionen og en række medlemsstater deltaget i forsøget på at finde en fredelig, demokratisk løsning for Ukraine. Det tjener EU til ære. Vi skal imidlertid også have en generøs udviklingspolitik. Som jeg allerede har sagt, må EU ikke være egoistisk. Politikken skal afspejle eksternt, hvad vi lige nu gør internt, idet vi har løst mange historiske konflikter ved hjælp af samarbejde mellem medlemsstaterne, som tidligere ofte var i krig med hinanden.
Derfor mener jeg, at vi har pligt til at fremme effektiv multilateralisme, hvorved vi kan arbejde sammen med vores primære partnere på et grundlag af lighed og respekt. Vi forsøger at genoplive den transatlantiske alliance og samle alle EU's partnere omkring værdier som frihed, fred og demokrati. Det er på den måde, EU gør fremskridt, ved at berige dets arv, ved at opbygge og forny en dynamisk konsensus samt ved at vise verden de kvaliteter, der gør EU så anderledes.
Mine damer og herrer, jeg vil slutte med at forsikre Dem om, at Kommissionen vil tage Parlamentets holdninger i betragtning, således at de kan indarbejdes i det, der forhåbentlig bliver en strategisk vision ikke kun for én institution, men for EU-institutionerne og for EU som helhed i de næste fem år. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103. (1)
Afstemningen finder sted på torsdag.
Forhandlingen er afsluttet.


 - Vi indleder nu det højtidelige møde med overrækkelse af Sakharov-prisen til Sammenslutningen af Belarussiske Journalister.
Det er mig en stor ære og fornøjelse at byde velkommen til modtagerne af Sakharov-prisen 2004, som Europa-Parlamentet giver til Sammenslutningen af Belarussiske Journalister, under ledelse af dens formand, fru Zhanna Litvina.
Lad mig byde Dem velkommen på deres sprog: , fru Litvina.
Jeg vil gerne gøre Parlamentet opmærksom på, at vi blandt repræsentanterne for Sammenslutningen af Belarussiske Journalister finder Svetlana Zavadskaya, hvis mand har været forsvundet siden juli 2000. Vi vil gerne give udtryk for vores sympati og medfølelse over for fru Zavadskaya og hendes familie på et så vanskeligt tidspunkt.
Denne pris er en anerkendelse af nogle journalister, der hver dag sætter livet på spil for at søge sandheden og viderebringe den til borgerne. I 2004 er der myrdet over 50 journalister samt 14 andre pressemedarbejdere. Næsten 200 er blevet fængslet, og lad os huske på, at de to franske journalister har været bortført i over 100 dage i Irak.
2004 har ikke været det bedste år i Belarus. Myndighedernes pres på de uafhængige medier er vokset betydeligt. Staten underkuer fortsat de kritiske røster og har systematisk givet bøder til aviserne, suspenderet dem og lukket dem, og den har truet journalisterne og indledt straffesager mod dem.
Frihed er det, som samfundet har ret til at gøre og vide, og som staten ikke har ret til at forhindre. Men i Belarus forhindrer den det.
I det belarussiske diktaturlignende system, der er resultatet af et valg, som det internationale samfund ikke har anerkendt, er adgang til information, der ikke er blevet censureret af magthaverne, en risiko, og Sammenslutningen af Belarussiske Journalister, som vi i dag har givet Sakharov-prisen, og de tusindvis af arbejdstagere, der udgør den, løber denne risiko hver eneste dag.
Efter at have lidt under forskellige former for traditionel censur er det lykkedes den modige sammenslutning at viderebringe dens informationer via internettet. Men selv om myndighederne stadig forfølger dem, forsøger de ikke desto mindre til stadighed at gøre offentligheden bevidst om retten til ytringsfrihed og nødvendigheden af at udøve den.
Overgrebene mod Deres sammenslutning er overgreb mod de grundlæggende menneskerettigheder, der står i chartret om rettigheder og i udkastet til den europæiske forfatning.
Fru Litvina, jeg vil gerne oplyse Dem om, at vi i Europa-Parlamentet har besluttet, at vores delegation for forbindelserne med Belarus ikke skal have kontakt med styrets myndigheder, og at det kun vil opretholde og udbygge kontakten med ngo'erne og civilsamfundet.
Det gør os alle frustrerede og nedslåede at se, at der 15 år efter Berlinmurens fald stadig er spor efter denne kunstige opdeling af Europa tilbage.
Det bekymrer os, at der stadig findes dødsstraf i Belarus, som er det eneste land på kontinentet, hvor der stadig anvendes dødsstraf. Den pris, vi giver i dag, minder os om, at der findes grænser i Europa, der begrænser gennemførelsen af vores værdier.
Endelig, mine damer og herrer, vil jeg gerne minde Dem om, at vores Parlament plejer at opretholde forbindelsen med de tidligere modtagere af Sakharov-prisen, og at det i denne måned er 14 år siden, at vi gav prisen til Aung San Suu Kyi, som fortsat er arresteret i Myanmar, og som vi fortsat kræver øjeblikkeligt skal sættes på fri fod.
Fru Litvina, jeg vil gerne sige højt og tydeligt, at når De er vendt tilbage til Deres land, vil vi fortsat støtte Dem med alle vores midler, og vi vil kræve, at de belarussiske myndigheder respekterer Deres rettigheder og friheder.
Jeg lykønsker Dem på belarussisk med Deres indsats: , fru Litvina. Jeg giver Dem hermed ordet.
Litvina,
   (1) Hr. formand, medlemmer af Europa-Parlamentet, mine damer og herrer, det er et meget bevægende øjeblik for mig, for dette er et yderst vigtigt og betydningsfuldt øjeblik for mine kolleger og mig. Det, at vi får denne pris som organisation, er et tegn på solidaritet og støtte til hele den demokratiske bevægelse i Belarus og til de politiske kræfter, der endelig vil sikre, at der i fremtiden vil være en forbindelse mellem Belarus og EU. Det, at prisen oprindeligt blev tilbudt til to belarussiske organisationer - den anden organisation var ungdomsorganisationen ZUBR - er sandsynligvis et tegn på, at Belarus er i fokus for den internationale opmærksomhed, og at mit land, som en af mine kolleger har beskrevet som en skakbrik, der er faldet af brættet, endnu en gang vil kunne blive en uafhængig enhed i europæisk politik og en dag vil indtage en værdig plads blandt de andre nationer omkring det europæiske bord.
Prisen er et rigtig vigtigt signal til os, fordi vi forstår vores problemer, men det drejer sig ikke kun om at hævde vores egne professionelle principper. Det drejer sig også om at forsvare alle vores borgeres ret til at få objektiv, ucensureret information. Det er yderst vigtigt, at vores problemer bliver forstået af Dem og af Europas politikere.
Desværre er det lykkedes for de belarussiske myndigheder at opbygge et lukket samfund i isolation og foragt for demokratiske værdier. De beskytter deres stabilitet og overlevelse ved hjælp af total kontrol med informationsstrømmen. De elektroniske medier er næsten fuldstændig monopoliseret af myndighederne. Situationen er værre, fordi disse monopoliserede mediers arbejde retter sig mod at fratage alle politiske modstandere deres troværdighed, og de monopoliserede medier forsøger at styrke stereotyper og myter. En sådan udbredt myte i Belarus er, at ingen i Europa lægger mærke til os, ingen forventer, at vi skal slutte os til dem, og at Europa er fjendtligt og aggressivt indstillet over for os, så at den eneste garanti for stabilitet i vores land er statsoverhovedet, og så videre og så videre.
Til trods for bestemmelserne i vores forfatning er der kun en obligatorisk ideologi, der er fremherskende i Belarus lige nu. I Belarus er der nu blevet gennemført en proces - oprettelsen af en ny statsstruktur, der er kendt som den ideologiske "lodrette". Der hersker total intolerance over for kritik, og vi har ikke lov til at komme med indvendinger og give udtryk for vores synspunkter.
Mine kolleger ved, at vi er udsat for, at straffeloven bliver brugt imod os, hvis vi kritiserer præsidenten. For to år siden fik Paval Masjejka, en ung journalist, en fængselsdom i henhold til straffeloven.
Under politiske kampagner er der endnu mere pres på den ikke-statslige del af pressen. Folkeafstemningen og det parlamentsvalg, der fandt sted for nylig, er eksempler herpå. Aftenen før folkeafstemningen publicerede min kollega Elena Ravbetskaja, redaktør for avisen , en artikel, hvori hun sagde, at det at udskrive folkeafstemningen var "en provokation af samfundet", og at det at gennemføre den krævede total mangel på samvittighed og foragt for den offentlige mening. Min kollega blev også slæbt for retten og fik en bøde som resultat heraf. Hendes avis er også blevet straffet og er blevet lukket i tre måneder som følge af den artikel.
Igen for to uger siden blev den meget kendte Garry Pahaniajla, næstformand for den belarussiske Helsinki-komité, ligeledes dømt for bagvaskelse af staten. Grunden hertil var et kassettebånd, som en svensk fjernsynsjournalist havde optaget, og som blev konfiskeret fra ham ved grænsen. Hr. Pahaniajla havde givet et interview og nævnt navnene på dem, der var mistænkt for meddelagtighed i, at belarussiske oppositionspolitikere var forsvundet. Det var nok til, at de slæbte ham for retten, og han kan meget vel få en dom på fem års fængsel som resultat heraf.
Vi er meget bekymrede over, at det trods de konklusioner, man er nået frem til i rapporten om belarussiske politikeres og journalisters forsvinden, udarbejdet af Christos Pourgurides, særlig rapportør fra Europarådet, og til trods for at det internationale samfund er opmærksomt på dette, ser ud til, at de belarussiske myndigheder stadig ikke er interesseret i en fuld og tilbundsgående undersøgelse af disse tilfælde af forsvindinger eller i at offentliggøre resultatet af en sådan undersøgelse.
Vi ved stadig ikke, hvad der skete med Dmitrij Zavadskij, der forsvandt for fire år siden. Han er journalist og medlem af vores organisation, og myndighederne har aldrig fortalt os, hvad der skete med ham. Hans kone, Svetlana Zavadskaja, er medlem af vores delegation.
Problemet med de forsvundne er stadig i aviserne. For tre år siden under præsidentvalgkampagnen blev vi straffet for at nævne dette. Der var direkte censur. Ved begyndelsen af dette år under den sidste kampagne forud for parlamentsvalget og folkeafstemningen så vi for første gang en summarisk lukning af aviser efter ordre fra Informationsministeriet. Der var 19 tilfælde, hvor uafhængige mediers aktiviteter blev bragt til standsning.
Vores kollega Andrej Sjantarovitsj gik faktisk i sultestrejke som følge af, at hans avis blev lukket. Efter sultestrejken blev han anklaget for at gennemføre en uautoriseret protest. Det var absurd. Oplysningen om hans sultestrejke var blevet publiceret i hele byen, og som følge heraf blev han idømt bødestraf for sultestrejken.
At bringe avisers aktiviteter til standsning, sigter først og fremmest imod at ramme aviserne økonomisk. Økonomisk diskrimination er blevet en af de måder, hvorpå man begrænser den uafhængige presses aktiviteter. Mine kolleger i pressen møder store forhindringer for udbredelsen af deres aviser. Udbredelsen af alternative og nøjagtige informationer til borgerne er et af de væsentligste problemer, vores samfund står over for. Hvis en publikation kritiserer myndighederne, fører dette automatisk til problemer med trykkerierne. Ifølge Informationsministeriet er der hundreder af uafhængige trykpresser, men der er allerede fem uafhængige publikationer, der ikke længere kan trykkes i vores land. De må trykkes i Smolensk i Rusland, fordi de ikke kan bruge trykkerier på belarussisk territorium.
Jeg kan helt kategorisk sige, at journalisterne - mine kolleger fra den uafhængige presse - forbliver tro mod deres professions principper. Den uafhængige presse, som stadig virker i Belarus, er faktisk den eneste institution, der udøver nogen form for kontrol med staten, og den eneste kilde til frie informationer til borgerne. Det ville ikke være muligt for os at overleve uden den samlede støtte fra internationale og europæiske organisationer. Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at udtrykke min påskønnelse af artikel 19, af Det Internationale Journalistforbund, af Journalister Uden Grænser, af Den Internationale Liga for Menneskerettigheder, af de danske organisationer, af Helsinki-komitéerne fra Sverige og Norge, af Centret for Ekstrem Journalistik, som det kaldes - en russisk organisation - og af Glasnost Defence Foundation. Alle disse er samarbejdsorganisationer, der hjælper os, og vores styrke ligger i partnerskabet og samarbejdet med dem.
Det er meget vigtigt for os, at det europæiske samfund og de europæiske institutioner ikke svækker deres holdning til principperne om ytringsfrihed og menneskerettigheder. Hvis disse holdninger bliver svækket, vil undertrykkelsesmaskinen i Belarus begynde at løbe løbsk, og vi vil føle et endnu større pres rettet mod os. For nylig har mange politikere fra de østeuropæiske lande givet udtryk for deres bekymring for situationen i Belarus, og de er parate til at arbejde hen imod at formulere en strategi over for Belarus på europæisk plan. Jeg vil gerne give udtryk for vores støtte til dette og for vished om, at en fælles europæisk strategi rettet mod Belarus vil vokse frem og vil være til stor hjælp i vores situation.
Vi kan kun bekæmpe et totalitært regime ved at skabe et åbent informationssamfund, et samfund, der støtter debat, et forum - dvs. et sted, hvor folk kan få nøjagtige informationer. Vi har et omfattende program, som vi føler vil hjælpe med at låse op for situationen i vores land. Vi er parat til at drøfte det med Dem. Jeg vil nævne nogle få af de ting, der prioriteres.
Vi behøver støtte til, hvad der er lovligt, og hvad der stadig virker i Belarus. Basalt er det, som jeg hentyder til, den uafhængige presse og ikke regeringsorganisationerne, som stadig virker i vores land. Hvad der også er meget vigtigt for os, er virkningen af den forstærkede tilstedeværelse af EU i Belarus - noget, som vi vil støtte. Måske er der en måde, hvorpå man kan etablere en særlig repræsentant for Belarus fra EU. Vi føler, at det er meget vigtigt, at vores folk får et budskab fra EU. Dets værdi vil være, at vores tilbagevenden til Europa afhænger af os, det belarussiske folk. Vi forstår, at Belarus' visitkort i dag desværre er synonymt med Lukasjenko-regimet. Faktisk er der 10 millioner mennesker i vores land, og mindst halvdelen af dem forbinder fremtiden for vores land med en tilbagevenden til Europa.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at opfordre medlemmerne af Europa-Parlamentet - særligt medlemmerne af Delegationen til Belarus - til at støtte vores forslag med hensyn til at organisere høringer om mediesituationen i Belarus. Sådanne høringer kunne føre til en anbefaling af at bringe vores lovgivning på linje med europæiske normer og vil hjælpe os med at afmonopolisere massemedierne.
Endnu en gang takker jeg Dem for denne pris.
Formanden.
   - Mine damer og herrer, det højtidelige møde er afsluttet. 

Pęk (IND/DEM ).
   - Hr. formand, i henhold til forretningsordenens artikel 166 vil jeg spørge, på hvilket retsgrundlag de små nationale flag blev fjernet fra de pladser, hvor polske medlemmer fra den polske League of Polish Families sad? Er der retsgrundlag for at fjerne andres ejendom, og på hvis ordre blev flagene fjernet? Vi insisterer på, at de straks bliver lagt tilbage. Set ud fra vores synspunkt er de hellige. Endvidere kan jeg ikke se, hvordan de kan være skadelige for Europa-Parlamentet.
Formanden.
   - Det er et vigtigt spørgsmål, kære kolleger, De ved, at vi naturligvis absolut har beskyttet ejendomsretten siden chartret om grundlæggende rettigheder. Parlamentets tjenestegrene har her til formiddag fået meddelelse om, at nogle flag, der var her i rummet, ikke længere er i rummet. Selv efter intensiv efterforskning har det ikke kunnet konstateres, hvem der har fjernet flagene, og hvor de er blevet af. Jeg vil gerne bede de polske og andre kolleger om forståelse. Vi vil fortsætte efterforskningen af, om flagene ikke dukker op i en eller anden form, men lige for øjeblikket er de ganske enkelt forsvundet.
Mine damer og herrer, jeg må dog påpege, at det indtil nu ikke har været god praksis her i Parlamentet, at enkelte delegationer markerer deres placering med flag.
Jeg vil desuden gerne påpege, at Præsidiet allerede kom ind på emnet i går i forbindelse med en forespørgsel fra en næstformand, og at spørgsmålet om flagene officielt står på dagsordenen og også bliver behandlet på næste møde i Præsidiet.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.
Hudghton (Verts/ALE ),
   Hr. formand, i overensstemmelse med forretningsordenen har jeg bedt om at måtte fremsætte en kommentar vedrørende denne betænkning, og jeg er ked af, at jeg ikke fik ordet forud for afstemningen. Jeg tager ikke ordet, fordi dette er en kontroversiel betænkning for Parlamentet - tværtimod har Økonomi- og Valutaudvalget vedtaget den med overvældende flertal. Jeg er glad for, at Parlamentet også har gjort det, fordi den drejer sig om fairness og om at sikre lige muligheder for alle 25 medlemsstater. Alt hvad der gøres i denne betænkning, er at tillade de 10 nye medlemsstater at drage fordel af en forsøgsordning for anvendelse af nedsatte momssatser for arbejdskraftintensive tjenesteydelser, hvilket ni af de tidligere 15 har gjort siden 1999. Ordningen blev uventet forlænget og var derfor ikke med i udvidelsesforhandlingerne. Jeg er glad for, at denne afstemning er faldet positivt ud i dag.
Men det en kontroversiel sag i Rådet. Faktisk kræves der enstemmighed, selv for at denne betænkning kan gennemføres af Rådet. Jeg beklager at måtte sige, at min egen medlemsstat, Det Forenede Kongerige, er en af dem, som har "forbehold" over for dette, og nogle medlemmer af Økonomi- og Valutaudvalget frygtede, at Det Forenede Kongerige eller andre måske ville torpedere vores betænkning. Men hvad der er endnu værre, Parlamentet har siden begyndelsen af eksperimentet helhjertet støttet dette princip. Jeg håber, at denne afstemning i dag vil opmuntre Rådet til at sikre rimelighed i alle 25 medlemsstater i resten af den tid, det igangværende eksperiment løber, og jeg vil også sige med fuld støtte fra formanden for Økonomi- og Valutaudvalget, fru Berès, at vi bør presse på over for Rådet for at få ordningen gjort til et permanent element i vores forhåbninger om at få gennemført Lissabon-strategien. Jeg håber, Parlamentet vil støtte det. 

 - Afstemningen er afsluttet. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for anmodningen om høring af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg for Landbrugsudvalget om forslag til Rådets forordning om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL).
Jeg mener, at Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg skal høres i betragtning af den strategiske vigtighed af reformen af den fælles landbrugspolitik i 2003 og 2004. Da det er blevet vedtaget, at hovedmålet i den politiske reform i den nye regnskabsperiode skal være udvikling af landdistrikterne, skal det også understreges, at over halvdelen af befolkningen i de 25 EU-medlemsstater bor i landdistrikter, som dækker 90 % af EU.
Udvikling af landdistrikterne er derfor et vigtigt politisk område, hvilket blev afspejlet i konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Lissabon i marts 2000 og i Göteborg i juni 2001. Jeg mener derfor, at det er væsentligt, at vi sammen med de forskellige institutionelle parter finder foranstaltninger til overvågning og supplering af reformen af den fælles landbrugspolitik og til at sikre, at de er i overensstemmelse med instrumenterne og politikkerne i den første søjle. Det vil også fremme andre politiske prioriterede EU-områder såsom bæredygtig forvaltning af naturressourcer, innovation og konkurrenceevne i landdistrikterne samt økonomisk og social samhørighed. 

Queiró (PPE-DE ),
   Jeg stemte for anmodningen om høring af Regionsudvalget for Regionaludviklingsudvalget om forslag til Rådets forordning om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden. Jeg mener, at et af de grundlæggende instrumenter bag den solidaritet, der ligger til grund for EU, er dets samhørighedspolitik. Det er en politik, som skal være ambitiøs og skal kunne tage udfordringerne i forbindelse med den seneste udvidelse og de nye udsigter for økonomisk vækst i Europa op.
Det er vigtigt at høre Regionsudvalget i betragtning af disse fondes strategiske betydning. EU's samhørighedspolitik er et væsentligt skridt hen imod at opfylde vækst- og samhørighedsmålene, da EU ved at reducere de økonomiske og sociale skævheder sikrer, at alle regioner og sociale grupper kan bidrage. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for anmodningen om høring af Regionsudvalget for Regionaludviklingsudvalget om forslag til Rådets forordning om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling. Jeg mener, at en sådan høring er vigtig i betragtning af EFRU's betydning for at rette op på regionale skævheder. De regionale skævheder i EU er blevet værre efter den nylige udvidelse, da der er blevet mange flere underudviklede regioner.
Jeg betragter en harmonisk udvikling af de forskellige regioner i EU som en løbende udfordring, som vi skal tage op med klare målsætninger og faste politiske beslutninger. Udviklingen af Fællesskabets område, der blev øget ved udvidelsen, kræver større regionalt samarbejde baseret på fælles lokale udviklingsprojekter inden for grænseoverskridende samarbejde og på foranstaltninger, der fører til integreret regional udvikling, som alle berørte regionale parter skal deltage i. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for anmodningen om høring af Regionsudvalget for Regionaludviklingsudvalget om forslag til Rådets forordning om oprettelse af Samhørighedsfonden. Regionsudvalgets bidrag til Samhørighedsfondens revision er nødvendigt, da denne fond skal finansiere projekter på miljøområdet og området for transeuropæiske netværk i forbindelse med transportinfrastruktur.
Jeg mener, at man ved revisionen skal bibeholde de grundlæggende principper for denne politik, og at den skal være baseret på en global afbalancering mellem at styrke den strategiske dimension og forenkle gennemførelsessystemet uden derved at skabe en situation, hvor solidariteten mellem medlemsstaterne reduceres, hvilket både er et princip for og en egenskab ved denne union af stater. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg stemte for anmodningen om høring af Regionsudvalget for Regionaludviklingsudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om indførelse af en europæisk gruppe for grænseoverskridende samarbejde.
Regionsudvalget bør høres i betragtning af vigtigheden af de beføjelser, som organer med lokal og regional magt udøver i deres egenskab af offentlige myndigheder.
På baggrund af de alvorlige vanskeligheder, som medlemsstaterne, regionerne og de lokale myndigheder støder på, når de skal udføre og forvalte grænseoverskridende, transnationale og interregionale samarbejdsforanstaltninger på baggrund af forskellige nationale love og procedurer, er det vigtigt at vedtage hensigtsmæssige foranstaltninger på EU-niveau for at afhjælpe sådanne vanskeligheder. Med dette nye EU-samarbejdsinstrument kan man inden for EU oprette samarbejdsgrupper med deres egen juridiske personlighed, nemlig de europæiske grupper for grænseoverskridende samarbejde.
En harmonisk udvikling af EU som helhed og styrkelse af økonomisk, social og regional samhørighed kræver, at det grænseoverskridende samarbejde styrkes, og at der vedtages foranstaltninger til fjernelse af hindringer for grænseoverskridende samarbejde. 

Queiró (PPE-DE ),
   En fuldstændig og fredelig integration af de 10 nye medlemsstater kræver tilpasning af alle protokoller, der tidligere er udfærdiget for de 15 medlemsstater, og det kræver også, at tilpasningen sker snarest muligt. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag er et resultat af Rådets bemyndigelse til Kommissionen den 26. januar 2004 til at indlede og afslutte forhandlinger med Mexico med henblik på indgåelse af en tillægsprotokol til aftalen om økonomisk partnerskab og politisk samordning og samarbejde mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og De Forenede Mexicanske Stater på den anden side for at tage hensyn til de nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union.
Optagelsen af de ovennævnte nye medlemsstater kræver faktisk en række retlige tilpasninger, således at de stilles lige på toldområdet, det økonomiske område og konkurrenceområdet.
Jeg stemte for forslaget. 

Queiró (PPE-DE ),
   En fuldstændig og fredelig integration af de 10 nye medlemsstater kræver tilpasning af alle protokoller, der tidligere er udfærdiget for de 15 medlemsstater, og det kræver også, at tilpasningen sker snarest muligt. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag er et resultat af Rådets bemyndigelse til Kommissionen den 23. februar 2004 til at indlede og afslutte forhandlinger med Republikken San Marino med henblik på indgåelse af en protokol til aftalen om samarbejde og om toldunion mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Republikken San Marino vedrørende Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks deltagelse som kontraherende parter som følge af deres tiltrædelse af Den Europæiske Union.
Optagelsen af de ovennævnte nye medlemsstater kræver faktisk en række retlige tilpasninger, således at de stilles lige på toldområdet, det økonomiske område og konkurrenceområdet. Jeg har stemt for forslaget. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg stemte for forslaget til Rådets direktiv, da jeg mener, at det allerede er blevet undersøgt nærmere og vurderet tilstrækkeligt i Landbrugsudvalget, hvor det fik en velfortjent enstemmig vedtagelse.
Alligevel ved jeg ikke, om det er umagen værd og nødvendigt, at sådanne spørgsmål, der kun har til formål at rette eller ajourføre lovgivning, skal følge den samme procedure (om end forenklet) som andre betænkninger, der omhandler betydeligt vigtigere emner.
Faktisk tror jeg, at ændringen til direktiv 87/328/EØF i det pågældende tilfælde kun kan forstås i lyset af en yderst positiv fortolkning af fællesskabslovgivningen, da opbevaring af frossen tyresæd i sædindsamlingscentre (med egen produktion) ved anvendelse af almindelige regler for lovfortolkning kan omfatte sædopbevaringscentre (uden egen produktion), uden at en formel rettelse er nødvendig.
Det kan lyde som en bagatel, men af og til kan selv noget latterligt behandles på en alvorlig måde, og noget alvorligt kan virke latterligt. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Jeg glæder mig over forslaget til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1257/1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) for at forhindre forskelsbehandling mellem de medlemsstater, der udgjorde EU inden udvidelsen, og de nuværende 25 lande. Det skal bemærkes, at denne foranstaltning er opstået i forbindelse med en budgetdebat, der vil medføre en reel nedskæring i midlerne sammenlignet med perioden inden udvidelsen.
Det betyder fortsættelse af en politik, der medfører, at støtte til udvikling i landdistrikterne anvendes som led i en strategi til at dæmme op for udgifterne til den fælles landbrugspolitik, liberalisere landbrugsmarkederne og forhandle med Verdenshandelsorganisationen.
Sådanne foranstaltninger opfylder imidlertid ikke behovet for at rette op de store uretfærdigheder i EU's landbrugspolitik og fremmer ikke det nødvendige og presserende initiativ til økonomisk og social samhørighed medlemsstaterne imellem.
Effektiv fremme af udvikling i landdistrikterne kræver landmænd, landbrugsproduktion og en model med bæredygtig menneskelig udvikling baseret på styrkelse af økonomiske, sociale og kulturelle særegenskaber og mangfoldighed. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Junilistens tre ordførere stemte imod, eftersom betænkningen indgår i bestemmelserne for den fælles landbrugspolitik, som vi vil afskaffe. Den fælles landbrugspolitik trænger til en grundig reform, og den drøftelse skal starte snarest muligt. Vi mener, at EU allerede i 2005 bør indlede en nedskæring af landbrugsstøtten.
Derfor kan Junilistens ordførere som regel ikke stemme for de forskellige betænkninger på landbrugsområdet, som fremlægges for Europa-Parlamentet.
Manolakou (GUE/NGL ),
   Vi synes, at det i princippet er rigtigt, at lande, der blev medlem af EU den 1. maj 2004, skal deltage i programmer til støtte for udvikling i landdistrikterne i et omfang, der er afbalanceret i forhold til eksisterende medlemsstaters deltagelse.
Alligevel er vi imponeret over forsikringen om, at en sådan afbalancering kan opnås uden finansieringsudgifter på EU-budgettet, da de 10 nye landes deltagelse i programmerne vil stige fra 80 % til 85 %, og over, at det kun drejer sig om mål 1-områder, hvilket gør spørgsmålet om de andre områder uklart.
Ovennævnte tilsigtede uklarheder bunder i, at de vildledende erklæringer om at støtte landbruget skjuler en hensigt, som er via specifikke programmer at tilpasse EU's landbrug strukturelt til kravene i den fælles landbrugspolitik, WTO og de multinationale selskaber og monopolerne og at omfordele ressourcerne mellem den første og anden søjle for at skjule og afbøde følgerne og forhindre et socialt ramaskrig, da målet om at differentiere økonomiske aktiviteter på landet i praksis betyder en drastisk nedgang i den yderst vigtige landbrugsaktivitet og er et forsøg på at finde "smertestillende midler" til landmænd i de nye og gamle medlemsstater, hvis landbrugsbedrifter udslettes.
Det vigtigste i sidste ende er ikke bevillingernes størrelse og antallet af programmer, men hvad de er rettet imod. De er stærkt imod landbruget og fjendtlige over for en reel udvikling i landdistrikterne. 
Queiró (PPE-DE ),
    Eftersom forslaget omhandler en ændring af forordningen for at undgå forskelsbehandling mellem de gamle medlemsstater og de stater, som er tiltrådt i forbindelse med udvidelsen i år, og eftersom ændringen ikke medfører ændringer i budgettet, går jeg ind for det. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg anerkender, at de medlemsstater, som tiltrådte Fællesskabet den 1. maj 2004, fortjener mindst samme behandling fra institutionerne som de ældre medlemsstater.
Jeg har derfor stemt for ændringsforslaget, eftersom det sigter mod at undgå, at der opstår uligheder med hensyn til loftet for økonomisk støtte under forordning (EF) 1257/1999, idet det vil være at foretrække at anvende tredje led i andet underafsnit i artikel 47, stk. 2, på de nye medlemsstater. 

Queiró (PPE-DE ),
    Dette er et administrativt spørgsmål, men det er rigtigt med hensyn til regnskabspraksis, eftersom det korrigerer en situation, som var berettiget, før Østrig blev medlem af EU, men som ikke længere giver nogen mening. Jeg går derfor ind for denne betænkning. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det er kun tyske forbrugere, der kan købe den mælk, der bliver produceret i de østrigske regioner Kleinwalsertal og Jungholz, for den eneste adgang til disse områder er ad vej fra Tyskland.
I forordning (EF) 1782/2003, hvor der blev indført direkte støtte til mejerisektoren, blev forvaltningen af de pågældende producenters individuelle referencemængder overladt til de tyske myndigheder. Samtidig blev det fastsat, at mælkepræmien skulle udbetales af de østrigske myndigheder inden for deres loft for den nationale referencemængde og deres budgetloft. Det resulterede i en yderst irrationel situation, som man kan forestille sig.
Det er vigtigt, at mejeripræmien bliver forvaltet retfærdigt og afbalanceret. Derfor er det nødvendigt at konvertere de pågældende producenters tyske referencemængder til østrigske referencemængder med virkning fra mælkekvoteåret 2004/2005.
Jeg har stemt for forslaget. 

Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for betænkningen, fordi jeg mener, at det er vigtigt, at vores lovinstrumenter bliver ændret som følge af Rådets beslutning i juni 2004, så processen kan komme i gang og føre til de ønskede mål, og det vil kun være muligt og effektivt med de ændringer, som Rådet her har foreslået. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Måske er det, fordi jeg er borger i en medlemsstat, som har nydt godt af og fortsat nyder godt af finansielle instrumenter, som fremmer udvikling og samhørighed i Europa, og fordi jeg kan se de reelle forbedringer, som de har ført til for Portugal, at jeg mener, jeg er i stand til at forstå, hvor afgørende vigtigt det er, at de nye medlemsstater og kandidatlande har adgang til disse instrumenter, som i tilfældet med Kroatien.
Jeg mener derfor, det vil være gavnligt at ændre forordningerne for disse instrumenter, så dette land kan få tilfredsstillende adgang til dem som en del af den førtiltrædelsesproces, som det er på vej ind i.
Allerede under det nuværende finansielle overslag vil de pågældende instrumenter (Phare, Ispa, Sapard) kunne bidrage til at tilvejebringe strukturelle forbedringer med hensyn til forvaltning, lovgivning og miljø og inden for landbrugs- og transportsektoren, så Kroatien kan blive forberedt til at anvende det fælles instrument for førtiltrædelsesstøtte (IPA), som vil være tilgængeligt for Kroatien fra 2007.

Queiró (PPE-DE ),
    Det er helt afgørende, at man kan stole på statistikkerne, og for at det skal være tilfældet, må der findes aftaler mellem forskellige lande for at sikre validiteten af de data, man bruger som indikatorer, eftersom de er anerkendt og gensidigt valideret. I det særlige tilfælde med Det Schweiziske Forbund er dette spørgsmål særligt vigtigt, fordi landet ligger så tæt på. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Denne betænkning er en opfølgning på Rådets beslutning om at indgå aftalen mellem EU og Det Schweiziske Forbund om statistik.
Som vi ved, er forholdet mellem EU og Schweiz blevet tættere i årenes løb, økonomisk, socialt og politisk. Denne plan skal sikre, at dette forhold udvides til at omfatte det statistiske samarbejde.
Personligt støtter jeg fuldt ud forslaget, som efter vores opfattelse skulle have været gennemført for længe siden. Schweiz var faktisk med i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, en aftale som også omfattede statistisk samarbejde, men kunne ikke ratificere den på grund af et nej i en folkeafstemning om emnet i 1992.
Derfor er det nu efter forskellige bilaterale aftaler, hvoraf nogle har været mere formelle end andre, tid til at glemme modgangen i 1992 og definitivt afslutte de forhandlinger, der blev givet mandat til i 2000, og etablere en komplet samarbejdsramme for Schweiz, som også omfatter det statistiske område. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Formålet med den forordning, som betænkningen omhandler, er gennem støtteordninger at forbedre de sociale forhold, beskæftigelsen og oprettelsen af et frihandelsområde i Euro-Middelhavs-området.
Oprettelsen af et frihandelsområde sker dog lettest ved, at EU afskaffer told, subventioner og eksportstøtte. Det er op til hvert medlemsland at træffe beslutninger om foranstaltninger i form af bistand og investeringer, uden at det skal gå en omvej over EU's budget.
Junilisten kan derfor ikke stemme for betænkningen.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for Gargani-betænkningen (A6-0045/2004) om forslag til Rådets forordning om finansielle og tekniske ledsageforanstaltninger (MEDA) i forbindelse med reformen af de økonomiske og sociale strukturer inden for rammerne af Euro-Middelhavs-partnerskabet (kodificeret udgave).
Forenkling og præcisering af Fællesskabets lovgivning er vigtige midler til at bringe institutionerne tættere på borgerne. Mange regler og ændringerne til dem er så opsplittede, at det modvirker den gennemsigtighed, som folk har brug for for at kunne forstå EU-teksterne. Kodificering er et prisværdigt arbejde, som er helt nødvendigt. EU skal tjene medlemsstaterne og deres borgere og skal derfor ikke frembringe lovtekster, som er skjult i uoverskuelighed. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for denne nye kodificering af Rådets forordning (EF) 1488/96 og senere ændringer, som fuldt ud bevarer indholdet i de kodificerede retsakter.
Det opfylder hensigten om at klø på med at forenkle og præcisere fællesskabslovgivningen for at gøre det lettere for enhver at få adgang til den, forstå den og gennemføre den. Det er et område, som jeg altid har ment var meget vigtigt for EU's fremtid, nemlig at gøre EU's lovgivningsmekanismer og regler lettere at forstå, højne kendskabet til dem og bringe dem tættere på Europas borgere.
Med hensyn til det specifikke emne vil jeg også gerne pege på, at flere af de senere Europæiske Råd (Lissabon, Korfu og Essen) har konstateret, at Middelhavsområdet er en højt prioriteret region for EU, og har vedtaget målet om at etablere et ægte og effektivt Euro-Middelhavs-partnerskab. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for forslaget om at kodificere beslutning 73/391/EØF og senere ændringer og tillæg om konsultations- og underretningsprocedurer med hensyn til kreditforsikringer, garantier og finanskreditter. Det drejer sig alene om formelle ændringer som følge af kodificeringsprocessen.
I dette tilfælde er kodificeringen så meget desto mere påkrævet, som emnet er af en særlig grænseoverskridende natur.
Endelig vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på en ting, som er i overensstemmelse med udtalelsen fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, nemlig at det er vigtigt at være særligt opmærksom på, at oversættelserne er præcise, for manglende præcision kan føre til juridisk usikkerhed og dermed til forkert gennemførelse af teksten. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Dette forslag går simpelthen ud på at kodificere hele den eksisterende fællesskabslovgivning på dette område for at sikre større klarhed og bedre forståelse af lovgivningen. Det er et vigtigt mål.
Der har været mange direktiver, som regulerede minimumslagrene af mineralolie og/eller mineralolieprodukter. Generelt understreger alle disse direktiver, hvor fundamentalt vigtige sådanne produkter er for Fællesskabets forsyning med energiprodukter. Disse produkter kommer fra tredjelande, og en reduktion i forsyningen med dem kunne få alvorlige følger for Det Europæiske Fællesskabs økonomiske aktiviteter.
På denne baggrund skal dette forslag hjælpe Europas borgere med at være bevidste om og forstå reglerne og, hvad der er mere vigtigt, skabe de nødvendige betingelser for at løse en potentiel knaphed på denne vitale energikilde.
Jeg har derfor stemt for. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener, at det er de lande, der er beliggende rundt om Østersøen, som skal forvalte spørgsmålet om den fremtidige forvaltning af fiskebestanden i Østersøen. Vi mener ikke, at EU skal råde over denne kompetence.
Spørgsmålet om forvaltning af fiskebestanden i verden skal dels forvaltes af FN og for Østersøens vedkommende af Østersølandene.
Vi har derfor valgt at stemme imod denne betænkning.
Martin, David (PSE ),
    Jeg glæder mig over denne betænkning, der opfylder Parlamentets krav om at gennemføre valgs prøvelse (i henhold til bestemmelserne i artikel 12 i akten om almindelige direkte valg af repræsentanterne til Europa-Parlamentet med ændring ved Rådets beslutning af 25. juni/22. september 2002), som gælder på EU- og medlemsstatsniveau.
Denne betænkning sætter fokus på nødvendigheden af at ajourføre de nuværende bestemmelser i forretningsordenen og gøre dem mere forenelige med de nye bestemmelser i akten af 1976. I særdeleshed understreger denne betænkning nødvendigheden af at bekæmpe visse smuthuller ved overgangen fra den ene parlamentsperiode til den anden. F.eks. spørgsmål om dobbelt medlemskab af parlamenter. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det drejer sig om Kommissionens forslag til den fremtidige forvaltning af fiskeriressourcerne i Østersøen og Bælterne. Forslaget sigter mod at regulere forholdet mellem EU og tredjelande, som er med i de omhandlede aftaler om ovenstående havområder som følge af Estlands, Letlands, Litauens og Polens nylige optagelse i EU.
I øjeblikket og frem til december 2005 reguleres forvaltningen af fiskeriressourcerne i Østersøen og Bælterne af 1973-aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Østersølandene, Polen og Rusland, den såkaldte Gdansk-konvention. Som en direkte følge af deres tiltrædelse af EU udtrådte disse medlemsstater af aftalen. Derfor gælder aftalen nu kun mellem EU og Den Russiske Føderation.
Kommissionen foreslår derfor, at EU skal træde ud af aftalen. Hvis det ikke sker, ville forholdet mellem EU og Rusland være reguleret af et instrument, som er skabt til multilateralt samarbejde, og det kunne have uhensigtsmæssige konsekvenser.
Jeg støtter ordførerens forslag, men jeg forstår også hans bekymring for, at målene om beskyttelse …

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener, at EU-Konventet skal have ansvarsfrihed for 2003, eftersom der ikke findes begrundelse for at sætte spørgsmålstegn ved den økonomiske redegørelse. Vi vender os dog mod konventets manglende repræsentativitet og udemokratiske arbejdsmetoder. Blandt konventets ca. 100 ordførere var EU-kritikere, kvinder og unge meget underrepræsenteret. Konventet kan derfor ikke hævde at repræsentere borgerne i Europa.
Derudover udarbejdede konventets formand, Valéry Giscard d'Estaing, og hans præsidium politikken efter deres egne hoveder. Der blev indført forslag, som ikke var blevet behandlet i arbejdsgrupperne eller i plenum. Der var ingen afstemninger i plenum, og hr. Giscard d'Estaing afgjorde selv, hvordan flertallene skulle se ud. Vi deler det synspunkt, som det britiske medlem af konventets præsidium Gisela Stuart fremhæver i sin bog (Fabian Society 2003), hvor hun anfører, at arbejdet i konventet blev udformet af en uansvarlig politisk elite, som allerede fra starten havde fastlagt det endelige resultat.
Queiró (PPE-DE ),
    Eftersom denne udgift er efterprøvet af Revisionsretten, som mente, at den havde fået tilstrækkelig sikkerhed for, at regnskaberne for regnskabsåret 2003 var retvisende og transaktionerne som helhed lovlige og korrekte, stemmer jeg for denne henstilling. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg er enig med ordføreren i, at det i lyset af Rådets samtykke af 8. juli 2004 og Kommissionens samtykke af 19. oktober 2004 og Revisionsrettens godkendelse af 13. maj 2004 ikke synes at være berettiget, at Parlamentet skulle nægte af give samtykke til at give decharge for regnskabsåret 2003 til generalsekretæren for Konventet om Den Europæiske Unions Fremtid.
Jeg er naturligvis glad for gennemsigtigheden og, for at bruge Revisionsrettens ord, pålideligheden i regnskaberne for regnskabsåret.
Jeg er også enig i, at de resterende midler bør fordeles mellem de tre institutioner, som har bidraget til konventets budget.
Jeg har stemt for. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Junilistens medlemmer har valgt at stemme imod betænkningen, eftersom Budgetudvalgets foreslåede ændringer åbner op for yderligere EU-foranstaltninger uden krav til samordning med andre internationale finansielle institutioner.
Junilisten er imod Kommissionens forslag og mener, at EIB ikke skal udstede den foreslåede lånegaranti. Junilisten foreslår i stedet, at de lande, som berøres og selv drager fordel af en lånegaranti, bør stå som garanter for dette lån eller finde andre aktører på det frie marked til dette.
Forslaget tjener ifølge Junilisten ikke EU's interesser, men det risikerer at blive en dyr misforståelse, hvis lånegarantierne udstedes, uden at en almindelig ordning prøves af markedet.
Junilisten så helst, at der også blev stemt imod Kommissionens forslag, men finder dog, at det oprindelige forslag er mindre dårligt end det forslag, som Budgetudvalget stiller!
Queiró (PPE-DE ),
    Vedrørende forslag til Rådets afgørelse om en fællesskabsgaranti til Den Europæiske Investeringsbank mod tab i forbindelse med lån til visse typer af projekter i Rusland og de vestlige nye uafhængige stater (de vestlige NIS-lande (WNIS)).
EU's udenrigspolitik er i dette tilfælde udmøntet i en naboskabspolitik, som vil give disse lande mulighed for at fortsætte deres økonomiske, sociale og politiske udvikling. Jeg tror, det er vigtigt at påpege, at EU's eksterne udlånskapacitet er et vigtigt udenrigspolitisk udviklingsinstrument og samtidig et stærkt redskab i EU's generelle evne til at bidrage til udvikling og sikkerhed hos vores nærmeste naboer. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for det foreliggende forslag, som hører under målsætningen for Kommissionens meddelelse fra marts 2004 med titlen "Det bredere europæiske naboskab: en ny ramme for forbindelserne med vores naboer i øst og syd", som fastlagde en strategi for at skabe en "kreds af venner" - et område med fælles værdier, stabilitet og velstand, hvor det er muligt at opnå en større økonomisk integration.
Jeg er positiv over for forslagets idé om at dække aktiviteten med lån fra EIB indtil udgangen af januar 2007, øremærket til områder som miljø, transport, telekommunikation og energiinfrastruktur.
En anden grund til at stemme for dette forslag er, at det er helt i overensstemmelse med topmødet mellem EU og Rusland i Haag den 25. november 2004 for at fremme det strategiske partnerskab og uddybe de såkaldte fire fælles områder, nemlig et fælles økonomisk område, et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, et fælles område inden for ekstern sikkerhed og et fælles område for forskning, uddannelse og kultur. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det foreliggende spørgsmål er den tredje tilbagetagelsesaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og et tredjeland, som er en del af den såkaldte kamp mod ulovlig indvandring.
Ordføreren påpeger, at "forhandlingerne om tilbagetagelsesaftaler skrider langsomt frem, især på grund af de problemer, EU har med at tilbyde noget til gengæld for aftalerne".
Det vil i sidste ende sige, at man udviser alle arbejdere, som i deres stræben efter et nyt liv udvandrer til et andet land, men som møder en "styring" af menneskelige ressourcer, som sorterer dem og fjerner dem, som man ikke mener at have brug for, og det har vi gentagne gange fordømt.
Denne proces er en del af en tendens til en global udnyttelse af arbejdsstyrken, og disse aftaler er bare et af de synlige udtryk for denne tendens.
Derfor har vi stemt imod forslaget. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Indgåelse af aftalen med Sri Lanka er en del af indførelsen af en fælles asyl- og indvandringspolitik. Junilisten vil dog ikke medvirke til opbygningen af et fort Europa. Aftaler om illegal indvandring og ophold, herunder hjemsendelse af illegale indvandrere, skal være et spørgsmål for medlemslandenes nationale parlamenter. Derfor stemmer vi imod betænkningen.
Queiró (PPE-DE ),
    Aftaler af denne slags, som er blevet indgået med forskellige lande, er meget vigtige i kampen mod ulovlig indvandring. De drejer sig også om at sikre respekten for menneskerettighederne, eftersom vi skal være opmærksomme på at sikre, at loven bliver nøje overholdt. Jeg går derfor ind for at vedtage dem. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Med hensyn til styring af indvandringen på basis af Amsterdam-traktaten opfordrede Det Europæiske Råd i Tampere til, "at bistanden til hjem- og transitlandene udbygges for at fremme frivillig tilbagevenden samt for at hjælpe myndighederne i disse lande, så de bedre bliver i stand til effektivt at bekæmpe menneskehandel og opfylde deres tilbagetagelsesforpligtelser over for EU og medlemsstaterne" (IV.26).
Formålet med dette beslutningsforslag er at regulere betingelserne for, at EU og de srilankanske myndigheder vil tilbagetage mennesker, som ikke har lovligt ophold i de respektive territorier. Det er en praksis, som EU gerne vil have med i alle fremtidige aftaler med tredjelande, og det mener jeg er rigtigt.
Uanset behovet for omhyggelig kontrol med adgang til EU's område, som skal opretholdes, er jeg enig i Udenrigsudvalgets ønske om at sikre, at man ikke overser nødvendigheden af at overholde menneskerettighederne.
Jeg har stemt for. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det lykkedes ikke Kommissionen at få en enstemmig afgørelse i Rådet om dens forslag til et direktiv, der skulle forenkle og harmonisere nedsatte momssatser. Derfor er anvendelsesperioden for direktiv 1999/85/EU, som giver medlemsstaterne mulighed for på forsøgsbasis at anvende en lavere momssats på arbejdskraftintensive tjenesteydelser, blevet forlænget flere gange og udløber nu den 31. december 2005. Formålet med at genfremsætte direktivet er at give de nye medlemsstater mulighed for at anvende det, og det finder vi positivt.
Mens Kommissionens evalueringsrapport siger, at effekterne af dette initiativ næppe er målelige, og at cost-benefit-forholdet er dårligt, så fokuserer Kommissionen på vanskelighederne ved at harmonisere momsen, selv om den fastslår, at dette initiativ ikke er i strid med reglerne om det indre marked.
Selv om vi har visse forbehold over for dette initiativ, og selv om det ikke vil løse problemerne med den store arbejdsløshed i EU, så mener vi, at muligheden bør opretholdes for de medlemsstater, som ønsker at bruge den permanent. Det vil være et bidrag til at skabe job og til at bekæmpe den sorte økonomi. Vi håber, at de nye medlemsstater vil yde deres bidrag til at nå dette mål. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Da Rådet den 22. oktober 1999 vedtog direktiv 1999/85/EF om ændring af direktiv 77/88/EØF, var det tanken at skabe en ramme for forsøg med lavere momssatser for arbejdskraftintensive tjenesteydelser og dermed give medlemsstaterne mulighed for at afprøve virkningerne af lavere momssatser i disse sektorer med hensyn til at skabe job og bekæmpe den sorte økonomi. Eksperimentet blev siden evalueret i en rapport, som afslørede, at der ikke kan etableres en direkte forbindelse mellem lavere moms og bekæmpelse af arbejdsløshed og sort økonomi.
Jeg tror ikke, lavere momssatser er den bedste eller mest velegnede måde at sætte fart i arbejdsmarkedet og reducere den sorte økonomi på, men eftersom der ikke var fastsat noget om de nye medlemsstaters mulighed for at anvende de lavere satser, og eksperimentet skulle udløbe endeligt den 31. december 2003, var situationen blevet uretfærdig.
Jeg mener, at de nye medlemsstater bør have den samme mulighed, og jeg har derfor stemt for. 

De Rossa (PSE ),
    Jeg er meget glad for at kunne give udtryk for min støtte til denne betænkning og til forlængelsen af Peace-programmet. Dette program har ydet et originalt og væsentligt bidrag til forsoning, idet det har genopbygget tilliden mellem naboer og bringer samfund sammen fra begge sider af grænsen.
Peace-projekterne har bidraget stærkt til at fremme gensidig forståelse og bedre forhold mellem befolkningsgrupperne, og det glæder mig meget, at finansieringen nu er blevet forlænget til udgangen af 2006.
Der er ingen tvivl om, at vores håb om en fredelig fremtid afhænger af det gode arbejde, der ydes af de forskellige grænseoverskridende initiativer og Nord-Syd-initiativer finansieret under dette program. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi har stemt imod betænkningen. Vi mener, at de medlemslande, der ønsker at støtte Den Internationale Fond for Irland skal gøre dette ved i deres respektive nationale parlamenter at træffe beslutning om at yde en sådan støtte. Medlemslandene må finansiere denne støtte direkte fra de respektive statsbudgetter, og det er ikke nødvendigt, at pengene skal gå en omvej over EU's budget.
Queiró (PPE-DE ),
    Vedrørende forslag til Rådets forordning om finansielle bidrag fra Fællesskabet til Den Internationale Fond for Irland (2005-2006). Denne fond er stadig meget vigtig i genopbygningen af områder, der er ødelagt af manglende stabilitet som følge af årtiers terrorisme. Dens mål er fortsat presserende, og på dette historiske tidspunkt, hvor der føres forhandlinger om varig fred, må EU vise solidaritet med det irske folk. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Den Internationale Fond for Irland, som blev oprettet i 1986 for at hjælpe med at gennemføre aftalen om at fremme økonomiske og sociale fremskridt og opmuntre til kontakt, dialog og forsoning mellem nationalister og unionister i hele Irland, har udført særdeles nyttigt og positivt arbejde med at fremme de økonomiske og sociale fremskridt mod fred og forsoning i regionen.
Processen med at konsolidere freden i Nordirland og den irske grænseregion er nu igen omgærdet af trusler og usikkerhed. Det nordirske selvstyre er blevet suspenderet. På baggrund af dette tilbageslag er det så meget desto vigtigere at fremme freden gennem økonomisk og social udvikling i regionerne i begge dele af Irland. Det er en proces, som på græsrodsniveau er blevet udført på eksemplarisk vis af Den Internationale Fond for Irland.
Jeg mener derfor, at Kommissionen bør vedtage forslaget til Rådets forordning om Fællesskabets økonomiske bidrag til Den Internationale Fond for Irland. Jeg stemmer derfor for forslaget. 

Queiró (PPE-DE ),
    Et af nøgleelementerne i at drive en repræsentativ demokratisk institution er, at man overholder de principper, som regulerer reglerne om parlamentarisk immunitet. Derfor skal man altid være meget omhyggelig med beslutninger om at ophæve den parlamentariske immunitet for et medlem af Parlamentet.
Den foreliggende sag vedrører en retssag, som ikke har nogen relation til politisk aktivitet. Derfor, og i lyset af betænkningen, har jeg stemt for. 

Martin, David (PSE ),
    Dette er et fornuftigt arrangement for bilateral forvaltning af Østersøens fiskeriressourcer, som integrerer de eksisterende bilaterale aftaler mellem Den Russiske Føderation og Estland, Finland, Letland, Litauen, Polen og Sverige i en enkelt bilateral aftale.
Naturligvis er det vigtigt at give høj prioritet til en vedligeholdelse af fiskebestanden. Man bør også erindre, at den største trussel mod de levende ressourcer i Østersøen kommer fra land og ikke fra havet, og den bedste måde at begrænse forureningen af havet på er ved at integrere kravene til miljøbeskyttelse i fiskeripolitikken. Dette aspekt bør have høj prioritet under forhandlingerne om en bilateral aftale mellem Fællesskabet og Den Russiske Føderation. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det foreliggende emne drejer sig om at skabe et instrument, som skal lette mobiliteten for arbejdstagere i Europa og med ordførerens ord "bidrage til at nå målene fra Lissabon-strategien".
Som vi har sagt tidligere, er det centrale spørgsmål her formålet med et sådant instrument. Vil det tjene til at regenerere et lands menneskelige ressourcer, eller vil det blot hjælpe de økonomisk mest udviklede lande til at udnytte andre landes menneskelige ressourcer ved at forbedre arbejdstagernes mobilitet?
Vi frygter med god grund, at det vil blive brugt til at øge antallet af tekniske eller videnskabelige medarbejdere, som udvandrer til de økonomisk mest veludviklede lande, og at hensigten er at skabe et europæisk arbejdsmarked eller sågar en europæisk børs for specialiseret arbejdskraft.
Lad mig endnu en gang fastslå, at de foreslåede dokumenter allerede eksisterer som resultat af et samarbejde med Rådet og/eller UNESCO. Derfor har vi stemt for, selv om vi kritiserer forsøgene på at besmitte tilsyneladende positive hensigter. 
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi mener ikke, at det er nødvendigt, at EU skaber en fælles dokumentportefølje, som EU-borgerne skal anvende ved arbejdssøgning. EU-institutionerne kan naturligvis have en dokumentportefølje, som er fælles for de personer, der søger ansættelse ved institutionerne. En sådan dokumentportefølje bør dog ikke gøres obligatorisk, da dette er et område, hvor medlemslandene selv skal kunne træffe beslutninger.
Marques (PPE-DE ),
    Jeg lykønsker fru Novak med hendes fremragende arbejde i forbindelse med etablering af en fælles ramme i Fællesskabet for gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer, nemlig Europass.
Formålet med dette forslag er at skabe en ensartet portefølje af dokumenter, som vil give borgere, der søger et job eller en studieplads, mulighed for at præsentere deres personlige kvalifikationer på en måde, som er sammenlignelig i hele EU.
Europass vil lette den professionelle mobilitet og opmuntre til uddannelse i Europa, og det vil bidrage til at nå målene i Lissabon-strategien.
Jeg støtter skabelsen af Europass, fordi mobilitet er en vigtig faktor til at skabe bedre job og mindske manglen på uddannet arbejdskraft på det europæiske arbejdsmarked. Jeg er overbevist om, at det vil give det nødvendige skub til at nedbryde de barrierer, som europæiske borgere støder mod på dette område.
Jeg vil også gerne understrege, at det er nødvendigt, at vi ikke trækker lovgivningsprocessen i langdrag, og jeg har derfor stemt for Europass, så det kan træde i kraft allerede i januar 2005. 
Queiró (PPE-DE ),
    I overensstemmelse med målet om større koordination, ensartethed og gennemsigtighed i kvalifikationer og kompetencer må vi fremme foranstaltninger, som integrerer certificeringen af kvalifikationer i en fælles ramme. Det handler ikke om at anerkende eksamensbeviser, men om at forenkle processen for dokumentation af kvalifikationer og kompetencer. Jeg har derfor stemt for denne henstilling. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Det foreliggende lovforslag sigter mod at skabe en fælles portefølje af dokumenter, som gør det muligt for borgerne at præsentere deres kompetencer, færdigheder og kvalifikationer, og som vil gøre det lettere for arbejdsmarkedet at anerkende uddannelse og arbejdserfaring fra udlandet. Det vil derfor fremme mobiliteten i Europa inden for erhvervs- og uddannelsesområdet.
Ud over at gøre kvalifikationer og kompetencer sammenlignelige, bidrager dette forslag også til at nå Lissabon-målene, nemlig at gøre Europa til det mest dynamiske og konkurrencedygtige område i verden inden 2010.
Derfor vil Europass, som omfatter dokumentation for uddannelse i forskellige lande, højere uddannelse, sprogfærdigheder og erhvervserfaring, yde et stort bidrag ikke bare til at nå disse mål, men også til at højne kvaliteten af generel og professionel uddannelse i Europa. Det er et positivt og meget vigtigt initiativ for unge mennesker. Derfor skal det træde i kraft så hurtigt som muligt.
Jeg har stemt for. 
Toussas (GUE/NGL ),
   Europass er endnu et redskab til at erstatte systematisk og integreret uddannelse med fragmenterede færdigheder og forældet uddannelse tilpasset nutidens markedskrav med det formål at udnytte arbejderne og i fuld harmoni med Lissabon-strategien.
Det giver arbejdsgiverne eneansvaret for at vurdere uddannelsesmæssige og erhvervsmæssige kvalifikationer, så de kan vælge den mest "passende" arbejder til deres behov, idet man fratager uddannelsessystemet denne rolle.
Europass er åbent for fornyelse og for at medtage flere nye krav fra arbejdsgivernes side. Det vil også have en tendens til at blive konverteret til et værktøj til at holde styr på arbejderne, hvor man ikke kun beskriver deres erfaringer og viden, men også deres opfattelser, overbevisninger og opførsel.
Det er et røgslør, når man taler om at lette den uddannelses- og erhvervsmæssige mobilitet. Politikken om livslang læring og udskiftelige individuelle uddannelsesmoduler er snarere en hindring for mobiliteten end en lettelse, og den markerer, at mennesket skal stå til rådighed for arbejdets skiftende krav.
Vi kræver, at Europass skal afskaffes, og der i stedet skal vedtages dels et fælles, gratis statsligt uddannelsessystem, som vil skabe et integreret uddannelsesmæssigt grundlag og en grundlæggende erhvervsuddannelse, som vil resultere i den fornødne professionalisme, og dels en høj levestandard og lige ansættelses-, uddannelses- og leveforhold for vandrende arbejdstagere. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
betænkning (A6-0068/2004) af Garriga Polledo og Jensen for Budgetudvalget om forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2005, modificeret af Rådet (alle sektioner) (11445/2004 - C6-0123/2004 - 2004/2001(BUD) - 2004/2002(BUD)) og ændringsskrivelse nr. 1/2005, 2/2005 og 3/2005 til forslag til Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 2005 (15180/2004 - C6-0216/2004) (15181/2004 - C6-0217/2004) (15182/2004 - C6-0218/2004)
Sektion I, Europa-Parlamentet
Sektion II, Rådet
Sektion III, Kommissionen
Sektion IV, Domstolen
Sektion V, Revisionsretten
Sektion VI, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
Sektion VII, Regionsudvalget
Sektion VIII(A), Ombudsmanden
Sektion VIII(B), Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse
og betænkning (A6-0069/2004) af Böge for Budgetudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om anvendelse af fleksibilitetsinstrumentet i henhold til punkt 24 i den interinstitutionelle aftale af 6. maj 1999 (KOM(2004)0402 - C6-0213/2004 - 2004/2087(ACI)).
Garriga Polledo (PPE-DE ),
   Hr. formand, til trods for den årlige fristelse til at forsøge at finansiere det, der interesserer Parlamentet, og give Rådet skylden for alt det andet, synes jeg, at vi i dag fremlægger en god aftale.
Den årlige budgetprocedure er et mønstereksempel på, hvordan det interinstitutionelle samarbejde burde være. Jeg har været medlem af Budgetudvalget i 10 år, og jeg har aldrig ment, at konflikter mellem institutionerne var vejen frem til at løse budgetprioriteringerne. Jeg synes, at tiden har givet os, der foretrækker aftaler, ret.
Den bedste afslutning på budgetforslaget for 2005 vil være, at de tre institutioner er nogenlunde tilfredse med slutresultatet. Det ville være absurd at præsentere denne aftale som den ene institutions sejr over den anden, for jeg mener, at de tre institutioner til sammen udgør Europa.
Det har været et meget kompliceret budgetår. Vi begyndte med en reduktion af lofterne inden for udgiftsområde 3, 4 og 5, som har gjort det meget vanskeligt at opfylde Parlamentets prioriteringer.
Medlemsstaterne har udvist budgetdisciplin som følge af stabilitetspagten, og det bør de blive ved med fremover.
Vi har afholdt valg til Europa-Parlamentet og har fået nye medlemmer og en ny formand for Budgetudvalget, som har gjort det meget godt, hvilket jeg lykønsker ham med. Vi har fået en ny Kommission og en ny kommissær, der også har gjort det meget godt, og som jeg også lykønsker, ligesom jeg lykønsker den tidligere kommissær, fru Schreyer.
Mine damer og herrer, siden september i år har jeg anbefalet Dem følgende budgetstrategi: at forsvare Europa-Parlamentets prioriteringer med hensyn til Lissabon-målene, informationspolitikken og områderne sikkerhed og retfærdighed. Vi forsvarer disse prioriteringer, fordi vi er et politisk parlament og har lovet vores borgere et Europa med økonomisk vækst, jobskabelse, bedre information om EU's nutid og fremtid, bedre kontrol med vandringsstrømmene og bedre sikkerhed i forbindelse med kriminalitet og terrorisme.
Det, at EU er kommet med et svar på terrorismen, er den bedste hyldest, som Parlamentet kan give de næsten 200 europæere, der blev myrdet i Madrid den 11. marts. Jeg takker Dem alle for Deres støtte.
Det var afgørende for vores strategi, at finansieringen af de europæiske agenturer ikke var ensidig og skete på bekostning af andre af Parlamentets prioriteringer. Hvis vi ønsker flere agenturer, er vi nødt til at bidrage med nye ressourcer. Det var vores holdning, og jeg synes, mine damer og herrer, at vi som Parlament lever næsten 100 % op til den aftalte strategi.
Vi har formået at udnytte fleksibilitetsinstrumentet med 185 millioner euro, og det er nye midler, som ligger over loftet for de finansielle overslag. Og med disse nye midler har vi finansieret 40 millioner af de decentrale agenturer, hvilket betyder, at Rådet for første gang anerkender behovet for at bidrage med nye midler for at kunne overholde de nye forpligtelser.
Vi har også anvendt 100 millioner euro fra fleksibilitetsinstrumentet til at finansiere genopbygningen af Irak, hvorved der resterer en tilstrækkelig margen til at finansiere Latinamerika, Asien, Middelhavspolitikken, bekæmpelsen af sygdomme og fattigdom, demokrati- og menneskerettighedsinitiativet m.fl.
Vi er fortsat bekymrede over betalingsspørgsmålet, til trods for at vi har en erklæring fra de tre institutioner om at forelægge et ændringsbudget i 2005, hvis det skulle vise sig nødvendigt. En ting er den disciplin og nøjsomhed, vi alle udviser - de tre institutioner - og noget andet er de vilkårlige besparelser på betalingsbevillingerne, der kan bringe budgetgennemførelsen for 2005 i fare. Parlamentet vil udvise særlig årvågenhed til næste år. Der må aldrig ske budgetbesparelser på bekostning af EU's behov.
Rådet har beskåret betalingerne på landbrugsområdet med 1 milliard euro, hvilket ud fra et budgetsynspunkt er usædvanligt, og vi afventer nærmere forklaringer fra Rådet.
Endelig, mine damer og herrer, takker vi det nederlandske formandskab for den pragmatisme, det har lagt for dagen under forhandlingerne, hvilket vi også forventede, og dets store vilje til at opnå konsensus med Parlamentet, hvilket har været en overraskelse. Under alle omstændigheder vil jeg gerne takke Dem for Deres rolle, hr. minister, ligesom jeg vil takke kommissæren for hendes mellemkomst. Jeg håber, at vi kan fortsætte det tætte samarbejde med Dem i 2005. Tak til koordinatorerne, medlemmerne af Parlamentet, medlemmerne af Budgetsekretariatet og til min egen personlige assistent.
Det har været en fornøjelse at arbejde sammen med Dem alle under udarbejdelsen af budgetforslaget for 2005, som jeg håber, vi på torsdag kan stemme for uden for mange problemer. 
Jensen (ALDE ),
   . - Hr. formand. De administrative udgifter har jo ikke været det sværeste punkt i dette års budgetforhandlinger. Særlig ikke, efter at det stod klart, at de ansattes lønstigninger ville blive på under 1 % i år i stedet for de oprindeligt skønnede 2,6 %. Dermed er der med tallene i Parlamentets førstebehandling en passende margen op til loftet for de administrative udgifter. Til det kan vi så lægge, at enkelte institutioner har kunnet fremskynde deres betalinger i år, og dermed har de skabt mulighed for besparelser på budgettet for 2005. Alt i alt er det altså lykkedes at sikre, at de andre institutioner - altså foruden Parlamentet og Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget, Ombudsmanden og Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse - kan gennemføre de planlagte personaleansættelser som følge af udvidelsen og som følge af personalereformen og reformen af den finansielle styring.
I praksis vil besparelsen som følge af den lavere lønstigning nu blive ført ud i livet ved hjælp af et ændringsbudget i løbet af 2005. Det var den aftale, vi indgik med Rådet. Så vi stemmer ikke om disse besparelser i Parlamentets andenbehandling, men sikrer ved at hente besparelsen over et andet ændringsbudget, at vi også får besparelserne på Rådets og Parlamentets budget, som jo er fastlagt ved det forlig, vi indgik med Rådet ved førstebehandlingen.
Så vidt, så godt! Det er vigtigt, at alle institutioner løbende sikrer, at administrationen foregår så effektivt og billigt som muligt, og ikke mindst er det vigtigt, at vi får hentet økonomiske gevinster gennem samarbejde mellem institutionerne. Det er også derfor, at jeg synes, at det er vigtigt, at vi tidligt i det kommende år - inden 1. april - får en opdateret rapport fra generalsekretærerne om, hvordan det går med ansættelserne. Vi har set, at der har været forsinkelser i rekruttering af personale som følge af udvidelsen, og jeg synes, at det er vigtigt, at vi følger tæt op på, hvordan det går med disse ting, så vi kan se, om der skulle være problemer.
Også på andre områder er der god brug for, at institutionerne tænker i samarbejde. Her vil jeg godt vende tingene lidt indad for også at udfordre Parlamentets ledelse. Et konkret eksempel er jo Regionsudvalgets ønske om at kunne bruge Parlamentets mødesal i Bruxelles til sine møder. Det er sund fornuft, at i det omfang det ikke er i konflikt med Parlamentets tilrettelæggelse af arbejdet, kan vi stille faciliteter til rådighed. Det er en beslutning, som Parlamentets ledelse skal træffe, og det skal være en beslutning, der passer med vores arbejde, men det er også en beslutning, der vil være penge i.
Parlamentets budget er på 20 % af de administrative udgifter og ser rimeligt ud i forhold til behovene. Men jeg vil understrege - som jeg har gjort det før - at vi i de senere år har kunnet afholde store udgifter til betaling af bygninger under dette budget på de 20 %, og dermed sparer vi husleje i de kommende års budgetter. Det sker også i indeværende år, hvor over 130 millioner euro vil blive betalt på de to nye bygninger i Bruxelles - D4 og D5.
Der vil efter alt at dømme være noget luft i Parlamentets budget i 2005, og derfor skal der fra min side lyde en opfordring til Parlamentets ledelse om at se på kvaliteten af den assistance, vi som medlemmer får, f.eks. hvad angår oversættelse og juridisk bistand. Vi må tit gå på kompromis, også kompromiser, der måske ikke er rimelige på bl.a. den sproglige front. Med den stigende aktivitet inden for lovgivning og med udvidelsen er det nødvendigt, at vi kan få vejledning, ligesom der skal være mulighed for studier, høringer og analyser. Det er nu engang Parlamentet, der er borgernes vindue til den fælles lovgivning, og derfor skal vi kræve vilkår, der sikrer, at vi kan lave lovgivningsarbejde af en ordentlig kvalitet. I budgettet for 2005 er der afsat 17,5 million euro til en stigning i medlemmernes godtgørelse til at ansætte personale. Medlemmerne oplever en stigende arbejdsbyrde, både som følge af det stigende lovgivningsarbejde, men også som følge af udvidelsen. Den lovgivning, vi arbejder med, er meget ofte teknisk kompliceret miljølovgivning og erhvervslovgivning, og derfor er det påkrævet, at vi har støtte til vores arbejde. Derfor er det også rimeligt, at vi får et større beløb, så medlemmerne kan ansætte personale og vel at mærke gøre det under rimelige arbejdsvilkår. Beløbet er lagt i reserve, mens vi ventede på en beslutning. Den er nu truffet, der er vedtaget klare regler på en række områder, og dermed kan Budgetudvalget i det kommende år tage stilling til at fjerne reserven på baggrund af en anmodning fra Parlamentets formand.
Til sidst vil jeg sige tak for et godt samarbejde her i budgetproceduren. Jeg vil give en særlig tak til fru Grybauskaitė, vores kommissær, som var meget aktiv med at skaffe forlig om budgettet. En tak til Rådets forhandler, hr. Nicolaï, og til ordføreren, hr. Salvador Garriga Polledo, som jeg synes har ydet en fantastisk indsats i budgetproceduren. Sidst men ikke mindst vil jeg takke mine kolleger koordinatorerne for et godt samarbejde om budgettet. 
Böge (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet, kære kolleger, mobiliseringen af fleksibilitetsinstrumentet hænger i år tæt sammen med succesen i forbindelse med budgetdrøftelserne og den nødvendige aftale, som vi har indgået mellem institutionerne. Og jeg siger i et tilbageblik, næsten i slutningen af de nuværende finansielle overslag, hr. rådsformand: Hvor var det godt, at Europa-Parlamentet dengang, i 1999, gennemtrumfede dette fleksibilitetsinstrument i tidrøvende forhandlinger, for det har i sidste ende også i høj grad været til fordel for Rådets prioriteter ved gennemførelsen af budgetplanerne i de senere år.
Jeg vil endnu en gang minde om, at fleksibilitetsinstrumentet, hvis årlige øvre grænse blev fastsat til 200 millioner euro i aftalen fra maj 1999, er planlagt til uforudsete foranstaltninger, og at der samtidig står i nr. 24 i den interinstitutionelle aftale, at dette fleksibilitetsinstrument som regel ikke bør anvendes til ét og samme formål to budgetår i træk. Før ibrugtagning af fleksibilitetsinstrumentet skal der naturligvis være en motivation, og skal det kontrolleres, hvordan nye uforudsete foranstaltninger inden for et udgiftsområde eller, hvis det ikke er muligt, ved forskydninger mellem udgiftsområderne skal finansieres, og at spørgsmålet om ibrugtagning af fleksibilitetsinstrumentet efterfølgende skal diskuteres.
Den erfaring, vi har gjort os ved denne næsten årlige procedure, er egentlig, at man af og til har stillet denne fleksibilitet lidt rigeligt på prøve i fortolkningen. Jeg henviser til, at vi i år som resultat har stillet 185 millioner euro til rådighed, heraf falder 45 millioner euro på Peace 2-programmet, 40 millioner euro på agenturerne - åbenlyst en af Rådets helt vigtige prioriteter, og dermed er der altid risiko for, at vigtige indholdsmæssige programmer i udgiftsområde III vedrørende den europæiske merværdi dermed fortrænges - og 100 millioner euro på genopbygning af Irak.
Netop i denne sammenhæng vil jeg gøre opmærksom på, at der i det aktuelle budget for 2004 på i alt 90 millioner euro til Irak, så vidt jeg husker, allerede er blevet finansieret 74 millioner i 2004 ved hjælp af fleksibilitetsinstrumentet. Det er, som De ser, på kanten af det forsvarlige. Som regel bør man ikke gøre dette sådan. Derfor mener jeg, at vi ville gøre bedst i at inddrage den erfaring, som vi har gjort os i de forløbne år i forbindelse med anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet, i diskussionen om de nye finansielle overslag og den nødvendige fleksibilitet. For jeg vil også sige en ting her: Vi taler i forbindelse med betalingerne på budgettet for 2005 i alt om 106,3 milliarder euro og om en fleksibilitet på 200 millioner euro.
Det interessante i år er jo, at det for første gang ikke kun er udgiftsområde IV - eksterne politikker - der drager fordel af ibrugtagningen af fleksibilitetsinstrumentet, men at udgiftsområde II og udgiftsområde III for første gang nødtvungent også drager fordel af dette forhandlingsresultat. Det har i sidste ende også ført til, så at sige som ekstra resultat, at det også var muligt på grundlag af denne aftale - i en retlig-budgetmæssig nødoperation - at optage finansieringen, med 120 millioner, til fordel for Nordcypern i udgiftsområde VII og at øge midlerne til den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik med 10 millioner til 62,5 millioner.
Lad mig komme med en afsluttende bemærkning, hr. formand: På baggrund af denne erfaring og den næsten årlige diskussion om ibrugtagningen af fleksibilietsinstrumentet skal det være klart både i Rådet og i Parlamentet ved drøftelserne om de nye finansielle overslag, at jo længere vi fastsætter et finansielt overslag - 2007-2013 eller andre perioder - jo længere perioden for en sådan fastlæggelse er, desto mere vil vi også få brug for fleksibilitet i de kommende år med henblik på uforudsete foranstaltninger og også forlange det af Rådet ved forhandlingerne om de finansielle overslag. 
Nicolaï,
    Hr. formand, det glæder mig, at vores to institutioner nåede frem til en samlet aftale om Unionens budget for næste år under forligsmødet den 25. november. I forlængelse af Deres forhandlinger i dag vil jeg gerne have lov til at fremsætte et par bemærkninger i denne forbindelse.
Som De ved, havde Rådet oprindelig ikke regnet med anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet. I vores samlede kompromis måtte Rådet acceptere anvendelsen af det for et væsentligt beløbs vedkommende - 185 millioner euro - og det blev ikke mødt med begejstring af alle medlemsstater. På grund af budgetdisciplinen er Rådet af den opfattelse, at der må træffes valg, ligesom man på nationalt niveau ikke blot kan lægge alle de prioriterede områder sammen og forvente, at regningen skal blive betalt.
Når det er sagt, lyttede Rådet under forberedelsen til rådsmødet omhyggeligt til Parlamentets argumenter. Parlamentet gjorde det fra begyndelsen klart, at det ikke ville kunne finansiere sine traditionelle prioriteter og de nye prioriteter under udgiftsområde 3 og 4, inden- og udenrigspolitik, under de eksisterende lofter. Med aftalerne om anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet i udgiftsområde 3 er Parlamentet i stand til at genoprette finansieringen af agenturerne. Samtidig har Parlamentet sikret sig tilstrækkelig finansiering af sine prioriteter. 
Hvad angår anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet i udgiftsområde 4, kan jeg være enig med ordføreren for udtalelsen fra Parlamentets Udenrigsudvalg i, at resultatet kan ses som ganske positivt for Parlamentet.
Jeg vil også gerne nævne fredsprocessen i Nordirland. Det glæder mig, at vi har kunnet enes om finansieringen af Peace II-programmet for 2005-2006. Vi yder et værdifuldt bidrag til en langsigtet løsning.
Endelig har Parlamentets delegation gjort det muligt at nå en aftale ved at moderere sine krav om betalingsbevillinger. Vi har et afbalanceret resultat, som Kommissionen siger kan fungere. Jeg ser frem til underskrivningsceremonien på torsdag. 
Grybauskaitė
    Hr. formand, det glæder mig meget at tale til Dem i dag, den første konfrontation for den nye Kommission i denne meget vigtige proces, der begyndte den 22. november, og som direkte vedrører forhandlingerne om budgettet for 2005, som er et yderst vigtigt spørgsmål for Parlamentet og for Europa.
Efter temmelig vanskelige forhandlinger den 25. november, hvor begge grene af budgetmyndigheden viste dygtighed og fleksibilitet, nåede vi endelig til en aftale om et stramt budget for 2005. Parlamentets solidaritet og beslutsomhed har gjort det muligt at nå alle de vigtige mål, det havde sat sig. Formanden for Budgetudvalget, hr. Lewandowski, budgetordføreren, hr. Garriga Polledo, fru Jensen, ordføreren vedrørende fleksibilitetsinstrumentet, hr. Böge og andre medlemmer af Budgetudvalget, der deltog energisk i forhandlinger, der varede hele dagen og natten med, fortjener tak fra os alle for de hårdt tilkæmpede resultater. Rådsformanden, hr. Nicolaï, fortjener også ros for at have tilskyndet medlemsstaterne til at acceptere aftalen, hvilket ikke var let at gennemføre.
I den endelige aftale vil der naturligvis være nogen risiko for, at ikke alle obligatoriske udgifter er dækket af det, der blev besluttet i pakken. Således ignorerede Rådet f.eks. ifølge ajourførte overslag fra Landbrugsudvalget nogle udgifter. Ekstra ønsker om betaling til strukturfondene eller initiativer i årets løb kunne blive nødvendige. Men jeg er sikker på, at vi blev enige om en fælles erklæring om betalingsbevillinger til strukturelle initiativer, der vil muliggøre en hurtig beslutning ved en enkelt behandling af et muligt ændringsbudget vedrørende ekstra betalinger, hvis Kommissionen ser behov for dette i midten af 2005.
Jeg opfordrer begge budgetmyndigheder til at reagere hurtigt, hvis der synes at blive behov for at foreslå dette. Det samme vil også gælde de obligatoriske landbrugsudgifter. Vi ønsker også at understrege, at fleksibilitetsinstrumentet, som jeg nævnte før, for første gang bruges ud over loftet på tre budgetområder, og vi er enedes om at bruge det samlede beløb på 185 millioner på dette instrument.
Jeg vil ikke understrege detaljerne i den samlede pakke, som er blevet udmærket beskrevet, eller de vigtigste aftaler, vi nåede frem til. Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på, hvad der er vigtigt for os og altid vigtigt for Parlamentet, nemlig at forbedre gennemførelsen.
Hvert år forsøger Parlamentet at bruge budgetprocessen til at støtte Kommissionen i dens bestræbelser på at forbedre gennemførelsen, hvilket vi gerne tager imod. Kommissionens skrivelse om gennemførlighed har samme formål. Vi har opfyldt den anmodning, der blev stillet ved førstebehandling, og følgelig har De frigivet mange af reserverne. Det vil jeg takke Dem for.
Parlamentet bekymrer sig om den måde, hvorpå ikke-statslige aktører og internationale organisationer bruger midler fra EU. Kommissionen vil fremlægge en beretning i april 2005, som ser på disse spørgsmål.
De har opretholdt en reserve til finansiering af 50 nye poster ud af de adskillige hundrede, der er anmodet om. Jeg håber at kunne fremlægge en anmodning om overførsel i januar for at hæve reserven på disse poster, eftersom jeg mener, at betingelserne er blevet opfyldt.
De anmoder om, at forretningsordenen kan blive ændret vedrørende finansforordningen. Jeg lover, at Kommissionen vil fremsætte forslag om modificering af finansforordningen i foråret 2005, og Kommissionen har allerede indført forslag, der modificerer gennemførelsesreglerne. Rådet er parat til at komme med sin udtalelse. Vi afventer Parlamentets synspunkter.
Jeg vil endnu en gang se på Deres anmodning om støtte til arrangementer og pilotinitiativer. De er ikke alle gennemførlige, men den nye politiske situation kan give nye muligheder, og jeg vil meddele Dem mine tanker om dette i januar.
Kommissionen takker Dem endnu en gang for Deres fairness og fasthed under forhandlingerne og for Deres vilje til at søge et kompromis. Jeg komplimenterer Dem alle for den store succes, De har fået. Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at ønske Dem glædelig jul og ser frem til den endelige afstemning på torsdag. 
Formanden.
   - Tak, fru kommissær. Jeg benytter mig af Deres tilstedeværelse til at ønske Dem god arbejdslyst i Kommissionen. 
Deprez (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, oprettelsen af et egentligt europæisk område med frihed, sikkerhed og retfærdighed er helt klart en af EU's grundlæggende prioriteter og et stort spørgsmål for alle de europæiske borgere. Derfor vil jeg først og fremmest takke mine kolleger fra Budgetudvalget og især vores hovedordfører, hr. Garriga Polledo, for at have støttet de fleste af ændringsforslagene fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og sat dem til afstemning i Parlamentet. Blandt disse har flere især til formål at styrke EU's aktionsmidler i bekæmpelsen af terrorismen. Det drejer sig bl.a. om forhøjelse af Eurojusts aktionsbevillinger. Det drejer sig også om at få skrevet et pilotprojekt på budgettet, som skal forbedre koordineringen for hele Unionen af de midler og aktiviteter, som skal forebygge og bekæmpe terrortruslerne. Vi har også foreslået at styrke de midler, som skal markere alle europæeres solidaritet med ofrene for terrorhandlinger.
Blandt de andre prioriteter vil jeg endnu en gang understrege to, som i vores øjne har en særlig betydning. Vi foreslår, fru kommissær, at henlægge hovedparten af de anmodede bevillinger til posten for passagerrettigheder til reserven. Vi er klar over den uenighed, der i den henseende skiller Parlamentet og Kommissionen, hvad angår beskyttelsesniveauet for de persondata, som luftfartsselskaberne skal levere til de amerikanske toldmyndigheder. Hvis vi stemmer for det stillede ændringsforslag, vil bevillingerne være blokeret lige indtil det øjeblik, hvor Kommissionen, som den har forpligtet sig til gentagne gange, og som Parlamentet har krævet, foreslår et aktivt snarere end et passivt datatransmissionssystem.
Dernæst, og her henvender jeg mig mere specifikt til rådsformanden, foreslår vi at henlægge samtlige bevillinger til agenturet for forvaltning af de ydre grænser til reserven. For at være operationelt og effektivt, hr. formand, har agenturet brug for et hovedsæde, og det skal være permanent. Vi anmoder Rådet om hurtigst muligt at lægge sig fast på dette hovedsæde og helst inden udgangen af dette år. Hr. formand, De har allerede løst mange problemer, jeg mener, De må være i stand til at løse dette også, før De forlader Deres post. På forhånd tak. 
Ferber (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil først takke vores tre ordførere for det fremragende arbejde, de har udført. Jeg vil også inkludere vores udvalgsformand og naturligvis medarbejderne i udvalgssekretariatet, der har forsynet os parlamentsmedlemmer med de nødvendige informationer, så vi kan klare os over for et drevent Råd.
Hr. rådsformand, der er naturligvis også en eftersmag, hvad angår vores forhandlinger. Det vil jeg gerne understrege. EU skal naturligvis spare. Vi skal opstille et økonomisk budget, vi skal omgås ansvarsfuldt med de europæiske borgeres skattepenge. Men det spørgsmål, der opstår, lyder: Er det en opgave i den årlige budgetprocedure at udarbejde et budget med mere og mere dunkle forslag, hvor De i dag ved, at vi i det kommende år vil få et tillægsbudget? Det er ikke noget seriøst initiativ. En sådan adfærd ville ikke blive accepteret af det nationale parlament i nogen af de 25 medlemsstater. Det vil jeg gerne slå meget tydeligt fast.
Forsøg desuden at holde styr på Deres ministre inden for fagområderne overalt i de udenlandske udenrigsministerier. Det er da ikke sjovt - og det siger jeg også for at foregribe de forhandlinger, som hr. Böge nævnte her - at fastlægge øvre grænser over de finansielle overslag, når det samtidig er klart for enhver deltager, at det er ønsketal, som forhåbentlig aldrig nås. Vær sød at være mere ærlige her. Vi er næsten 5 milliarder euro fra den øvre grænse i Agenda 2000. I nedadgående retning! Lad os altså tale om i landbrugspolitikken, hvor mange penge vi virkelig har brug for, og ikke fastlægge beløb via budgetproceduren - kommissæren sagde netop, at hun evt. får brug for et tillægsbudget.
Lad os heller ikke komme med løfter til de 10 nye lande, og så spares der, når det handler om at afvikle et budget med fetichstørrelsen 1,0. Det er min anmodning, og det er også den lære, jeg har draget af disse forhandlinger. Vi har opnået meget med hinanden, men her skal der være større seriøsitet i alle forhandlingerne.
Guy-Quint (PSE ),
   Fru kommissær, kære kolleger, det er nu min tur til at takke alle aktører omkring det budget, som vi skal stemme om om to dage, nemlig Anne Jensen, Salvador Garriga, Reimer Böge og også alle de, som har arbejdet sammen med os.
Jeg vil endnu en gang give udtryk for min forvirring med hensyn til den metode, der er anvendt til at udarbejde dette budget, og især, hvad angår denne andenbehandling, med hensyn til betingelserne for vores aftale med Rådet i november.
Vi er ganske rigtigt nået frem til en aftale og til nogle resultater, men var det nødvendigt med 12 timer for at nå frem til det, der kunne være afklaret med reelle aftalemetoder snarere end et personligt spil, som virkelig har skadet dette budgets indhold? Vi når i dag op på betalingsbevillinger på 1,05 % af BNP. Vi ligger over den skæbnesvangre grænse på 1 %, mens vi til gengæld for fleksibilitetsinstrumentets vedkommende har opnået et uventet resultat, som tillader os at finansiere vores kortsigtede prioriteter takket være en aftale om udgiftsområde 2. Ærlig talt forekom det os yderst vigtig at nå frem til dette resultat, selv om det er meget utilfredsstillende på sigt.
På tidspunktet for forhandlingerne af de kommende finansielle overslag mener vi ikke, at denne metode vil give os mulighed for at få et reelt budget for en reel europæisk politik, og Rådets tilbageholdenhed ved disse forhandlinger forleder mig til at tænke, at hvis vi taler om et loft i forhandlingerne, burde Parlamentet også overveje tanken om en bundgrænse, under hvilken et europæisk budget ikke giver mening.
At fastfryse betalingsbevillingerne ved at skille sig af med forpligtelsesbevillingerne er en vanlig strategi i Rådet, men det er en mærkværdig situation på et tidspunkt, hvor man kræver af alle, hvad enten de er fra den private eller den offentlige sektor, at de sikrer gennemsigtighed, troværdighed og sandhed i læsningen af budgettallene. Det kan ikke blive ved på den måde, og det er nødvendigt, at Unionen stiller de samme strenge krav til sig selv som til andre. Denne situation har givet os mulighed for at frigive de investeringer, som vi ønsker på meget kort sigt, og det vil mine kolleger fortælle Dem om.
Vi ønsker også, og jeg henvender mig nu til Kommissionen, at vi får en meget flot budgetgennemførelse i år, specielt inden for information og kommunikation til borgerne.
Som De, fru kommissær, ville jeg ønske, at vi i år kom et skridt videre med problematikken om gennemførelsen af pilotprojekterne, men også om deres videreudvikling, således at vi bedre kan imødekomme forventningerne fra vores samfund.
Endelig vil jeg bruge et par minutter på at sige, at der er en budgetpost, som har forvirret os. Jeg henvender mig denne gang til mine kolleger for at sige, at vi, da vi accepterede at stemme om pakken om særlige begivenheder, var helt enige om, at begrebet europæisk verdslighed til fulde skulle respekteres. De gav os Deres ord på, at den interkulturelle og interfilosofiske respekt sandsynligvis ville være til stede ved Verdensungdomsdagen i Köln, og at de europæiske midler ville blive brugt udelukkende til verdslige formål. De ved ligesom jeg, at vi vil holde øje med det. 
Vedtagelsen af de andre institutioners budget, som er foregået uden problemer, foranlediger mig kun til at sige, at vi skal gennemgå vores udgifter her, for i kraft af, at vi har pålagt os selv en meget stor beskæring af udgifterne, er vi endt med at censurere os selv, og vi har frataget os selv nogle midler til at arbejde og leve op til vores beføjelser og privilegier i forhold til de andre institutioner.
Til slut vil jeg kun sige, at dette budget uden tvivl vil blive vedtaget uden store problemer i 2005, men at det er et overgangsbudget, som ikke giver nogen reel mulighed for at sikre kontinuiteten, og det er det, der bekymrer os en hel del. Jeg mener ikke desto mindre, at Giovanni Pittella vil være i stand til at tage handsken op, selv om denne metode ikke vil kunne vare ved og kan risikere at forhindre os i for fremtiden at få budgetter, som er på højde med vores politiske projekter. 
Virrankoski (ALDE ),
   Hr. formand, EU's budget for 2005 er nu til andenbehandling i Parlamentet. Jeg vil gerne takke ordførerne Salvador Garriga Polledo og Anne Jensen for deres fremragende arbejde. Jeg vil også gerne takke formanden for Budgetudvalget, hr. Lewandowski, for hans prægtige ledelse af udvalget og kommissær Grybauskaitė og hr. Nicolaï, som repræsenterer Rådet, for deres konstruktive samarbejde.
EU's budget for 2005 opfylder muligvis næste års behov, men der er nogle spørgsmålstegn ved det. Der var meget kævl om betalingsbevillingerne, som så ud, som om de ville blive for små. De udestående forpligtelser er ved at nå op på de 100 milliarder euro, heraf omkring 70 milliarder i strukturfondene. Den ringe gennemførelse af budgettet i de senere år har nu skabt en pukkel. Lige til det sidste ville Rådet begrænse betalingsforpligtelserne. Det krævede en stor indsats at få betalingerne op på 106,3 milliarder euro, hvilket stadig er 7,9 milliarder under det finansielle overslag. Det udgør imidlertid 500 milliarder euro eller over 1 % af EU's BNP. Dette budgetloft, som var foreslået af seks medlemsstater, plagede således mødet i forligsudvalget.
Imidlertid stillede selv Rådet spørgsmålstegn ved, om finansieringen var passende, ved at vedtage den fælles beslutning om, at tillægsbudgetter om strukturfondene så vidt muligt skulle vedtages i én behandling. Udtalelsen er i strid med god budgetpolitik, eftersom budgettet skal omfatte alle kendte udgifter for regnskabsåret. Det skal nævnes, at man på det samme møde i forligsudvalget enedes om at forøge betalingsforpligtelserne i strukturfondene i år med 3,7 milliarder euro, fordi fondene er løbet tør. Heraf var de 2 milliarder euro nye penge.
Under budgetdebatten har spørgsmålet om den bratte vækst i antallet af EU-agenturer været rejst. Til næste år vil der være 23 agenturer, hvoraf de fem vil være nye. Der måtte bruges 40 millioner euro fra fleksibilitetsinstrumentet for at dække deres forvaltningsudgifter, ellers ville de ikke have kunnet finansieres. I nyere tid er der blevet oprettet mange agenturer som et resultat af handler mellem medlemsstaterne. Så sent som i 2000 var der kun syv agenturer. Vi bør derfor straks undersøge, om agenturerne virkelig er den mest effektive måde at udvikle EU's forvaltning på. Det er muligt, at vi etablerer enheder, som er vanskelige at overvåge, og som er medskyldige i at skabe et dobbelt bureaukrati.
Et andet spørgsmål er de forskellige foreninger og organisationer, som modtager betalinger direkte fra budgettet. Disse øremærkede beløb er faktisk i strid med finansforordningen. Vi mener, at systemet er baseret på favorisering, og det slører begrundelserne for økonomisk støtte og gør dem uklare. Parlamentet bør fortsætte med at være et lovgivningsorgan og overlade gennemførelsen til Kommissionen. Det ville være den bedste måde at overvåge uvildigheden på. 
Trüpel (Verts/ALE ),
   Hr. formand, fru kommissær Grybauskaitė, hr. Nikolaï, kære kolleger, i dag diskuterer vi godt nok enigheden med Rådet vedrørende budgettet for 2005, men naturligvis er vi også opmærksomme på nu, hvordan det fortsætter med budgettet for 2006, og hvad der kan forventes i de kommende år, når det handler om de finansielle overslag for 2007-2013.
Derfor siger jeg helt tydeligt til Dem, at min politiske vurdering af det resultat, vi har opnået for 2005, sker med et øje, der græder, og et øje, der ler. Den positive vurdering vedrører fleksibilitetsinstrumentet. Hr. Böge, som jeg vil give ret her, har understreget meget tydeligt, at det er lykkedes os at få disse midler - både på det indenrigspolitiske område, hvad angår agenturerne og på det udenrigspolitiske område, især til valgstøtten i Irak - til at strømme. Det er en succes, og denne succes var også meget nødvendig set fra parlamentsmedlemmernes synspunkt for at kunne løse alle opgaver her.
Det var efter min mening uomgængeligt, at vi kunne holde fast ved vores vigtigste punkt inden for Lissabon-strategien, nemlig opskrivningen af informationspolitikken, således at vi i højere grad kan vende os mod borgerne og vælgerne i Europa. At LIFE-programmet og miljøbeskyttelsesprogrammet heller ikke er blevet fortrængt, er set ud fra et grønt synspunkt naturligvis et fremskridt og vigtigt.
Jeg vil imidlertid sige lige så tydeligt, at min negative vurdering retter sig mod måden, hvorpå betalingerne for 2005 ser ud. Vi er ganske vist afslutningsvis kommet frem til det resultat, at denne forhandlingsrunde ikke gav noget større spillerum, og derfor vil vi også stemme for dette budget. Jeg støtter hr. Ferbers Kritik af Rådet meget og hans udtalelse, hvor han betegnede dette 1 %-kriterium som en falsk fetich fra Rådets side. Det siger jeg meget tydeligt til Dem, da hans udtalelse virkelig har glædet mig, og da det ikke forekommer hyppigt, at hr. Ferber og jeg er enige.
Jeg mener nemlig følgende, og her vil jeg også gerne endnu en gang henvende mig direkte til hr. Nicolaï: De sagde ikke kun under forhandlingerne i forligsproceduren, men også her i Parlamentet i dag, at Europa-Parlamentet ligesom de nationale regeringer naturligvis også skal være villig til at prioritere. Det er rigtigt. Mine kolleger har netop også lige sagt, at vi alle sammen har en stor interesse i budgetdisciplin og seriøs budgetadfærd. Men på samme måde er De nødt til at finde Dem i vores spørgsmål, for hvis man skal prioritere, gælder det naturligvis også for de nationale regeringer. At De mener, at der skal spares ensidigt på bekostning af europæisk politik, er for mig et forkert initiativ. Så truer en renationalisering af politikken, og det er en fejl for det udvidede Europa - vi har for første gang at gøre med budgettet for 25 medlemsstater - med nye opgaver, med nye udfordringer. Hvis man ønsker at føre en reel europæisk politik, skal man også have politisk mod, således at det kommer til udtryk i budgettet. Det ser jeg for øjeblikket ikke i nettodonorlandenes holdning og ved 1 %-fetichen. Det mener jeg er en politisk fejl. Hvis vi ønsker at udvikle vores vidunderlige kontinent i fællesskab og gøre mere inden for økonomisk innovation, udgifterne til uddannelse, unge og nye talenter, skal vi bevæge os i fællesskab, også sammen med Dem, Rådet og nettodonorlandene - og her kritiserer jeg også den rød-grønne regering i Tyskland - for at opnå mere her til fordel for Europa.
Til sidst vil jeg takke alle medarbejdere og kolleger i Budgetudvalget. Jeg håber, at vi i de kommende år fortsat vil arbejde så kraftfuldt sammen for at opnå meget for Europa. 
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, min gruppe har stillet et forslag om forkastelse af budgettet for 2005, og jeg vil gerne forklare årsagerne til dette initiativ. Min gruppe har aldrig talt for en uovervejet forhøjelse af Unionens budget. Vi ønsker en streng forvaltning af de offentlige midler, og især betragter vi ikke budgettet som Unionens eneste instrument til at gennemføre sine ambitioner. I den henseende insisterer vi f.eks. på kravet om en vidtgående omprioritering af Den Europæiske Centralbanks opgaver og funktion. Tilbage står ikke desto mindre, at Unionens budget afspejler en politisk vilje, for der skal afsættes tilstrækkelige finansielle midler til de målsætninger, som stilles op, hvis ikke, er det selve Unionens troværdighed, som står på spil.
Som følge af den stærkere og stærkere pression, som foregår for i stabilitetspagtens ånd at få sænket de offentlige udgifter for enhver pris, havde vi allerede i 2004 det laveste budget i forhold til bruttonationalindkomsten siden 1987. År efter år kritiserer Parlamentet denne restriktive tendens samt den omstændelige budgetgymnastik, som ledsager den, f.eks. flere og flere overførsler og ændringsbudgetter, reducering af nødvendige bevillinger som bevillingerne til udviklingslandene for at kunne finansiere nye anmodninger, f.eks. bidraget til finansiering af genopbygningen af lande, som er hårdt ramt af krig (Balkanlandene, Afghanistan og Irak), og overdreven brug af fleksibilitetsinstrumentet. Parlamentet kritiserer hvert år disse udflugter, og vi har netop også hørt hr. Ferber, fru Guy-Quint og fru Trüpel give udtryk for samme utilfredshed. Jeg foreslår ganske enkelt, at dette i år udmønter sig ikke blot i ord, men også i klar og synlig handling.
Faktisk er det kompromis, som aftalen af 25. november kom frem til for budgettet 2005, nemlig 106,3 milliarder euro - eller sagt på en anden måde, fru Guy-Quint, ikke 1,05 %, men 1,005 % af bruttonationalindkomsten - lavere end Kommissionens foreløbige budgetforslag på 109 milliarder, som i sig selv var lavere end Parlamentets anmodning ved førstebehandlingen på 111 milliarder, en anmodning, der efter tur var lavere end de forpligtelser, som Rådet, Kommissionen og Parlamentet indgik inden for rammerne af de finansielle overslag, der blev fastlagt i fællesskab i 2000, og som opstillede budgettet til 114 milliarder. Den første grund til vores forslag om forkastelse af budgettet for 2005 er, at vi vil markere, at vi omsider vil sætte en stopper for denne systematisk restriktive og kortsigtede politik fra Rådets side.
Den anden grund til vores beslutning er, at næste år bliver Unionens første hele år med 25 medlemmer. At få denne udvidelse til at lykkes forudsætter i vores øjne, at vi giver os selv et budget, som tillader at dække de uomgængelige solidaritetsudgifter, der er forbundet med dette store projekt, uden at det udmønter sig i, at regioner eller befolkninger i vanskelige situationer i de gamle medlemslande lades i stikken. Jeg vil tilføje, at de nye bestræbelser til fremme af beskæftigelse, uddannelse, efteruddannelse, forskning og miljø, som alle kan se nødvendigheden af, kræver faste bevillinger, hvis disse nye bestræbelser ikke skal forbeholdes nogle få rentable nicher og en privilegeret elite. Den anden grund til vores forslag om forkastelse af et magert budgetforslag er, at vi vil have udvidelsen til at lykkes uden at skabe konkurrence mellem de nye og de gamle medlemslande.
Endelig bliver 2005 afgørende for at forsøge at nå frem til en aftale mellem de 25 medlemslande om de finansielle overslag for 2007-2013. Indtil da, er det blevet sagt gang på gang, er der imidlertid et stort problem i forbindelse med disse forhandlinger, nemlig kravet fra seks nettobidragydere til EU-budgettet om for fremtiden at få dette begrænset til 1 % eller endda 0,9 % af bruttonationalindkomsten. Kommissionen har meget apropos mindet om, hvad det konkret ville komme til at betyde, nemlig en uhyre nedskæring i budgettet for 2007 på mere end 9 milliarder euro i forhold til foregående regnskabsår. Hvor skulle der så skæres så drastisk? I de store bygge- og anlægsarbejder, som er annonceret med stor pomp og pragt? I strukturfondene? Lidt over det hele? Skal vi bare lade stå til over for så uansvarlige overslag?
Er det faktum, at man uden sværdslag accepterer et budget for 2005 på 1 % af bruttonationalindkomsten, ikke på sin vis allerede at indlade sig på den tankegang, som præger brevet fra de seks lande? Den tredje grund til vores forslag om forkastelse af budgettet for 2005 er, at vi i tide skal indtage en offensiv holdning i Parlamentet inden de afgørende forhandlinger om de finansielle overslag for de kommende år. 
Whittaker (IND/DEM ),
    Hr. formand, i EU-landene anvendes omkring en fyrretyvendedel af skatteindtægterne af EU's institutioner. I Storbritannien hører vi, at det er en ringe pris at betale for det privilegium at handle med vores naboer og for den velstand, EU har bragt os. Men vi begynder at erkende, sådan som den foregående kommissær, hr. Kinnock, så venligt har bekræftet, at vi ikke behøver at være medlemmer af EU for at handle og samarbejde med EU-landene, og at vores velstand meget vel kunne være højere, hvis vi ikke var medlemmer af EU.
De fortæller os også, at EU-budgettet er lille i sammenligning med de nationale budgetter. Men nationale budgetter betaler for nyttige ting, såsom forsvar, uddannelse, sundhedspleje og pensioner. EU's budget betaler for støtte til landbruget - en støtte, som landbruget ville fungere bedre uden. Det betaler for regionale projekter, som ellers ikke ville være blevet opfattet som værende ulejligheden værd. Det betaler for dårligt organiseret bistand til fjerne lande. Det betaler for revisorer, der finder ud af, at 93 % af de udgifter, der forelå rapporter om, var usikre eller behæftet med mange fejl. Det betaler for Parlamentet her.
Lad os holde op med at diskutere, hvor meget der skal bruges på dette eller hint projekt eller initiativ i en forgæves stræben efter at leve op til Lissabon-dagsordenen. Lad os se på det bredere billede. Som den sidste taler lige har sagt, er der adskillige lande med egne budgetproblemer, der ønsker en grænse på 1 % af bruttonationalproduktet. Kommissionen påpeger med rette, at der skal meget mere til, hvis forventningerne i de nye tiltrædelseslande skal opfyldes. Hvor meget mere - 2 %, 4 %? Hvis EU virkelig koncentrerede sig om de idealer, det bliver ved med at hævde - fred, velstand, stærke økonomier - ville det handle på en helt anden måde. Det ville ikke se på disse forskellige projekter. Det ville åbne markedet ordentligt, internt og eksternt. Det ville holde op med at slå vores erhvervsliv ihjel med tusinder af dårligt betænkte præskriptive regler, og dets budget ville være en lille del af 1 % af bruttonationalproduktet. 
Roszkowski (UEN ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, arbejdet med EU's budget for 2005 er næsten afsluttet. Kommissionen foreslog et budget på 109 milliarder euro, Rådet foreslog et beløb på 105 milliarder euro, og Parlamentet foreslog 111 milliarder euro. Det endelige beløb ligger på 106 milliarder euro. Ordførerne skal naturligvis have tak for deres arbejde, men spørgsmålet er, om dette kan kaldes en succes og et rimeligt kompromis. Det er imidlertid ikke det vigtigste spørgsmål. Det er meget vigtigere, at resultatet er lavere end forventet. Jeg kan se, at der er andre medlemmer, der er enige. Nedskæringspolitikken vandt den dag, på trods af udvidelsen af EU med optagelsen af 10 nye medlemsstater. Ønsketænkningen vandt, nemlig at man kan få et større EU for færre penge. Det udgiftsniveau, man er blevet enig om, kan få indflydelse på de finansielle overslag for 2007-2013, og det er endnu mere bekymrende. Gruppen Union for Nationernes Europas holdning til budgettet for 2005 er, at det ikke kan forkastes i øjeblikket, men vi ser ingen grund til jubel.
Dette er også en lejlighed til lidt dybere overvejelser. George Kennan bemærkede en gang, at den sovjetiske ekspansion skyldtes manglende evne til at løse interne problemer. Jeg håber ikke, det samme kommer til at gælde for EU. Desværre er der nogle bekymrende ligheder med hensyn til to spørgsmål, hvoraf det ene er den økonomiske politik. Indtil nu har EU's politik gået ud på at sikre samhørighed og økonomisk solidaritet og hjælpe de mindre udviklede lande for at fremme medlemsstaternes udvikling som helhed. I øjeblikket er man ved at fjerne idéen om samhørighed og økonomisk solidaritet fra EU's aftaler. Hvis man svækker samhørighedspolitikken eller fjerner den helt, kan det føre til, at forskellene bliver endnu mere rodfæstede i fremtiden. Det er især sandsynligt, hvis Lissabon-strategien kommer til at betyde, at man opgiver den økonomiske politik, altså søger at opnå den højest muligt kvalitet til den lavest mulige pris, til fordel for socialpolitikken i de mere udviklede lande. Jeg taler om at beskytte job i de lande, som er belastet af meget store sociale udgifter. Det andet spørgsmål, jeg gerne til tage op, er, at Europa ikke er i stand til at definere sin egen identitet. Begivenhederne omkring hr. Buttiglione og den manglende integration af muslimske samfund i Vesteuropa, som beskrevet for nylig i , er to relevante eksempler, og det samme er spørgsmålet om teksten i præambelen til forfatningen. Samtidig begynder vi at diskutere udvidelse med Tyrkiet uden at tage højde for de grundlæggende spørgsmål, som adskiller EU fra Tyrkiet. Det omfatter sociale, økonomiske, politiske og kulturelle problemer. Svaret på konflikten mellem teorien om universelle standarder og særlige standarder har været at feje alle standarder til side. De, som er parat til at gå uendeligt langt for at opnå et føderalt Europa uden grænser, uden ideologisk identitet og samhørighedspolitik, handler til skade for EU. De modarbejder langsomt, men mere sikkert EU end de, som i øjeblikket ønsker at skade EU med ekstremistiske udtalelser. Der kan kun være én konklusion, nemlig at EU i fremtiden må præsentere en bredere ideologisk identitet og stille større ressourcer til rådighed for at gennemføre samhørigheds- og solidaritetspolitikken effektivt.
Kozlík (NI ).
   - Tak. Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne tage et par af hr. Roszkowskis bemærkninger op og fremlægge nogle få kendsgerninger og tal. For 2005 har Kommissionen præsenteret et forslag til udgifter på 109 milliarder euro, Rådet kom i sin førstebehandling med et forslag på 105 milliarder euro, og Parlamentet har regnet sig frem til udgifter på 111 milliarder euro. Det skaber et indtryk af kompetent aktivitet. I anden runde har Rådet igen fremlagt et forlag til udgifter på 105,3 milliarder euro, mens Parlamentet foreslår 106,3 milliarder, altså omkring 5 milliarder mindre end i første omgang. Det er helt klart, hvem der tager føringen i dette pingpongspil om budgettet, men det er også klart, at budgetprocedurerne stadig ikke er defineret præcist.
Hvis det foreslåede udgiftsniveau bliver vedtaget af Parlamentet, vil det udgøre en stigning på 6,5 % i forhold til 2004. Sammenlignet med det forventede inflationsniveau i euroområdet er det en beskeden stigning, men når man sammenligner den med behovet for at finansiere EU's politiske mål og prioriteter, er der mindre grund til optimisme. Så længe kvalitetskriteriet for EU's budgetprocedure er at få bidrags- og betalingsniveauet til at passe sammen, er der snarere grund til at være pessimistisk. For et par dage siden godkendte Europa-Parlamentet Revisionsrettens beretning for regnskabsåret 2003. Under Parlamentets diskussion om denne beretning var der enighed om en af de centrale konklusioner, nemlig at trækningsniveauet for kreditbetalinger eller gennemførelsen af betalingerne var temmelig lav og i en lang periode har ligget mellem 80 og 90 %. Her er budgetforslaget for 2005 ingen undtagelse, for her foreslås der et gennemførelsesniveau for betalinger på 90 %. Hvad angår strukturfondene ligger redskaberne til at gennemføre budgetmidler i form af betalinger hos regeringerne i EU's medlemsstater. Det er derfor en vigtig opgave for Parlamentet at bruge sine politiske instrumenter og at opnå mediernes støtte til at lægge pres på regeringerne og Rådet for at få dem til at gøre større og mere effektiv brug af de disponible midler til at finansiere EU's fælles politikker. Hvis det ikke sker, vil Parlamentets budgetprocedure fortsat kun være en test af Europa-Parlamentets medlemmers loyalitet over for deres hjemlige regeringer i stedet for en test af budgetprocedurens effektivitet og konkurrenceevne og anvendelsen af EU's midler. Tak. 
Formanden.
   - Vi går nu i gang med talerne fra de andre talere, der er opført. Jeg giver først ordet til hr. Salafranca Sánchez-Neyra, som jeg gerne vil sige undskyld til for den lille fejltagelse i forbindelse med talernes rækkefølge. Det lykkedes os at rette op på dette takket være hans og hr. Lewandowskis assistance. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg mener faktisk, at det står i Parlamentets forretningsorden, at det efter ordførerne for de korresponderende udvalg er ordførerne for udtalelserne fra de relevante udvalg, der plejer at få ordet.
Når det er sagt, hr. formand, vil jeg gerne takke Dem for Deres høflighed og lykønske hovedordføreren for budgettet, hr. Garriga Polledo, med hans fremragende indsats og den måde, han har ført forhandlingerne med Rådet og Kommissionen på.
Inden for udgiftsområde 4 har vi haft de traditionelle problemer inden for dette kapitel, i år med de 200 millioner euro til Irak, som rådsformanden har påpeget. Vi har været i stand til at finde en tilfredsstillende løsning, men det ville under alle omstændigheder have været bedre for os med den løsning, som Kommissionen foreslog, for den ville have sparet os for beskæringer af udgiftsområde 4 på 15 millioner euro.
Jeg synes, at hr. Böges bemærkninger er helt relevante, det vil sige, at vi ikke år efter år kan blive ved med at påtage os nye forpligtelser på bekostning af EU's traditionelle eksterne prioriteringer.
Vi er nødt til at rationalisere anvendelsen af fleksibilitetsinstrumentet, som der findes nogle regler for, som det er nødvendigt at respektere af hensyn til vores europæiske projekts troværdighed. Vi kan formentlig finde en måde at løse dette spørgsmål på i forbindelse med revisionen af de kommende finansielle overslag.
Hr. formand, jeg vil også gerne takke ordføreren for udtalelsen fra Udviklingsudvalget, hr. Wijkman, for hans fremragende samarbejde og den velvilje, som han hele tiden har lagt for dagen for at finde løsninger, der var forenelige med hans udvalgs og Udenrigsudvalgets prioriteringer. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at ønske kommissæren held og lykke med arbejdet og bede hende om at gøre vores arbejde lettere ved ikke at påtage sig forpligtelser, der ikke er opbakning for i budgettet, for jeg mener, at det er den bedste vej til et mere effektivt samarbejde om det mål, der inspirerer os alle. 

Pittella (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi har afsluttet en vanskelig forhandling med et anerkendelsesværdigt resultat. Det kan vi takke ordførerne hr. Garriga Polledo og fru Jensen, alle de politiske grupper og den nye kommissær for. Hun har givet os en værdifuld hjælp, og jeg vil også sende hende de bedste ønsker.
Parlamentet kan være tilfreds med aftalen, eftersom den giver mange positive resultater. Det har været et vanskeligt forløb, men nu er vi nået til vejs ende, idet vi har opnået en finansiering af genopbygningen i Irak, fastholdelsen af de traditionelle geografiske politikker, midler til de små og mellemstore virksomheder, information og forskning samt ressourcer til agenturerne. Desuden er der blevet opført midler til strukturressourcer og pilotprojekter på budgettet. Nogle af disse er meget interessante, f.eks. Erasmus for lærlinge og de pilotprojekter, der tager sigte på konfliktforebyggelse og en reduktion af lette våben.
Til gengæld kan vi ikke erklære os tilfredse med den måde, som kapitlet om betalingsbevillinger blev afsluttet på. Jeg ved godt, at det hverken er Parlamentets eller Kommissionens skyld, og at Kommissionen faktisk hjalp os og gjorde, hvad den kunne. Den stenkolde fasthed, som Rådet forsvarede 1 % med, fortjener dog en bedre sag og er ikke noget godt tegn, hverken for forhandlingerne om de finansielle overslag eller for det næste budget, hvor jeg håber, at vi - sådan som Catherine Guy-Quint også gav udtryk for - når nogle mere ambitiøse og tilfredsstillende mål.
Vi nåede en smule over 1 %. Det er et signal, som det var rigtigt at sende, eftersom Parlamentet ikke vil acceptere finansielle overslag, der tvinger EU til at give afkald på sine opgaver og pligter, som er stadfæstet i traktaterne. Der kommer nogle sære idéer til udtryk, og undertiden benytter man sig også af en slags psykologisk terror over for de nye medlemsstater for at få dem til at støtte den såkaldte stringente linje.
Kære kolleger, stringens er ensbetydende med en gennemsigtig, effektiv og virkningsfuld forvaltning, men indebærer ikke, at man skal sige nej til at handle med det lederskab, som de europæiske borgere forventer. I traktatens artikel 158 står der, at den økonomiske og sociale samhørighedspolitik er en af Europas vigtigste opgaver. De, som går ind for magre budgetter, for strukturfondenes reduktion og koncentration på visse områder, for en renationalisering af samhørighedspolitikken og for at fratage Lissabon-strategien de nødvendige ressourcer, skal vide allerede nu, at de vil møde stærk modstand her i Parlamentet. 
Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, som repræsentant for min gruppe har jeg fulgt budgetdebatten i Budgetudvalget siden foråret. Jeg er sikker på, at begge ordførere har gjort deres bedste, men min gruppe foreslår alligevel, at vi forkaster budgettet af de politiske grunde, som vores formand Francis Wurtz nævnte ved begyndelsen af dette møde.
Problemet set fra Parlamentets synspunkt er budgetdisciplinen, som ikke er tilstrækkeligt fleksibel. En stringent budgetdisciplin bliver suppleret af en interinstitutionel aftale, som blev smuglet gennem Europa-Parlamentet i maj 1999. Det foregående Parlament havde ligesom det nuværende ingen indflydelse på loftet for de forpligtelser, der var fastsat i den interinstitutionelle aftale.
Den eneste måde at skabe større fleksibilitet på ville være at ophæve den interinstitutionelle aftale, som blev til under så mærkelige omstændigheder, men det har Parlamentet ikke været villigt til at gøre, på trods af, at budgettets manglende fleksibilitet er almindeligt kendt. Denne mangel på fleksibilitet er i Rådets interesse, men ikke i Parlamentets. Jeg vil imidlertid gerne takke formanden for Budgetudvalget og ordførerne og koordinatorerne for deres fremragende samarbejde, selv om min gruppe har besluttet at foreslå, at budgettet forkastes. 
Kristovskis (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne kommentere budgettet for udenrigs- og sikkerhedspolitikken. Allerede for et par årtier siden blev det forudsagt, at det 21. århundrede ville blive en periode med forøget risiko og trusler. På den baggrund er EU's ønske om ikke bare at fremme stabiliteten i Europa, men også at opnå større indflydelse på verdens sikkerhedsprocesser generelt, meget vigtigt. Det bekræftes af EU's erklærede ønske om og voksende evne til at deltage i konfliktforebyggelse og krisestyring, og udfordringerne bliver naturligvis ikke mindre.
Det forventes, at antallet af civile krisestyringsoperationer vil blive fordoblet i nær fremtid. Specialister diskuterer eventuelle operationer i Irak, Sudan og Congo. Det er ikke mindre vigtigt at opretholde en stabil situation i EU's nabolande. Det er værd at nævne Georgien og operationerne på Balkan. Vi må heller ikke glemme, at terrortrusler i selve EU er en realistisk mulighed. Det er stadig vigtigt, at der træffes foranstaltninger til at forhindre spredningen af masseødelæggelsesvåben. Europas institutionelle kapacitet inden for krisestyring må udvikles.
Derfor er det klart, at tendensen i aktiviteterne under EU's udenrigs- og sikkerhedspolitik uundgåeligt er for opadgående. Når man ser, hvor mange ressourcer der er afsat til alle disse foranstaltninger på budgettet for 2005, giver det imidlertid anledning til bekymring over diskrepansen mellem Europas politiske ambitioner og de økonomiske ressourcer, der er til rådighed til at opfylde disse ambitioner. De utilstrækkelige ressourcer til at opfylde EU's sikkerhedsstrategi er et emne, som ofte diskuteres blandt specialister i de relevante institutioner. Det er naturligvis positivt, at Europa-Parlamentet under andenbehandlingen afsatte 10 millioner mere til FUSP end under førstebehandlingen. Men selv det gør det ikke muligt at forstå, hvilke taktiske overvejelser der fik Parlamentets Budgetkontroludvalg til at afsætte 10 millioner mindre under førstebehandlingen til koordineringen af disse vigtige målsætninger. Desværre var det nødvendigt at aktivere forligsproceduren for at forhindre denne fejlagtige holdning fra Europa-Parlamentets side. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, mere, mere, mere lyder det fra alle sider, når man lytter til debatten. Jeg er også for mere, dog også for mere effektivitet og gennemsigtighed, når der tales om Lissabon-strategien, om sikkerhedspolitik. Pengene ville være der, hvis vi langt om længe ville slagte de store, hellige køer, som er skjult i Parlamentets budget og naturligvis især i det store 100 milliarder-budget.
Jeg vil blot nævne to punkter i den forbindelse. Gennemsigtighed ville også betyde, at det ville stå klart, hvordan de politiske partier nu reelt skal finansieres. Det blev ikke besvaret entydigt under førstebehandlingen. Gennemsigtighed ville også betyde, at sekretariatstillægget, som skal forhøjes nu igen, endnu en gang ville komme til afstemning. Det er desværre ikke tilfældet. Man må dog ikke undre sig, hvis der er tale om netop denne iagttagelse udenfor, nemlig at der i forbindelse med budgettet er tale om et basarspil, og De, fru kommissær, så citeres for at være en, der har eftergivet 1 milliard euro pr. time. I den form kan man ikke opstille noget solidt budget, det kræver opklaring og forandring. 
Lewandowski, Janusz (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har lært noget meget nyttigt i Budgetudvalget, som har gjort livet meget lettere for mig, og det er, at det er bedst at begynde med at takke de relevante personer, så man har god tid til at gøre det. Jeg vil derfor gerne takke hr. Garriga Polledo, ordføreren, og også fru Jensen. Man skal huske på, at koordinatorerne og næstformændene er ansvarlige for den samarbejdsånd, som karakteriserer arbejdet med budgettet i Europa-Parlamentet. Det står i kontrast til tilsvarende arbejde i nationale parlamenter. Det er derfor på sin plads at takke hr. Ferber, fru Guy-Quint, fru Trüpel, hr. Seppänen, hr. Roszkowski og hr. Walter, hr. Böge og hr. Mulder, næstformændene. Jeg er sikker på, at den samme samarbejdsånd vil sejre på torsdag, når vi skal sætte de sidste prikker over i'erne på budgettet for 2005. Den endelige udgave af dette budget er et resultat af meget vanskelige forhandlinger med Rådet. Vi påskønner det nederlandske formandskabs ønske om at samarbejde og finde et kompromis, især hr. Nicolaïs indsats, ligesom vi påskønner den indsats, der blev ydet af kommissær Grybauskaitė, som fungerede som ordstyrer i mødets anspændte timer.
Det er i hvert fald sandt, at Parlamentet forsvarede sine prioriteter. Det tyede til fleksibilitetsinstrumentet, særligt inden for indenrigspolitik og udenrigspolitik, som er meget vigtige områder for os. Ikke desto mindre har dagens talere i Parlamentet understreget, at situationen vil blive værre. Hvis vi ser ind i fremtiden, til det næste flerårige finansielle overslag, ser tingene mere trøstesløse ud. Jeg er overbevist om, at man ikke kan beskrive nedskæringen af strukturfondene sammen med en trepartserklæring om at forberede et tillægsbudget som sund finansplanlægning.
Med hensyn til budgetproceduren repræsenterede 2005 en ny begyndelse. Derfor var det særligt vigtigt, at forvaltningen var god. Jeg vil derfor gerne slutte med at takke fru Fialho, hr. De Feo og hele holdet. De er sande embedsmænd af den type, som der desværre stadig er stor mangel på i det postkommunistiske Europa. De varsler godt for det fremtidige arbejde med budgettet. 
Maňka (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, investeringsbetingelserne i EU's lande er gunstige for øjeblikket. Vi har lave rentesatser, der er ikke noget inflationspres, og vi har tilstrækkelige reserver. Hvis vi imidlertid sammenligner EU's økonomi med USA's, må vi sige, at investorerne opnår en større profit og en hurtigere tilbagebetaling af deres investeringer i USA med det samme investeringsniveau. EU må derfor sigte mod strukturelle reformer på alle niveauer og i alle sine institutioner. Det er ikke rimeligt at måle effektiviteten af de økonomiske ressourcer, der investeres i specifikke områder og industrier, udelukkende på basis af deres standard. I mangel på feedback, som kunne give os grundlag for at evaluere kvantitative indikatorer, må vi integrere og udvikle målingen af kvalitet og målingen af værditilvæksten. Det gælder også for videnskab og forskning, som hr. Wurtz sagde i dag. Medlemsstaterne skal involveres i denne proces. De bør hver især udarbejde deres egen Lissabon-strategi, deres egne finansielle overslag og basere deres indtægter og udgifter på dem. Vi ved alle, at den vigtigste slagmark for Lissabon-målene er gennemførelsen af reformerne på nationalt plan. Jeg nævner alt dette, for når vi taler om de årlige budgetter, finansielle overslag og Lissabon-strategien, taler vi altid om fælles kasser. Vi har endelig fundet et kompromis i vores diskussioner om budgettet for 2005. Jeg tror, vi kan godkende budgettet i fællesskab. Jeg vil gerne takke alle medlemmerne af Budgetudvalget for deres konstruktive indstilling. Vi ved alle, at budgettet for 2005 er et overgangsbudget. Udarbejdelsen af nye finansielle overslag ligger foran os. Ved hjælp af dem vil vi have en chance for at give Lissabon-strategien en bedre start, og den ville dermed få en anden kvalitet. 
Martinez (NI ).
   - Jeg vil gerne først takke vores ordfører, Salvador Garriga Polledo, selv om han har måttet melde afbud, for det er naturligvis et meget stort stykke arbejde at forestå behandlingen af budgettet.
Sidste år, hr. rådsformand, fru kommissær, overskred budgettet den symbolske grænse på 100 milliarder euro. I år fornemmer man, at det har mistet sin nyhedsværdi. Vi er ved at nå til enden på to store budgetperioder og måske til enden på to politiske verdener.
For det første er vi naturligvis ved at nå til enden på Prodi-perioden og programmeringen for 2000-2006, og vi har allerede i et midlertidigt udvalg arbejdet og arbejder fortsat på perioden 2007-2013. Men samtidig er vi også ved at nå til enden på en periode med europæisk budgettilbageholdenhed. EU-budgettet er faktisk selv med sine 106 milliarder euro mindre end den spanske stats budget (117 milliarder euro for den spanske stat).
Enhver kan således forstå, at med Tyrkiets indtræden er det ikke 277 millioner euro, som skal tilføres, på førtiltrædelsesstadiet, men 33 milliarder euro hvert år. Om 10 år vil EU-budgettet derfor være fordoblet, og spørgsmålet om europæisk skat vil komme på tale. Der vil ikke længere være tale om 1 % eller 1,24 % af bruttonationalindkomsten.
Nu ser vi de første tegn på, at to politiske verdener er ved at være ovre. For det første den verden, hvori der er forbindelser mellem Parlamentet og Rådet, eftersom skellet mellem OU og IOU vil være forsvundet i 2009, og Europa-Parlamentets flertal af landbrugsmodstandere vil defavorisere landbruget og landdistrikterne. Det vil samtidig være enden på en anden verden, som vi allerede ser komme, eftersom landbrugsbevillingerne i 2005-budgettet er blevet beskåret med 1 milliard euro, og disse bevillinger herefter vil blive ribbet for at finansiere andre ting med landbrugsudviklingen som undskyldning. Posthusenes, stationernes, kommunekontorernes og de offentlige serviceydelsers forsvinden fra landsbyerne viser imidlertid tydeligt, hvor vi er på vej hen.
Derfor ville jeg have ønsket, at vi med hjælp fra vores ordfører og vores kolleger i budgettet for 2006 kunne indføre en europæisk fest for borgmestrene i landdistrikterne for at hylde de 90.000 landborgmestres arbejde i Europas landsbyer. Hvad resten angår, hører budgettet for 2005 allerede hjemme i den sympatiske verden, der kendetegner et Europa med en global ambition og et provinsielt budget. 
Formanden.
   - Hr. Martinez, jeg var ikke selv klar over, at vi var i færd med at behandle alle disse ender på en gang under budgetforhandlingen. Måske vil hr. Dombrovskis sige noget andet. 
Dombrovskis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, PPE-DE-Gruppen står for gennemsigtighed og bedst mulig anvendelse af EU's budgetmidler. PPE-DE-Gruppen beklager, at Europa-Parlamentets flertal har forkastet vores gruppes forslag vedrørende nedsættelse af Europa-Parlamentets udgifter til under de traditionelle 20 % af de samlede forvaltningsudgifter. Det skal anerkendes, at vi i år har overført omkring 150 millioner euro af ubrugte midler til forudbetaling af næste års udgifter. Det viser klart, hvor velfunderet forslaget fra PPE-DE-Gruppen var.
Med hensyn til andre institutioner havde Europa-Parlamentet allerede før førstebehandlingen vurderet anmodningerne om ekstra midler fra EU-institutionerne, og det støttede under førstebehandlingen disse anmodninger, som blev anset for at være berettigede. Man skal huske, at størsteparten af anmodningerne om ekstra midler fra EU-institutionerne er relateret til EU's udvidelse og til de nye finans- og personaleforordninger. Derfor fornyede vi under andenbehandlingen principielt anmodningerne om ekstra midler fra EU-institutionerne, som Europa-Parlamentet havde godkendt, men som Ministerrådet havde forkastet. For at sikre større gennemsigtighed i EU's budget og korrekt brug af budgetmidlerne har Europa-Parlamentet præsenteret to nye initiativer. For det første opfordrer vi Kommissionen til, når den fremsender sit årlige forslag til EU's budget, samtidig at sende informationer om officielle stillinger, som er ledige eller er blevet reorganiseret i årets løb. På den måde vil Europa-Parlamentet bedre kunne vurdere, om anmodningen om nye officielle stillinger er berettiget. For at sikre en bedre udnyttelse af EU's budgetmidler med hensyn til behovet for ekstra lokaler, især i forbindelse med udvidelsen, opfordrer vi for det andet alle EU-institutionerne til at samarbejde og lade de andre institutioner benytte deres lokaler. På den måde vil man kunne sikre, at der er lokaler til rådighed til forskellige møder og andre arrangementer uden ekstra udgifter til at bygge eller leje lokaler.
Til slut et par ord om regionalpolitik. Europa-Parlamentet glæder sig over forbedringerne i 2004 i udnyttelsen af strukturfondene og forstår ikke Økofins holdning om at reducere betalingsbevillingerne for 2005. Europa-Parlamentet mener, det er nødvendigt at betale forpligtelserne i de finansielle overslag i rette tid og ikke udsætte betalingerne til det sidste år af de finansielle overslag. 
Kilroy-Silk (NI ).
   - Hr. formand, disse mennesker er uforskammede, og jeg er forbløffet over, at de har den dristighed at vise sig her. De har ikke fået deres regnskaber godkendt i de sidste 10 år, og de vil have flere penge at spilde, at forsømme, at bruge til svig og korruption. Hvis de havde drevet en lille virksomhed i mit land, ville de ikke kun være blevet retsforfulgt, de ville sandsynligvis have været i fængsel!
Hvorfor bør jeg stemme for dette? Fortæl mig det! Hvorfor skulle nogle af mine vælgere? Hvorfor skulle nogle af mine landsmænd? I mit land er der 2,6 millioner pensionister, der lever i fattigdom på behovsbaserede pensioner. Der er 3,6 millioner børn under fattigdomsgrænsen. Der er 3,9 millioner voksne uden børn, der lever i fattigdom. Og vi er et rigt land! Vi er den fjerdestørste økonomi i verden.
Hvorfor lever så mange af mine vælgere i fattigdom? Fordi De får pengene! Fordi 19 milliarder pund af dem går til den ineffektive fælles landbrugspolitik for at støtte ineffektive franske, italienske og græske landbrugere. Hvorfor skulle mine vælgere lide på grund af deres svig, korruption og ineffektivitet? Det bør de ikke. Bare det at få vores penge tilbage fra den fælles landbrugspolitik ville forøge pensionerne med 30 pund om ugen. Blev mine vælgere opfordret til at give deres penge til Frankrig, Italien og Grækenland? Nej! Blev de spurgt til råds? Nej! Fik de lov at stemme? Nej! Og ville de have stemt for det, hvis de havde fået mulighed for det? Nej, det ville de ikke, og det vil jeg heller ikke.
De kan lægge hammeren nu, hr. formand, for jeg har sluttet til tiden. 
Formanden.
   - Absolut, jeg beklager for øvrigt, for vi ville gerne have haft Dem til at fortsætte. Faktisk ved jeg ikke, hvad De talte om, om det virkelig drejede sig om EU, men det var uden tvivl budgettet. 
Grosch (PPE-DE ).
   - Hr. formand, måske er det det bedste bidrag til demokrati, når man fortsat forholder sig objektivt, selv om man ikke er indforstået. Jeg vil forsøge at holde mig til det, for Transport- og Turismeudvalget var ikke indforstået med forslagene på alle punker. Det fastsatte to vigtige punkter. For det første hvad angår de transeuropæiske net, hvor vi som led i udvidelsen i det mindste ønskede at markere os. Her blev forpligtelsesbevillingerne forhøjet. Jeg mener, at det er et positivt tegn, fordi udgifterne jo skal svare til projekterne.
For det andet hvad angår agenturerne. Her er situationen i vores øjne langt vanskeligere. For hvad enten det handler om sikkerhed, vejtransport, lufttransport, transport til søs eller jernbanetransport, har vi på mange områder at gøre med en politisk enighed mellem Rådet, Parlamentet og Kommissionen. Men når det handler om at forsyne det med de nødvendige midler, er det på forbløffende vis ikke altid tilfældet. Derfor opstår der i vores øjne i forbindelse med disse agenturer først og fremmest det spørgsmål, om personaleomkostningerne virkelig hører til her, fordi de jo forringer de operative midler, eller om personalemidlerne burde høre til andre steder. Jeg vil ikke komme nærmere ind på de tekniske detaljer her.
Desuden handler det om meget vigtige områder. Vi er naturligvis glade for, at der ved bekæmpelsen af havforureningen endelig af denne nulpost, som blev planlagt og foreslået af Rådet, nu står nogle midler til rådighed, således at vi i det mindste kan erklære udadtil, at vi nu, efter at vi har fået den politiske vilje, også råder over midlerne til at gribe ind dér. Om de 17 millioner euro er tilstrækkelige, selv om vi har foreslået langt over 20 millioner, vil fremtiden vise. Det gælder også for jernbanetransporten og for lufttransporten. Fra disse agenturer kommer der entydige tegn på, at man ikke kan arbejde korrekt med de midler, der stilles til rådighed. Derfor vores advarsel fra Transport- og Turismeudvalget: Vi må ikke vente på den næste katastrofe, før midlerne tilpasses til realiteterne. 
Bowis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne referere til to aspekter af denne debat. Det første er henvisningerne til agenturerne og bioterror, og jeg kæder disse to ting sammen, fordi en del af indsatsen mod bioterror sker gennem det nye Center for Kontrol med Sygdomme, der nu er blevet etableret i Sverige. Et af klagepunkterne i dette papir er, at de ikke er blevet tilstrækkeligt finansieret, så der er usikkerhed om, hvordan de skal virke.
Vores borgere tror, at Europa ofte er beskæftiget med at bruge penge på aktiviteter, der ikke er ganske nødvendige. Der er visse aktiviteter, som de mener er fundamentalt nødvendige. Det gælder først og fremmest deres sikkerhed, og det er i vores interesse, og det er vores ansvar at sikre, at der er tilstrækkelige midler hertil. Derfor håber jeg, at Kommissionen og mine kolleger her i Parlamentet i fremtiden vil sikre, at agenturer, der beskæftiger sig med spørgsmål som fødevaresikkerhed, kontrol med medicin, og evaluering og kontrol med sygdomme og forebyggelse, bliver håndteret ordentligt.
Det andet aspekt drejer sig om det arbejde, der ligger forude med hensyn til vacciner og støtte til udviklingslandene. Vi ved, hvor vigtige disse ting er - jeg har selv fremlagt en betænkning om truslerne mod sundheden i udviklingslandene. Vi ved, at vaccinationskampagner har været effektive, men der er meget mere, der kan gøres. I de sidste fire år er ca. 35 millioner børn blevet vaccineret - f.eks. mod hepatitis B - men millioner af børn er i fare og dør, fordi der ikke er tilstrækkelige midler til rådighed. Jeg glæder mig meget over det, der bliver gjort for at finde penge til vaccinationsfondene, og jeg håber, vi kan fortsætte i den retning, for også det gør en forskel, som vi kan være stolte af. 
Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne rette en varm tak til ordføreren hr. Garriga Polledo det glimrende samarbejde. Selv om jeg kun er moderat tilfreds med slutresultatet, så synes jeg, han har gjort, hvad kan kunne for at sætte Parlamentets position og især de europæiske landområders position i perspektiv.
Det samme mener jeg gør sig gældende for det nederlandske formandskab, og det bringer mig direkte til min største skuffelse i forbindelse med dette budget. Med denne aftale ligger vi i sidste ende næsten en milliard under det korrekte skøn og Kommissionens forslag om, hvad der er behov for. Jeg ved, at det nederlandske formandskab har spillet en positiv rolle for til dels at undgå dette, men jeg er dybt skuffet over resten af Rådet, som ikke fulgte det sidste kommissionsforslag.
Det undrer mig, når jeg tænker på de europæiske landområders situation, når jeg tænker på den store landbrugsreform, der nu er sat i gang, og som vil føre til nogle drastiske indkomstnedgange, men det undrer mig også, når jeg tænker på det kæmpe program for udvikling af landdistrikterne, som vi skal introducere nu i de 10 nye medlemslande. Under disse omstændigheder er det uacceptabelt at spare i det omfang, især hvis vi gør os klart, at udgifterne til landbruget vil udgøre omkring 0,4 % af BNP til næste år. Det er meget lidt, når vi ser på, at Europas landbrug og gartnerier lever op til verdens skrappeste standarder med hensyn til miljø, dyrevelfærd, landskabsbevaring og fødevaresikkerhed. En billig løsning kan vise sig at skjule en grim overraskelse.
Vi kan ikke fortsætte sådan. Jeg håber ikke, dette vil føre til yderligere nedskæringer af landbrugsbudgettet, men at vi vil fortsætte med at kæmpe for et konkurrencedygtigt landbrug, også i Europa. I den forbindelse vil jeg gerne sige to ting til medlemmerne af Det Forenede Kongeriges Uafhængighedsparti og løsgængerne som svar på de beskyldninger, de har rettet mod EU's landbrugspolitik. Jeg kan fortælle dem, at Det Forenede Kongerige får en uforholdsmæssig stor andel af landbrugsmidlerne. Nederlandene repræsenterer 7 % af produktionen og modtager kun 2 % af pengene. I Det Forenede Kongerige gør nøjagtig det modsatte sig gældende. Uden Europa-Parlamentet kunne mund- og klovsygekrisen i Det Forenede Kongerige ikke have været løst tilfredsstillende. Hvis de herrer ikke kan finde ud af andet end at komme med nedsættende bemærkninger, så har de ikke forstået budskabet, inklusive i de britiske landområder, og de svigter de britiske landområder. Uanset hvad, så holder Parlamentet og Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og Europæiske Demokrater øje med de britiske landområder.
Surján (PPE-DE ).
   - Europas borgere vil bedømme vores handlinger. Jeg synes, at vi med dette budgetkompromis roligt kan se dem i øjnene, og det giver os midlerne til at nå vores mål. Men vil de midler, der er beskrevet i budgettet for 2005, være tilstrækkelige i det lange løb? Vi forstår, at underskud på statsbudgettet får regeringer til at forsøge at formindske udgifterne. Men hvis udgifterne kommer under et vist niveau, bliver det meningsløst, hvis målene bliver ved med at være drømme, vil hver euro, der bliver brugt, være smidt ud ad vinduet. Sådan er det nuværende budget ikke endnu, men vi bør gøre mere for bestemte områder for at sikre, at vores virksomheder kan blive konkurrencedygtige på verdensplan, og for at hjælpe samhørighedslandene med hurtigere at nå op på siden af de andre stater.
Vi skal være opmærksomme på, at dette kompromis, som jeg støtter, giver langt færre penge ud, end det var planlagt ved budgetplanlægningen i 1999. Nu, hvor det er tid til en ny planlægning, opstår spørgsmålet om, hvad der er meningen med at opstille mål for en fjern fremtid, eller nævne tal for flere år frem i tiden, hvis vi ikke opfylder dem. Vi, som levede under Sovjetunionens dominans, har levet med og oplevet, hvad det vil sige at opstille femårsplaner ud fra ubegrundede tal. Jeg håber, EU undgår disse faldgruber, det tror jeg på, at det vil, og jeg støtter næste års budget.
Dover (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne endnu en gang undskylde, at jeg ikke var til forligsmødet, som var en meget langvarig affære med hårde forhandlinger. Jeg vil gerne udtrykke min anerkendelse af den nye kommissær, og i særdeleshed af den minister, der stod i spidsen for det.
Jeg har hørt, at Ministerrådet var enigt i sin holdning til, hvad udgiftsniveauet skulle være. Da jeg kommer fra Det Forenede Kongerige - selv om jeg ikke tilhører samme politiske parti som regeringen - glæder jeg mig meget over denne udtalelse samtidig med udtalelsen fra fem andre lande om, at der ikke bør være noget udgiftsniveau over 1 % af BNI eller bruttonationalproduktet. Det glæder mig meget, at netop dette blev resultatet af forligsforhandlingerne.
Med hensyn til agenturerne må man tænke mere over spørgsmålet om deres indtægter i fremtiden. Jeg glæder mig over udviklingen bort fra intern aktivitet, bort fra Kommissionen og hen imod agenturer, der befinder sig på arms længde. Men de har bredt sig kraftigt, hvilket er et tegn på, at de har succes. Nu må vi se på, hvor mange flere indtægter, de kan få fra eksterne kilder, i stedet for blot at få bistand eller subsidier fra Parlamentet. Her taler jeg som tidligere ledende embedsmand i The National Building Association (den britiske boligstyrelse) i Det Forenede Kongerige. Vi måtte meget hurtigt omstille os fra at være støttet for 85 %'s vedkommende ved bevillinger eller subsidier til helt at skulle klare os selv. Det kan gøres. Men jeg siger ikke, at forandringen behøver at være så voldsom.
Endelig hvad angår strukturfinansieringen, så indebærer den meget fornuftige aftale, der blev nået - nemlig at reducere udgifterne i 2005, men at have en ordning parat, som alle er enige om, og som muliggør, at et tillægs- og ændringsbudget kan vedtages når som helst - både at vi har kontrol med det, der sker i 2005, og at man må begrunde, at vi behøver yderligere udgifter i 2006. 
Herranz García (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som ordfører for udtalelsen fra Landbrugsudvalget beklager jeg den arbitrære nedskæring, som Ministerrådet har besluttet i forbindelse med udgifterne til støtten til den fælles landbrugspolitik for 2005.
Nedskæringen beløber sig til ikke mindre end en milliard euro i forhold til Kommissionens foreløbige budget, og denne beslutning er uden sidestykke og finder desuden sted på et centralt tidspunkt i forhandlingerne om EU's kommende finansielle overslag.
Jeg vil gerne tage afstand fra den metode, som Ministerrådet har brugt til at træffe denne beslutning, for den bringer finansieringen af landbrugsstøtten for næste år i fare, og den er resultatet af en formel forpligtelse fra medlemsstaternes side over for EU's landbrugere.
Rådets beslutning sætter forvaltningen af støtten til den fælles landbrugspolitik i en vanskelig situation, hvilket tvinger Kommissionen til at gennemføre en udgiftsdisciplin, der kan få den til at handle uretfærdigt i mere end ét tilfælde.
Der tales allerede om muligheden for på et senere tidspunkt at forelægge et ændringsbudget, der kan dække hullerne i landbrugsbudgettet for 2005, selv om vi i dag endnu ikke ved, hvor disse nødvendige midler skal komme fra. Det er klart, at de lande, der ønsker at nedskære bidragene til fællesskabsbudgettet, har vundet det første slag, for Ministerrådet har enstemmigt godkendt denne nedskæring.
Denne enstemmighed omfattede også mit land. Der er ingen, der har vovet at sætte spørgsmålstegn ved denne beslutning, der ydermere ikke har taget hensyn til Europa-Parlamentets holdning. Europa-Parlamentet genindførte under førstebehandlingen Kommissionens foreløbige forslag til budget, hvilket Ministerrådet, der er det eneste organ med beslutningsbeføjelse i forbindelse med de obligatoriske udgifter, har siddet helt overhørig.
Nedskæringen af landbrugsudgifterne for 2005 er blot en forsmag på det, der kan ske efter 2007, hvor Kommissionen skal forelægge en beretning for at vurdere, hvorvidt det er nødvendigt at indføre nedskæringer i enhedsbeløbene for den direkte støtte, som de europæiske landbrugere modtager. Desværre er der ved denne lejlighed ikke blevet taget hensyn til Europa-Parlamentet. Derfor vil jeg gerne gøre Parlamentet opmærksom herpå, så vi kan forsøge at undgå, at denne situation gentager sig igen til næste år. 
Wijkman (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ligesom hr. Salafranca Sánchez-Neyra er jeg forvirret over talerlisten. Jeg taler her som ordfører for udtalelsen fra Udviklingsudvalget om budgettet, og jeg burde have talt i starten af forhandlingen.
Jeg vil gerne lykønske hr. Garriga Polledo med et meget godt arbejde med stor lydhørhed over for synspunkter fra andre udvalg og i det hele taget en god forhandling. Som repræsentant for Udviklingsudvalget i dag er jeg meget tilfreds med resultatet. Vi har ved at udnytte fleksibilitetsmekanismerne undgået at skulle skære hårdt i det langsigtede udviklingsprogram for at få plads til Irak.
Jeg er meget enig med hr. Salafranca Sánchez-Neyra i, at vi må finde en langsigtet løsning på det problem, som stort set opstår hvert år i forbindelse med store katastrofer og kriser. Vi må beskytte vores langsigtet udviklingsprogram, hvis vi skal have en chance for at yde et konstruktivt bidrag til arbejdet med at nå millenniummålene.
Når det gælder den specifikke retning i udgiftsområde 4, er jeg meget tilfreds med at have vundet gehør for kravet om, at budgettet i højere grad skal sigte mod fattigdomsbekæmpelse. Det sker ved, at bevillingen til indsatser i Asien, hvor de fattigste mennesker i verden bor, er øget med 30 millioner euro. Det sker også ved øgede bevillinger på sundhedsområdet. Der afsættes flere ressourcer til arbejdet med at begrænse spredningen af aids, malaria og tuberkulose. Som hr. Bowis netop fremhævede, indføres der et nyt program på 10 millioner euro til andre fattigdomsrelaterede sygdomme med særlig sigte på vaccination af børn.
Det er nødvendigt med langt større ressourcer på sundhedsområdet ikke mindst i Afrika. Den støtte, som vi nu træffer beslutning om, indebærer, at vi fortsat målretter arbejdet for at øge støtten til sundhedssektoren, og det er en helt rigtig vej at gå.
Nicolaï,
   Hr. formand, lad mig begynde med at takke medlemmerne af Parlamentet for deres interessante bemærkninger.
Min første bemærkning er et svar på, hvad fru Trüpel og hr. Wurtz har sagt. Det er helt klart, at jeg her ikke taler på vegne af nettobidragyderne, "gruppen på 1 %", eller Nederlandenes regering, men på vegne af Rådet. Rådet gik enstemmigt ind for budgetdisciplin. Det gik også enstemmigt ind for kun at foretage en lille forøgelse af betalingsbevillingerne under hensyntagen til en udvidet Unions behov.
Det fører mig til de bekymringer, som hr. Ferber, hr. Wurtz og hr. Maat har givet udtryk for, om at niveauet af betalingsbevillinger ikke er højt nok til at dække alle behov i 2005. Rådets andenbehandling er baseret på princippet om budgetdisciplin. Hele Rådet mente, at niveauet for betalingsbevillinger var af den største betydning. Det er grunden til, at Rådet har vist et eksempel ved at reducere de obligatoriske udgifter på landbrugsområdet. I vores samlede aftale er betalingsbevillingerne 1 milliard euro højere end i Rådets overslag over, hvad der er nødvendigt for at dække forpligtelserne for 2005. Ifølge Kommissionen, som skal gennemføre budgettet, er det maksimumsbeløb, man er enedes om, tilstrækkeligt.
Lige så vigtig er den kendsgerning, at Rådet vil tage sit ansvar på sig, hvis det viser sig, at betalingsbevillingerne er utilstrækkelige. Rådet har bevist, at det ikke er en tom frase. Som De ved, har det givet ekstrabevillinger til strukturforanstaltninger i år. Vi har, som fru Grybauskaitė har nævnt, forpligtet os til at gøre dette ved kun en behandling af enhver yderligere finansiering, der måtte være brug for.
Det var interessant at høre hr. Ferbers spørgsmål om resultatet under forligsprocessen med hensyn til de ekstra midler for 2005. Han glemte at nævne de 10 milliarder euro, som vi fik ubrugte tilbage i 2003.
Afslutningsvis er jeg enig med fru Grybauskaitė i, at det har været hårde forhandlinger. Jeg vil gerne takke hende, ordførerne og formanden for Budgetudvalget for deres konstruktive rolle under forhandlingerne. Det er resultatet, der tæller, og det er et godt kompromis. Jeg er meget enig med hr. Garriga Polledo, som har sagt, at det ikke er en situation, hvor man vinder eller taber, det er en situation, hvor man kun kan vinde. Der er plads både til budgetdisciplin og til politisk prioritering. I sidste instans er det en situation, som Europas borgere kun kan vinde ved. 
Formanden.
   - Jeg tror ikke, Kommissionen ønsker at få ordet igen.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Josep Borrell Fontelles for Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013 til Kommissionen om forberedelse af den næste finansielle ramme. 
Borrell Fontelles (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, Prodi-Kommissionen efterlod os to meddelelser, én om den generelle ramme for budgettet 2007-2015 og én om retsgrundlaget for de politikker, der skal finansieres.
Ministerrådet er allerede som nævnt af dets repræsentant, hr. Nicolaï, begyndt at arbejde med et ad hoc-udvalg, og i Parlamentet har vi nedsat et midlertidigt udvalg, som jeg har den ære at stå i spidsen for, og som allerede har udarbejdet en række dokumenter, og hvor vores ordfører, hr. Böge, gør en meget stor indsats for at få Parlamentets holdning til at hænge sammen.
Vi er således alle klar over opgavens betydning, idet den skal medvirke til at fastsætte de politiske prioriteringer og definere de budgetmidler, som EU vil råde over i perioden 2007-2013.
Alle ved - men jeg vil gerne minde om det - at der uden Parlamentets enighed ikke er nogen finansielle overslag. Uden Parlamentets enighed er det ikke muligt at opnå en interinstitutionel aftale, der ikke står i traktaten.
Parlamentet ønsker at få en aftale inden for den frist, der er fastsat i tidsplanen, men det ønsker en god aftale, og for at få det er det nødvendigt, at vi med det samme får afklaret nogle spørgsmål. For det første ønsker vi at få at vide, om den nuværende Kommission officielt tager den afgående Kommissions forslag til sig.
Det er rigtigt, at De, fru kommissær, på et møde i Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler allerede har fortalt os, at Barroso-Kommissionen direkte tager den afgående Kommissions forslag til sig. Men kort tid efter har der været lækager og kommentarer i medierne, der tillægger Kommissionen den hensigt, eller i det mindste en accept af, at den ikke vil gå så langt som i de forslag, som Prodi-Kommissionen udarbejdede.
Tiden er derfor inde til, at De, fru kommissær, i kommissionsformandens fravær formelt forklarer os, hvilke midler Europa efter Deres mening behøver for at kunne leve op til sine ambitioner. Det ville også være fint, hvis De kunne forklare os, hvilke indtægtsstrukturer De finder mest velegnede, så EU kan opfylde sine nuværende og kommende behov.
For det andet ville det også være godt, hvis vi kunne finde ud af, hvad der ville ske, såfremt visse medlemsstater lagde hindringer i vejen for en aftale inden for en passende frist. Ville Kommissionen i så fald være parat til at fastsætte de nødvendige overgangsbestemmelser med henblik på at sikre, at de flerårige programmer kan blive fortsat, selv om der ikke findes en rammeaftale om de finansielle overslag?
Som bekendt har Parlamentet allerede givet udtryk for, hvad det foretrækker med hensyn til disse finansielle overslags varighed. Vi foretrækker fem år, for det passer bedst med Parlamentets valgperiode og Kommissionens mandat.
Fru kommissær, hr. formand, da Parlamentet nedsatte et Midlertidig Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler, og da det ex officio pålagde dets formand at påtage sig formandskabet for dette udvalg, hvilket ikke er sædvane, sendte Parlamentet et klart signal om den interesse og politiske forpligtelse, som Parlamentet har i forbindelse med en så følsom og essentiel proces som Europas fremtid.
Vi ved, at vi står over for nogle meget store udfordringer. Hvordan skal vi finansiere den udvidelse, vi netop har gennemført? Hvordan skal vi klare de udvidelser, der allerede banker på døren, og som uden tvivl vil finde sted inden for rammerne af de kommende finansielle overslag? Hvordan skal vi sikre, at Europas voksende rolle i verden bliver bakket op af tilstrækkelige økonomiske midler? Hvordan skal vi realisere de politikker, som skal til, for at Europa bliver til det, vi altid siger, når vi taler om Lissabon, det vil sige, den mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomi i verden?
Alt dette skal med i budgettet, for det, der ikke står i budgettet, findes ikke i virkeligheden, som finansministrene siger. Det kan være, at udtrykket er lidt overdrevet, men vi ved, at for at tingene skal findes i virkeligheden, skal de først stå på budgettet.
Fru kommissær, hr. formand, Barroso-Kommissionen har fået meget bred opbakning fra Parlamentet i form af en tillidserklæring. Nu er tiden inde til at vise, at den ikke kun er mellemmand mellem Parlamentet og Rådet, men at den er i stand til at udøve et stærkt politisk lederskab. De finansielle overslag er en god lejlighed til at vise det.
Böge (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, vi har påbegyndt vores arbejde på basis af Kommissionens meddelelse, på basis af Kommissionens forslag. Vi har naturligvis brug for svarene på de spørgsmål, som parlamentsformanden netop har talt om, for at kunne fortsætte dette arbejde. Der er faktisk, fru kommissær, mange diskussioner og rygter, og måske kan forhandlingen i dag bruges til at afklare tingene. De sagde f.eks. på et møde i det midlertidige udvalg i forbindelse med landbrugspolitikken, at det er en politik fra det 19. århundrede. Hvis det er sådan, hvor er så forslaget fra Kommissionen om at ændre den? Eller er det egentlig ikke et bidrag til Lissabon-processen og til bæredygtighed, netop når jeg betragter den aktuelle beslutningssituation for landbrugsreformen? Hr. Verheugen siger følgende: For at føre Lissabon-processen frem til succes har vi brug for et større ansvar og et stærkere engagement fra medlemsstaterne. Det er helt sikkert rigtigt. Men spørgsmålet om en europæisk merværdi, altså om Lissabon-processen skal implementere budgettet i højere grad, netop også med henblik på programmerne vedrørende den europæiske merværdi, forskning, flerårsprogrammerne i uddannelsen, hører også hertil efter vores mening. Når der så rapporteres om, at det f.eks. allerede diskuteres internt, om man muligvis kan afvige fra de 1,14 % og i stedet gå efter 1,06 %, 1,07 % er et acceptabelt kompromis, siger jeg meget tydeligt her som ordfører: Ingen i andre institutioner skal tro, at Parlamentet er parat til overhovedet at forhandle under de margener, som traktatens artikel 272 giver os mulighed for som netværk. Og jeg tilføjer desuden udtrykkeligt: plus Den Europæiske Udviklingsfond, for der kommer immervæk 0,03 % oveni, som er blevet integreret i budgettet her for første gang ved tallet 1,14 % af Kommissionens forslag.
Fru kommissær, De beskrev også et krisescenario for, hvad der kan ske, hvis det ikke fører til enighed. Vi ønsker enighed, og derfor står vi også endnu en gang fast ved en månedlig trilog, som kan sikre, at det ikke er de vanskeligste kapitler, der skal behandles til slut i proceduren, men at vi permanent i en dialog mellem institutionerne rettidigt kan diskutere og drøfte spørgsmålet om fleksibilitet, de finansielle overslags varighed og mange indholdsmæssige spørgsmål med hinanden.
Grybauskaitė
   .Hr. formand, jeg formodes at sige, at jeg officielt svarer på vegne af Kommissionen på fire spørgsmål fra Parlamentet, men jeg har fået mange flere. Jeg vil prøve at besvare dem og også give det "officielle" svar.
Jeg må sige indledningsvis, at der ikke i Kommissionen foregår nogen interne drøftelser om lofter ud over det officielle forslag, der blev forelagt for Dem og for Rådet. Til trods for rygter i medierne er det ikke et emne, der drøftes i Kommissionen.
Nu det "officielle" svar på det første spørgsmål: Går den nye Kommission ind for strukturen i de nye finansielle overslag? Ja, den udvidede Europæiske Union står over for nye udfordringer og må leve op til nye forventninger. Det er nødvendigt, at vi ajourfører strukturen i vores finansielle overslag for bedre at afspejle disse nye prioriteter. Det indebærer en ny klassifikation af udgifter for at give Unionens finanser en ny profil. Det mere begrænsede antal udgiftsområder afspejler det, som Unionen anser for at være vigtigst, og gør disse punkter mere synlige for Europas borgere samt rationaliserer udgifterne. Kommissionen går ind for de samme prioriteringer, dvs. at forandre EU til en dynamisk, videnbaseret økonomi, at tilstræbe større samhørighed inden for rammerne af udvidelsen af EU, at bevare og forvalte EU's naturressourcer - herunder landbrug, fiskeri og miljø - og at udvikle det nye område med frihed, sikkerhed og retfærdighed og styrke Unionens rolle som global partner.
De forslag, vi har fået forelagt, afspejler Unionens behov, for det første fordi disse prioriteringer identificerer og repræsenterer en enighed om, hvor Europa skal intensivere sine aktiviteter. For det andet er den foreslåede struktur også et virkeligt skridt fremad imod forenkling og rationalisering, hvilket Parlamentet hilste velkommen i sin beslutning af 22. april. Endelig har forslagene allerede gjort det muligt både for Rådet og Parlamentet at have grundige drøftelser og berede jordbunden for en aftale til næste år.
Det andet spørgsmål var: Går den nye Kommission ind for varigheden af de finansielle programmer, der vil forpligte den næste Kommission og det næste Parlament? Lad mig forsikre Dem om, at Kommissionen er helt opmærksom på Parlamentets stilling - hvilket også kom til udtryk i beslutningen af 22. april - hvori den opfordrer til etablering af en finansiel ramme for en periode på kun fem år. Men vi har set på dette spørgsmål og sluttet, at den bedste løsning for den næste programperiode ville være syv år, fordi loftet for markedsrelaterede udgifter og direkte betalinger - f.eks. inden for landbruget - allerede er blevet fastsat af Det Europæiske Råd indtil 2013. En tidsplan på syv år maksimerer også fordelene ved langsigtet planlægning, i særdeleshed i forbindelse med samhørighedspolitikker.
Det tredje spørgsmål var: Kan den nye Kommission gå ind for alle forslagene i det, der er kendt som "Prodi-pakken", eller mener den, at den skal justeres, og hvis dette er tilfældet, for hvilke spørgsmål gælder det så? Som jeg tidligere har sagt, går vi ind for alle forslagene. Kommissionen står ved den pakke, der blev foreslået tidligere i år. Vi kalder den ikke sådan. Det er Kommissionens forslag, og vi støtter det, nemlig forslaget til en finansiel ramme, ledsaget af en række lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige forslag vedtaget mellem februar og september 2004. De er blevet forelagt for Rådet og for forskellige udvalg i Parlamentet. Kommissionen regner med, at de nødvendige resterende forslag vil blive vedtaget i begyndelsen af næste år.
Det politiske projekt, der underbygger de finansielle overslag, er baseret på et antal velkendte prioriteringer, som der allerede er enighed om mellem de europæiske institutioner vedrørende antallet af de forpligtelser, der allerede er indgået, f.eks. for landbruget, udvidelsen, Lissabon, osv. Med dette som fundament er Kommissionen nu også ved at udarbejde sine strategiske mål for de næste fem år, der vil blive forelagt for Parlamentet ved udgangen af januar 2005. Kommissionen mener, at de forslag udgør et godt grundlag for en aftale om de næste finansielle overslag. For at nå en sådan aftale vil Kommissionen tage aktivt del i de drøftelser og forhandlinger, som skal finde sted med Parlamentet og Rådet. I denne forbindelse vil Kommissionen fuldt ud tage hensyn til de vigtigste punkter i drøftelsen og vil tilstræbe at nå en politisk aftale med udgangen af juni 2005.
Det fjerde spørgsmål var: Er Kommissionen parat til at tage hensyn til de andre institutioners prioriteter? Svaret er ja. Kommissionen vil naturligvis omhyggeligt tage hensyn til Parlamentets holdning til de initiativer, der allerede er foreslået, og i lyset af dem, der vil komme i 2005. Pakken er allerede baseret på en meget bred enighed om, hvor der er behov for initiativer i lyset af Europa-Parlamentets og Det Europæiske Råds beslutninger, og også drøftelser inden for Kommissionen.
De kommende drøftelser af Kommissionens strategiske mål er direkte forbundet hermed, og Kommissionen lægger betydelig vægt på etableringen af fælles prioriteter. Forfatningen vil indebære en kodificeret flerårig finansiel ramme, og jeg vil gerne have, at en fælles vision for næste programperiode bliver vores første skridt ad denne vej.
Jeg vil gerne komme med to korte bemærkninger som afslutning på det officielle svar på de stillede spørgsmål. For det første vil jeg gerne minde Dem om, hvad hr. Barroso har sagt i Parlamentet: EU har brug for at få sine politiske ambitioner til at matche de finansielle ressourcer. Der er blevet stillet forslag om forøgede udgifter, fordi det med udvidelsen og efterspørgslen efter initiativer på nye områder var uundgåeligt. Vi kan ikke have en større Union med færre penge. For det andet vil jeg understrege Kommissionens stærke forpligtelse til at respektere målet om en politisk aftale inden juni 2005 og vedtagelsen af lovforslag inden udgangen af 2005.
Det irske og nederlandske formandskab har gjort betydelige fremskridt i deres respektive embedsperioder i Rådet. Vi må nu holde processen i gang og aktivt støtte det luxembourgske formandskabs bestræbelser på at nå politiske aftaler ved udgangen af dets embedsperiode. Kommissionen ønsker formandskabet alt muligt held med at nå de mål, der vil være nyttige for alle Europas borgere.
Lamassoure (PPE-DE ),
   Tak, hr. formand, tak, fru kommissær, for Deres første svar til os. De bekræftede hermed det, De fik lejlighed til at sige til vores midlertidige udvalg og Budgetudvalget. Kort fortalt må jeg sige, at det ikke tilfredsstiller os fuldt ud, eftersom det er det samme som at sige, at den nye Kommission genbruger den foregående Kommissions forslag uden at have undersøgt dem til bunds, og at den mener, at bolden nu er på Parlamentets og Rådets banehalvdel.
Faktisk forventer vi imidlertid af Kommissionen, ikke at den udviser en slags passiv holdning som mægler, men at den indtager lederrollen som en politisk udøvende magt, der henter sin styrke i den massive tillid, som Parlamentet gav udtryk for for knap en måned siden, og det var det, hr. Borrell sagde. En markant stillingtagen fra den nye Kommission er endnu mere nødvendig og påtrængende, eftersom de første samtaler med Rådet har afsløret, at nogle medlemsstater for første gang foreslår at reducere det relative beløb til det nuværende budget, som hr. Böge sagde.
Således siger kommissæren med ansvar for industrien offentligt, at hvad angår Lissabon-strategien, er der på nuværende tidspunkt 27 prioriteter, og at de burde samles til en enkelt prioritet. Får det ingen budgetmæssige konsekvenser?
De fortæller, at der ikke har været nogen forhandling i Kommissionen om det beløb, der er foreslået som loft for egne indtægter. Hvornår vil den forhandling finde sted? På hvilke områder ville økonomiske ofre være uundgåelige for Kommissionen, hvis vi opstiller den hypotese, at vi ikke fik dette loft for indtægterne?
Kan Romano Prodis forslag finansieres på en fornuftig måde på grundlag af Unionens nuværende finansieringssystem, eller overvejer Kommissionen, at forhandlingen også skal omfatte indtægterne på linje med udgifterne?
Og endelig, hvilke midlertidige foranstaltninger burde der træffes, og på hvilket tidspunkt, hvis man går ud fra den højst sandsynlige hypotese, at Rådet ikke skulle nå til enighed, inden processen med at ratificere forfatningen er tilendebragt? Hr. Barroso siger, som De mindede om, at vi ikke kan få mere Europa for færre penge. Hvor mange penge skal der til for at finansiere den politik, der foreslås af hr. Barroso? 
Krehl (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, jeg taler her som min gruppes koordinator for Regionaludviklingsudvalget. Vi har her at gøre med det næststørste enkeltbudget, for samhørigheds- og strukturpolitikken er med en andel på 35 % et meget stort enkeltbudget efter landbrugsbudgettet. Nu har vi foruden de opgaver, som vi skal udføre som Parlament i forbindelse med de finansielle overslag, naturligvis også til opgave i fagudvalgene og især i Regionaludviklingsudvalget at forberede de tilsvarende forordninger for de enkelte fonde for den nye finansperiode 2007-2013. Jeg mener, at der ved forankringen af denne samhørigheds- og strukturpolitik i vores forfatning på grundlag af beslutningerne i Lissabon og København også skabes meget moderne politiske initiativer til at gennemføre en europæisk politik for borgerne.
Vi har i vores arbejde i Regionaludviklingsudvalget imidlertid brug for et pålideligt udsagn og arbejdsgrundlag, som efter min opfattelse og efter vores gruppes opfattelse kun kan være Prodi-forslaget. Jeg vil tillade mig at komme med den randbemærkning her, at jeg har indtryk af, at regionalpolitikken klart bruges af alle som en slags sparebøsse. Af Rådet, idet det forsøger at gennemføre 1 % og så naturligvis overvejende vil spare på strukturpolitikken, fordi landbrug allerede er fastsurret. Af Kommissionen - fru kommissær, jeg har både oplevet Dem personligt i Budgetudvalget og i Det Midlertidige Udvalg om Politikudfordringer og Budgetmidler i det Udvidede EU 2007-2013 - idet det siges oftere og oftere, at vi har brug for et finansielt overslag. Jeg har indtryk af, at det andet komma mangler her: Uanset hvor godt eller dårligt det er. Det har vi ikke råd til.
Der gøres oftere og oftere forsøg på også at finansiere andre ting ved hjælp af strukturpolitiske foranstaltninger. Jeg kan f.eks. nævne flytningen af finansieringen af Natura 2000, væk fra miljøområdet og eksempelvis til strukturpolitikken. Men jeg siger også, at regionalpolitik var nødvendig i det gamle EU 15, og den er også nødvendig i det nye EU 25. Vi har brug for effektivitet, men vi har ikke råd til at straffe en stor del af befolkningen gennem drastiske reduktioner på dette område for noget, som vi alle sammen har ønsket, og som EU altid har gjort til at tage og føle på og til at opleve for millioner af borgere.
De siger, fru kommissær, at aviserne skrev, at det bare var en and. I Tyskland findes der et ordsprog, der lyder sådan her: "Hvor der er røg, må der også være ild". Derfor hjælper forhandlingerne om 1,05 % eller 1,06 % ikke. Jeg vil minde om, at EU altid har været godt tjent med det, når Kommissionen styrker Parlamentet, og omvendt når Parlamentet styrker Kommissionen. Sammen kan vi forhandle godt, også med og mod Rådet. 
Jensen (ALDE ),
   . - Hr. formand. I ALDE-Gruppen var vi meget glade over at konstatere, at Prodi-Kommissionen lagde så stor vægt på Lissabon-målene, da den præsenterede sit forslag til de finansielle overslag. Vi kan også konstatere, at en bedring af konkurrenceevnen og øget vækst i Europa er noget af det, der virkelig står højt på dagsordenen for Barroso-Kommissionen og har gjort det helt fra starten. Det har vi også set med de tydelige markeringer, hr. Barroso er kommet med i dag her i plenarsalen.
Derfor synes jeg, at det er meget naturligt at spørge Kommissionen, om den vil drage konsekvensen af sit skarpe fokus på Lissabon-målene og ændre i Prodi-Kommissionens forslag. Er der nogen steder, hvor den vil afsætte flere ressourcer til bedring af konkurrenceevnen og til at skabe øget vækst og flere arbejdspladser? Er der nogen ændringer i den finansielle rammes struktur? Og vil der blive fokuseret mere på de vækstorienterede politikområder? Er der ting, som man vil skære bort?
Det er et stort kompleks. Det er et stort kompleks af lovgivning og forslag. Jeg forstår godt, at man tager udgangspunkt i det, der ligger, men alligevel kunne det være interessant at høre, om der er nogle ting, man vil veje tungere, og om der er nogle negative prioriteter. Hvor er det, man vil skære væk først, hvis der skulle prioriteres?
Når vi i Parlamentet diskuterer de finansielle overslag, så fokuserer vi ikke på et udgiftsloft, ligesom nogle lande i Rådet gør. Vi ønsker ikke at lade os binde ind i Rådets perspektivløse diskussioner om 1 %, eller hvad det måtte være. Jeg er glad for, at De her i dag har sagt, at man heller ikke diskuterer procenter i Kommissionen - i hvert fald ikke i øjeblikket.
Vi skal ikke tale om kvantitet, men om kvalitet. Derfor skal der her lyde en opfordring til, at Kommissionen bevarer en stoisk ro for først og fremmest at diskutere indhold i EU-politikken. Derefter kan vi diskutere budgetloft. Vi har nu en helt unik chance til at tænke over, hvad vi vil, og hvordan vi vil have det fremtidige EU i årene fra 2007 til 2013, og den chance skal vi ikke forspilde.
For min egen gruppes vedkommende er det vigtigt, at vi får sat fokus på forskningen og styrker de fælles forskningsprogrammer, måske endda overvejer at skabe en fond for grundforskning, som kan styrke forskningen i fremtidens teknologier som f.eks. nanoteknologi, så EU også kan blive en "spiller på banen". Vi skal overveje at få øget benchmarking af vores universiteter i Europa - sådan en jævnlig sammenligning af, hvem der gør det bedst på tværs af grænserne, og vi skal skabe sund konkurrence. Vi skal se på vores uddannelsesprogrammer og se, om de tager hensyn til behovene i de nye medlemslande, hvor bl.a. mange studerende ikke har råd til at rejse ud og lære nyt.
Igen kan man spørge: "Har vi fået det rigtige fokus i det, der ligger"? Det er klart, at det er den debat, vi vil gå ind i fra Parlamentets side og arbejde med. Når det er sagt, er det klart, at den store kamp kommer til at stå om regionalpolitikken. Det er regionalpolitikken, der er det vanskelige område. Da De var i høring her i Parlamentet, var De så modig at sige, at De mente nok, at der var enkelte af de nye lande, der kunne klare at absorbere mere end 4 % af bruttonationalproduktet. Jeg vil da være interesseret i at høre, om De stadigvæk mener det, fru Grybauskaitė, efter at De er blevet kommissær. Også her skal vi jo se på, hvor vi udnytter pengene mest effektivt, og hvordan vi skaffer kvalitet og ikke bare ser på kvantitet? Derfor bliver det meget centralt, hvad vi kan komme frem med i spørgsmålet om regionalpolitikken, og vi ser jo, at det er et ganske vanskeligt tema - også for Rådet.
Jeg håber på, at vi kan få en god dialog, og vi kan få en månedlig trialog, fordi det er vigtigt, at vi kan løbende diskutere de her ting. Det er en meget stor pakke. 
Buitenweg (Verts/ALE ),
   Hr. formand, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance betragter Kommissionens forslag som et seriøst grundlag for forhandlingerne mellem Parlamentet og Rådet. Jeg har forstået, at De nu ønsker at henvise til det som Barroso-pakken i stedet for Prodi-pakken. Det er fint med mig. Det er under alle omstændigheder indholdet, jeg beskæftiger mig med. Jeg er meget tilfreds med 1,14 % af BNP til investeringer i Lissabon-strategien, til penge til økonomiske tilskyndelser til de dårligere stillede regioner og til styrkelse af EU's rolle i verden.
Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance forholder sig dog også kritisk til Deres planer. Når alt kommer til alt, synes de kommende generationer, vores børn, at være taberne i denne handel. Investeringerne i vedvarende, bæredygtige energikilder er utilstrækkelige, hvilket skader miljøet og øger afhængigheden af alle mulige tvivlsomme regimer i lande med rigelige olieforekomster. Der er ikke afsat særskilte bevillinger til Natura 2000, der er utilstrækkelige ressourcer til forbedret modtagelse af flygtninge i regionen, og forhøjelsen af bevillingerne til kultur- og udvekslingsprogrammer for unge er for lille. Vi ønsker at promovere Europa lidt mindre og sikre, at befolkningen oplever Europa lidt mere.
Så det er 1,14 % "plus", hvad angår Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Det er helt klart noget ganske andet end det, mange medlemsstater siger. Nogle af disse medlemsstater gentager stadig mantraet om 1 %. Samtidig er de gradvist blevet mere radikale, idet jeg har bemærket, at de nu anvender de 1 % på forpligtelsesbevillingerne i stedet for på betalingerne, som traditionelt altid har været noget lavere. Det ville betyde, at vi indtil 2013 ville få et budget, der var lavere end det nuværende, samtidig med at EU er blevet udvidet. Imens har vi travlt med at lave lister over vores ønsker for fremtiden.
Medlemsstaterne har ikke alle samme synspunkter. Nedskæringer i landbrugs- og strukturbevillingerne er meget kontroversielle. Selv et barn vil derfor kunne forstå, at det er dem, der hovedsagelig forbliver uberørte under de store forhandlinger. Hvor vil der blive skåret ned? I bevillingerne til forskning, udvikling, menneskerettighederne, miljøet, ekstern politik og kultur. Netop de områder, som befolkningen har taget til sig, og som har en synlig merværdi, hvis de gennemføres på europæisk plan. Et budget, der er præget af euroskeptikere vil kun give yderligere næring til disse skeptiske tendenser. På denne måde vil vi opretholde et Europa, der hovedsagelig er fokuseret på markedet og valutaen, hvilket fører os den helt forkerte vej.
Jeg er enig med hr. Lamassoure i, at vi har brug for en mere aktiv ledelse fra Kommissionens side. Hvis vi virkelig ønsker - og det er under alle omstændigheder, hvad vi hævder - at Europa skal være et Europa forenet i forskellighed, må vi investere aktivt i det. Jeg opfordrer desuden Kommissionen til at bruge os, fordi de endnu ikke kender vores synspunkter. Vi kan meget vel gå ind for 1,5 %, fordi vi er betydeligt mere ambitiøse end medlemsstaterne. Med 1,14 % vil Kommissionen således følge en middelvej.
Jeg håber derfor, at De vil få tilstrækkelig strategisk indsigt til at kunne gennemskue det røgslør, der til stadighed bliver lagt ud, og som vi mener, kan være tegn på lidt ild - idet De måske alligevel i al hemmelighed har ladet 1,07 % falde et sted. Vi opfordrer Dem indtrængende til klart at tilkendegive, hvor De ønsker at lede dette Europa hen. Vis Deres lederskab. Vis det under forhandlingerne, for kun derigennem vil vi kunne skabe et Europa, der ikke er det gamle Europa med markedet og valutaen, men et Europa, der bekymrer sig om befolkningen og miljøet. 
Grabowski (IND/DEM ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, forhandlingen om Unionens finansielle overslag burde være en forhandling om Europas fremtid. Tiåret 2004-2013 vil være kendetegnet ved 12 nye landes tiltrædelse. Unionen må nødvendigvis beslutte, om den skal fremme en forening af Europa og lige muligheder, eller om den skal skabe skel og skærpe ulighederne. Forskningsinstitutter, det civile samfund, iværksættere og andre burde bidrage til debatten om Europas fremtid, ikke kun politikerne. Desværre går Unionen ikke ind for denne form for offentlig debat. I stedet bliver Europas fremtid afgjort i fjerne kontorer. Bureaukrater og politikere træffer afgørelserne om opgaver og ressourcer, og de fastlægger også fordelingen af de involverede midler og beløb. Samtidig er Parlamentet optaget af at drøfte mindre emner såvel som muligheden for at udvide sine beføjelser. Selv om Parlamentet skulle få udvidet sine beføjelser, ville vi ikke have tid til at udarbejde et selvstændigt budgetforslag, der kan give svar på to væsentlige spørgsmål, nemlig hvordan vi fremskynder den økonomiske udvikling, og hvordan vi mindsker forskellene mellem de rige og de fattige regioner i Europa.
Men et nyt budget er dog nødvendigt, eftersom Kommissionens budgetforslag er i modstrid med solidaritetsbegrebet og ikke vil fremskynde udviklingen i Europa. Det gælder både forslagene og de opførte beløb. Det bedste eksempel herpå er det faktum, at de 15 gamle lande, som alle er rige, står til at modtage over 194 milliarder euro fra Samhørighedsfonden, mens de 10 nye medlemsstater og Rumænien og Bulgarien kun skal modtage 180 milliarder euro. Man må også huske på, at en betydelig del at det sidstnævnte beløb vil ende i de rige lande i form af ordrer og betaling af rådgivere og eksperter.
Efter vores opfattelse burde Europa-Parlamentet forelægge sit eget budgetforslag. Det kunne enten udarbejdes i opposition til Kommissionen og Rådet eller i samarbejde med dem. Dette budget skulle baseres på tre principper. Det første skulle være, at jo større Unionen bliver, jo større bør budgettet være. Det andet skulle være, at jo større udviklingsforskellene er, jo større finansiering bør der ydes til de mindre udviklede regioner og medlemsstater. Det tredje princip skulle være, at afgifts- og investeringsrabatter såvel som andre passende foranstaltninger er nødvendige til fordel for de mindst udviklede regioner og lande. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, forsøg engang at forklare det, der nu står på spil, f.eks. for en ung europæisk unionsborger og for en ældre. Kommer De så ikke uvægerligt til at opstille sammenligninger med Sovjetunionen og sige, at vi ikke har at gøre med en femårsplan, men med en syvårsplan? Er det ikke sådan, at beslutningsmekanismerne i høj grad kan sammenlignes med dem, der eksisterede i Moskva i sin tid, men at det blot er lobbyisterne nu? Og hvis De så vender det om og siger: Jeg kan forstå, at Europas borgere har brug for penge, og dernæst betragter prioriteterne og siger: Nuvel, jeg ønsker virkelig en fordobling af uddannelsesbudgettet, jeg ønsker en fordobling af forskningsbudgettet - hvordan, ærede kommissær, gør De det gennemsigtigt? Hvordan præsenterer De det? Hvis det ikke lykkes Dem at tydeliggøre, til hvilket formål vi har brug for alt det her, vil De fortsat ikke få borgernes accept, og Europa vil nærme sig afgrunden mere og mere. 
Galeote Quecedo (PPE-DE ).
   - Formanden for Kommissionen kom med nogle erklæringer i sidste uge, og det har en af vores kolleger mindet om i dag, hvor han sagde, at det ikke er muligt at få mere Europa for færre penge. De har i dag, fru kommissær, bekræftet, at den nuværende Kommission fastholder den tidligere Kommissions forslag. Af hensyn til de medlemmer, der hele tiden hævder, at de er supereuropæere, vil jeg gerne tilføje, at færre penge betyder renationalisering af samhørighedspolitikken, og det er det samme som mindre Europa.
Det er imidlertid sandsynligt, at Kommissionen i den nærmeste fremtid stiller ændringsforslag afhængig af udviklingen i forhandlingerne. Og jeg er overbevist om, at Kommissionens forslag vil bygge på ligevægtsprincippet. Jeg tillader mig derfor, fru formand, at anmode Kommissionen om at revidere de aspekter ved dens forslag, der kunne føre til uretfærdige resultater på grund af manglende ligevægt. For jeg mener, at det i et vist omfang er det, der sker i forhandlingerne lige nu.
For at komme med bidrag til forhandlingen - der støtter det eller forkaster det - vil jeg gerne anmode Kommissionen om her i Parlamentet at offentliggøre de oplysninger, den har om, hvordan udgifterne i forbindelse med udvidelsen, som naturligvis er både nødvendige og uomgængelige, vil påvirke de 15 gamle medlemsstater, for at forsøge at klare vores nye medlemmers konvergenskrav på bekostning af den nuværende solidaritet mellem de gamle medlemslande og regioner er helt igennem antieuropæisk og skadeligt for vores fælles fremtid.
Jeg vil slutte mit indlæg med at udtrykke min støtte til Kommissionen, på betingelse af at den fastholder samhørighedspolitikken som en vigtig grundpille i den europæiske integration. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, den flerårige Prodi-finanspakke omtales nu som den flerårige Barroso-finanspakke, for så vidt den er baseret på 1,14 %, selv om 1 %, 1,14 % eller 1,24 % ikke er det væsentligste for mig. Den virkelige debat drejer sig om, hvorvidt vi er rede til reelt at betale for de politiske prioriteringer, der er fastlagt i den nye europæiske forfatning. Det er et spørgsmål om at lade pengene følge udtalelserne. Det er netop på det punkt, vores borgere alt for ofte har set Europas ledere fejle. Jeg har seks bemærkninger.
Den første er, at Europa bør være et socialt Europa, men at de private og offentlige investeringer i uddannelse og forskning halter bagud i de fleste lande. Nedskæringerne er hårde ved 3 %, men der er ikke tilstrækkelig plads til ekstra investeringer i forskning og uddannelse. Den gyldne regel er ikke en option inden for stabilitetspagten.
For det andet er vi ikke parate til at fortage en virkelig omstilling fra landbrugssubsidier til en politik for landområderne og miljøet, der tilgodeser den interne sociale samhørighed og vores prioriterede område, som er viden. Det ville ellers give virkelig plads til nyskabende viden i landområderne og i byområderne med en prioritering af de 10 nye medlemslande. I Europa hedder det i forfatningen, at vi ønsker, at Europa skal spille en central rolle i verden.
I dag har hver femte person i verden ikke adgang til uddannelse eller sundhedspleje. Vi taler om millenniummål og om 2015, men det, vi ser, er i virkeligheden udgiftsniveauer i EU-medlemsstaterne og i selve EU, der ligger langt under målet på dette område, til trods for Parlamentets beslutninger. Vi ønsker, at Kommissionens nye planer og Kommissionens meddelelse om udviklingspolitikken bliver prioriteret i januar med bred opbakning fra Parlamentet til disse millenniummål under udgiftsområde 4 med 35 % til millenniummålene og 20 % til grundlæggende uddannelse og sundhedspleje. Hr. Borrell anførte med rette, at hvis ikke det opføres på budgettet, eksisterer det ikke. Og det er derfor, vi ønsker det.
Min fjerde bemærkning er, at dårlig europæisk ledelse er mest synligt i den eksterne politik med væsentlige afgørelser, men ingen finansiering. Vi ønsker en Mellemøstenpolitik på en studs og finder finansieringen i budgettet til fattigdomsbekæmpelse i Afrika. Vi ønsker en ny naboskabspolitik. Alt er ganske udmærket, men pengene bliver endnu en gang taget fra budgettet til bekæmpelse af fattigdom i Asien og Mellemamerika. Hvert mål fortjener sit eget budget. Vi burde ikke være nødt til at flytte rundt på bevillingerne.
Min femte bemærkning er, at vi ønsker nationale bedrageri- og regnskabskontorer for at sikre en hurtig og bedragerisikret implementering og efterfølgende godkendelse i hvert enkelt land. Vi er fortsat alt for sårbare på det felt.
Den sjette og sidste bemærkning er, at offentligheden ønsker, at hvert enkelt land yder et retfærdigt bidrag til Europas samlede budget, som står i forhold til det pågældende lands kapacitet. Om det er 1 % eller 1,15 % er underordnet, så længe det svarer til det enkelte lands kapacitet og midler. Lige andele. Det gælder for Nederlandene såvel som for andre lande. Kun hvis det bliver tilfældet, vil vi modtage de europæiske borgeres støtte til en virkelig seriøs politik. 
Virrankoski (ALDE ).
   - Hr. formand, EU's nye finansielle ramme er nok det største emne, som Parlamentet skal behandle i denne periode. Det er ikke bare EU-bevillingernes størrelse, der er til debat, men også hvad den fremtidige indsats i almindelighed skal bestå i. Den første alvorlige uoverensstemmelse mellem medlemsstaterne vedrører omfanget af finansieringen. Kommissionens forslag er baseret på betalingsbevillingerne, som i gennemsnit ville beløbe sig til 1,14 % af BNP. Seks landes forslag om et udgiftsloft på 1 % er skrapt. Det afspejler ikke engang omfanget af næste års budget, til trods for at overgangsfasen for de nye medlemsstater lige er begyndt. Der er nu blevet opfordret til fælles ansvar. Vil det høre op, når det er et spørgsmål om penge?
Et andet problem er opfordringen til en nedsættelse af bidragene for de største nettobidragydere, den såkaldte generelle korrektionsmekanisme. Det synes ikke rimeligt, da det også er de medlemsstater, som drager størst fordel af det indre marked. 
I Kommissionens forslag lægges der stor vægt på forbedring af beskæftigelsen og konkurrenceevnen. Det er efter min opfattelse det helt rigtige. Der har allerede været beslutninger nok. Industrien og virksomhederne kan ikke få fremgang, hvis der ikke foregår et seriøst forsknings- og udviklingsarbejde. På den anden side er forskning så dyr, at ingen medlemsstat alene kan konkurrere med f.eks. USA eller Japan. Derfor er europæisk samarbejde nødvendigt. Vi har allerede eksempler på dette inden for rumteknologi og partikelforskning.
Nye forskningsprogrammer skal være baseret på en forudsætning om, at der fokuseres på projekter, som kræver europæisk samarbejde. Det må ikke være bureaukratiske strukturfondsprogrammer som dem, vi har nu. Der skal også gøres mere ud af uddannelseskurser i forbindelse med forskningsprogrammer. Det er meget vigtigt, at vi bliver enige om den fremtidige finansielle ramme til næste år. Så vil vi undgå det roderi, som vi var vidne til i begyndelsen af Agenda 2000-programmet, som var forsinket og førte til store forsinkelser i udarbejdelsen af adskillige programmer.
Smith, Alyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i det minut, jeg har at tale i, vil jeg fokusere på regionalpolitikken og i særdeleshed risikoen for, at der ikke bliver en regionalpolitik for visse stater efter afslutningen af forhandlingerne om de finansielle overslag.
Jeg glæder mig over Deres engagement i Kommissionens oprindelige forslag, hr. kommissær, selv om vi har hørt fra andre kilder, at Kommissionen - et eller andet sted - forbereder sig på alternative resultater. Jeg vil anmode Dem om at overveje at offentliggøre de analyser, De har udført, om alternative resultater af de finansielle overslag. Det vil være særlig nyttigt for debatten inden for vores egne nationalstater.
Mit eget land, Det Forenede Kongerige, fremlægger i modsætning til min egen nation, Skotland, en holdning som er lige så lidt konstruktiv, som den er uklar. En objektiv analyse af, hvad Det Forenede Kongeriges holdning indebærer med hensyn til tallene og de politiske forviklinger, ville være et yderst nyttigt bidrag til denne debat. Det Forenede Kongeriges bidrag til debatten indtil nu, med dens holdning til Det Forenede Kongeriges rabat, den statistiske virkning, renationaliseringen af strukturfondene og begrænsning af EU's budget til 1 % af BNI er simpelthen en form for galopperende vandalisme. En objektiv analyse af dette bidrag fra Kommissionen vil være et yderst nyttigt debatredskab for os i Det Forenede Kongerige. 

Wohlin (IND/DEM ).
   - Fru formand, den langsigtede budgetplan er et vigtigt dokument. Den vil opstille begrænsninger for de årlige budgetter frem til 2013. Den vil være afgørende for valget af områder og for, hvor stort EU's engagement vil være i de kommende 7-8 år.
Kommissionen har i dag præsenteret et nyt syn på langtidsbudgettet. Den nye Kommission har overtaget den tidligere Kommissions forslag, den såkaldte Prodi-pakke. Det betyder en kraftig udvidelse af udgifterne. For en del lande er der tale om en reel stigning på 50 %. Jeg synes ikke, at det er acceptabelt.
Min opfattelse er, at den nye Kommission skulle have lyttet mere til, hvad de seks største nettobidragydere har fremført. De har krævet, at de finansielle overslag skal indeholde et udgiftsloft på 1 % af bruttonationalindkomsten. Der bør ikke blot være et loft for udbetalingerne, men også et for forpligtelserne. Det er ingen god idé, som Kommissionen foreslår, at lade forpligtelserne løbe i vejret til 1,27 % af BNI. Det er den øvre grænse, som medlemmerne har forpligtet sig til at betale. Efter 2013 findes der ingen muligheder for at ekspandere bortset fra den generelle økonomiske vækst, hvis ikke alle lande er blevet enige om at opgive vetoretten. Det tror jeg ikke, de vil.
Kommissionen foreslår derfor, at EU skal indføre en form for EU-skat. Vi er definitivt og stærkt imod at give EU egen opkrævningsret. Uden kontrol fra de enkelte medlemslande findes der ingen begrænsninger for EU's ambition om at vokse til en føderal superstat. Hvert enkelt medlemsland bør lade sit parlament stemme om EU's finansielle overslag, inden Rådet træffer sin beslutning, så det ikke sker i det skjulte, men åbent og tydeligt, så folk ved, hvilke finansielle forpligtelser de får.
Med henblik på at give de nationale parlamenter et godt beslutningsgrundlag burde Kommissionen udarbejde et forslag til en alternativ plan, som holdes inden for det udgiftsloft på 1 %, som vi har foreslået. Ellers er der risiko for, at Kommissionen til sidst tvinges til uigennemtænkte nedskæringer af udgifterne og forpligtelserne i stedet for en velafvejet prioritering, som gør det muligt at holde løfterne til de nye lande.
Formanden.
   - Forhandlingen udsættes og genoptages kl. 21.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0136/2004). Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
Kun få år efter de problemer i fødekæden, der har kunnet noteres på europæisk plan på grund af skandalerne med dioxiner i fjerkræ og BSE hos kvæg, har et nyt problem nu skabt foruroligelse blandt de europæiske borgere. Opdagelsen af det kræftfremkaldende dioxin i mælkeprodukter i Nederlandene har nu igen vakt mareridtene fra den nylige fortid til live. Det er ikke lykkedes Europa at få kontrol over disse fænomener, der vedrører grundlæggende fødevareprodukter og udgør en alvorlig risiko for den offentlige sundhed.
Hvilke yderligere foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at imødegå denne nye trussel og for definitivt at garantere fødevaresikkerheden i Den Europæiske Union?
Kyprianou,
    Den seneste forureningssag viser, at Det Europæiske Fællesskab allerede har den integrerede lovgivning, der skal til for at håndtere den slags situationer på en hensigtsmæssig måde. Det er derfor, at spørgsmålet om yderligere foranstaltninger ikke bliver rejst, i hvert fald ikke lige nu, da det drejer sig om at anvende de eksisterende foranstaltninger korrekt.
Der anvendes programmer til overvågning af dioxiner og pcb'er i fødevarer og foder i hele EU. Disse programmer har gjort det muligt for de nederlandske myndigheder at identificere forureningen og træffe passende foranstaltninger for at fjerne kilden til den. Der findes overvågnings- og identifikationssystemer til identificering af de virksomheder og husdyrbrug, som kan være forurenede.
For at forhindre at potentielt forurenede fødevarer og foder kommer ind i fødekæden, er de nødvendige indeslutningsforanstaltninger blevet truffet for disse installationer. Det hurtige varslingssystem for fødevarer og foder fungerede særlig godt, hvad angår informationsudveksling mellem de kompetente myndigheder.
EU's vedtagelse af øvre grænseværdier for dioxiner spillede en afgørende rolle for håndteringen af denne forureningssag. Det er utvivlsomt et lovligt redskab til at træffe beslutninger, som sikrer beskyttelsen af den offentlige sundhed. Vi må imidlertid indrømme, at det ikke kan lade sig gøre helt at udelukke muligheden for forurening af fødekæden. Risikoen vil altid være til stede, og det er derfor, at vi traf de foranstaltninger, der var nødvendige for, at vi kunne identificere og bekæmpe sådanne risici. Det er imidlertid overordentligt vigtigt for beskyttelsen af den offentlige sundhed, at forurening bliver identificeret på et tidligt tidspunkt ved hjælp af overvågning, og at vi har regler, som forhindrer og udelukker yderligere forurening af fødekæden.
Den eksisterende fællesskabslovgivning indeholder allerede den slags bestemmelser. Alligevel viser den forureningssag, som vi diskuterer i dag, at det er nødvendigt at evaluere sikkerheden af ikke bare ingredienser i fødevarer og foder, men også af de produkter, der anvendes direkte eller indirekte ved fremstilling af fødevarer og foder. Det fremgår af fødevaresikkerhedslovgivningen, at fødevare- og foderfabrikanter er ansvarlige for produktsikkerhed. Kommissionen vil vedblive med at påpege denne forpligtelse over for fabrikanterne og overvåge de kontroller, der udføres på de kompetente nationale myndigheders ansvar, for at sikre, at de gældende krav overholdes.
Endelig er der blevet vedtaget fællesskabslovgivning, som skal sikre, at lossepladser er indrettet og drives således, at menneskers helbred og miljøet ikke bringes i fare.
Tzampazi (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, de nødvendige redskaber til håndtering af risici og sikring af den offentlige sundhed er på den ene side vedtagelsen af øvre grænseværdier for dioxiner i foderingredienser, foder og fødevarer med strikse, men gennemførlige niveauer, som vil blive mere strikse med tiden, og på den anden side ansvarsfordeling i alle de faser af fødekæden, hvor dioxiner er identificeret.
Det svage led i kæden i forbindelse med denne bestræbelses succes er imidlertid kontrolmekanismerne, navnlig i fodersektoren, hvor borgerne ikke mærker forbindelsen med den offentlige sundhed direkte, og hvor bevidstheden på produktionsplan er lavere end ved fødevareproduktion. Det bevises også af den kendsgerning, at grundårsagen til de seneste større fødevareproblemer har været dioxiner i foder.
Hvilke foranstaltninger agter De at træffe for at styrke og befæste den eksisterende model for foderkontrolmekanismer, så kontrollerne på både europæisk plan og medlemsstatsplan er mere effektive?
Kyprianou,
    Jeg vil gerne tilføje, at de øvre grænseværdier for dioxiner allerede er fastsat, og at der er strenge normer. Samtidig er der over hele fødekæden blevet lagt vægt på ikke bare foderslutproduktet, men også produktionsmekanismen, og derfor vil de redskaber, der anvendes i produktionen, også blive kontrolleret.
Jeg vil også informere Dem om, at vi inden længe vedtager en forordning om foderhygiejne, som tager sigte på at fastsætte strenge regler og de kritiske faser i produktionsprocessen, hvor alle hygiejneregler skal overholdes, og jeg tror, at dette vil være løsningen på Deres problemer.
Formanden.
Som led i emissionshandelen opkræves der i Tyskland ved ansøgning om af CO2-licenser sine steder et administrationsgebyr på flere hundrede tusinde euro. På hvilket grundlag beregnes disse gebyrer? Er disse gebyrer de samme i hele EU, og hvis ikke, hvordan agter Kommissionen at udligne forskellene? Har Kommissionen generelt den opfattelse, at disse gebyrer skal forhøjes? Hvor højt anslår man de samlede omkostninger for emittenterne i forbindelse med disse gebyrer?
Michel,
    Fru formand, direktivet om handel med emissionskvoter indeholder ikke nogen bestemmelser om administrationsgebyrer. Indførelsen og niveauet for disse gebyrer er altså et nationalt anliggende. Vi ved, at medlemsstaterne har indført forskellige foranstaltninger for afgifter for udstedelse af licenser inden for rammen af direktiv 96/61/EF om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening.
De ansvarlige myndigheder for udstedelse af licenserne bærer nogle omkostninger, og hver medlemsstat kan beslutte, hvordan den ønsker at finansiere disse omkostninger. Kommissionen er således ikke i besiddelse af nogen overslag over det samlede niveau for administrationsgebyrer, som pålægges CO2-emittenterne.
Jeg vil også gerne sige, at jeg er stedfortræder for hr. Dimas, som er undskyldt, fordi han deltager i partskonferencen under FN's klimakonvention. De er klar over, at det er en meget vigtig konference, og han har bedt mig om at være stedfortræder for ham. 
Caspary (PPE-DE ).
   - Hr. kommissær, mange tak, men er De enig i, at det i høj grad ødelægges af forskellige administrationsgebyrer i det indre marked, og at der derved opstår forskellige konkurrencesituationer i enkelte medlemsstater? Og er De enig i, at administrationsgebyrerne er betydeligt højere i nogle medlemsstater end de faktiske forvaltningsudgifter, og at Kommissionen i givet fald bør udbedre problemet tilsvarende her for at sikre det indre marked. 
Michel,
    Gebyrerne kan være forskellige i de enkelte medlemsstater, og i nogle tilfælde skal der ikke betales gebyr. Det er imidlertid det samme som med andre skatter og afgifter, der er forskellige i de enkelte medlemsstater, og som har betydning for virksomheder. I sidste ende er det en politisk beslutning for den enkelte medlemsstat, om den vil finansiere administrative nedskæringer som denne over det almindelige budget eller via direkte gebyrer. Da spørgsmålet om gebyrer for udstedelse af CO2-certifikater ikke hører under Kommissionens kompetenceområde, har Kommissionen ikke overblik over, hvor meget den enkelte medlemsstat for tiden opkræver for udstedelse af CO2-certifikater i henhold til emissionshandelsdirektivet.
Revisionen af emissionshandelsdirektivet indledes i begyndelsen af 2005. Det bliver en større undersøgelse af de berørte parter, og den kommer til at dække et bredt udvalg af emner, herunder ordningens virkning på europæiske virksomheders konkurrenceevne uden for EU. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. kommissær, CO2-certifikater er et meget vigtigt led i EU's opfyldelse af Kyoto-målsætningerne. Det forekommer mig meget utilfredsstillende, at De ikke er i stand til at oplyse det ærede medlem om den nuværende status for den enkelte medlemsstat. Vil Kommissionen som forberedelse til revisionen i 2005 foretage en undersøgelse i de 25 medlemsstater for at slå fast, hvad den nuværende praksis er og sikre, at der skabes ensartede spilleregler efter 2005? 
Michel,
    Som jeg sagde, indledes revisionen af emissionshandelsdirektivet i begyndelsen af 2005. Det bliver en større undersøgelse af de berørte parter, og den kommer til at dække et bredt udvalg af emner. Jeg kan fremsende Deres spørgsmål til mine kolleger og evt. bede dem om at gennemføre en undersøgelse, således at vi kan sammenligne situationen i hvert enkelt land.
Jeg synes, at det ville være fornuftigt at have disse oplysninger, men jeg gentager, at skatter og afgifter ikke hører under Kommissionens kompetenceområde. Det er op til den enkelte medlemsstat at fastsætte niveauet for skatter og afgifter, ligesom det er tilfældet for andre produkter. 
Formanden.
Piratvirksomhed er en klar krænkelse af den intellektuelle ejendomsret og har katastrofale følger for kulturindustrien og især produktionen og distributionen af lydværker og audiovisuelle værker.
I informationssamfundet er det ophavsmændene til de audiovisuelle værker, som skaber indhold til internettet, samtidig med at de søger nye teknologiske metoder til spredning heraf. Disse nye teknologier gør ganske vist kulturformidlingen lettere, men kan i alvorlig grad komme til at skade ophavsmændenes egen indtjening, hvis det ikke lykkes at komme fænomenet piratkopiering til livs.
Ud over den kamp, der føres mod dette fænomen på politisk og retsligt plan, vil en af de vigtigste kampe helt klart skulle føres ved hjælp af socialpædagogikken. Borgerne har ikke det nødvendige kendskab til værdien af den intellektuelle ejendomsret i et informationssamfund, og som følge heraf forstår de ikke, hvorfor der her er tale om strafbare handlinger.
Kommissionen vil kunne spille en meget betydningsfuld rolle med henblik på at opdrage offentligheden og gøre den mere bevidst (og dette gælder især de unge) om risiciene i forbindelse med piratvirksomhed i informationssamfundet. Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at videreformidle dette budskab og bidrage til beskyttelsen af den audiovisuelle industri i Europa?
McCreevy,
   Kommissionen er udmærket bekendt med problemet med piratvirksomhed, særligt i den nyeste og skærpede form via internettet. Jeg deler fuldt ud det ærede medlems synspunkt om, at dette er meget skadeligt for kulturindustrien, og jeg er fast besluttet på at gøre mit yderste for at få begrænset piratvirksomhed mest muligt.
Kommissionen oprettede i marts 2004 en gruppe på højt niveau vedrørende et system til overvågning af digitale rettigheder som led i e-Europe-handlingsplanen for 2005. Den endelige rapport fra gruppen, der blev fremlagt den 8. juli, er udtryk for konsensus om grundlæggende principper og anbefalinger til fremtidige aktioner på tre områder. Et af dem er overgang til lovlige tjenester. Det er af afgørende betydning for skabelsen af et blomstrende e-content-marked, at forbrugerne opfordres til at anvende lovlige onlinetjenester. Systemet til overvågning af digitale rettigheder kommer til at spille en væsentlig rolle ved at gøre nye forretningsmodeller mulige og forhindre uautoriseret brug. Anbefalingerne omfattede aktivt at gøre brugerne opmærksom på lovlige alternative tilbud og behovet for at skabe tillid hos forbrugerne.
Hvad angår situationen uden for EU's grænser, som det ærede medlem også omtalte, vedtog Kommissionen den 10. november 2004 en strategi for håndhævelse af intellektuel ejendomsret i tredjelande. Denne strategi fastsætter retningslinjerne for de kommende år med henblik på at begrænse overtrædelserne af den intellektuelle ejendomsret uden for EU's grænser. Ud over teknisk samarbejde og assistance, håndhævelse, gennemførelse af lovgivning samt bilateral og multilateral overvågning vil Kommissionen fremme bevidstgørelse af brugere og forbrugere i tredjelande og støtte oprettelsen af offentlige og private partnerskaber til håndhævelse af lovgivningen. Der findes en række programmer, som også dækker intellektuel ejendomsret, og som omfatter bevidstgørelse og uddannelse, f.eks. Ecap-programmet vedrørende intellektuel ejendomsret for ASEAN-landene, Cotonou-aftalen for landene i Afrika, Caribien og Stillehavet og Cards-programmet for Balkanlandene. 
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Tak, hr. kommissær, for det svar. Sagen er, at disse foranstaltninger er velbegrundede og, som De forklarede, omfatter alle de forskellige aspekter af beskyttelse af intellektuel ejendomsret. Det specifikke problem, som jeg ville gøre opmærksom på, drejer sig om, hvorvidt Kommissionen især vil koncentrere sig om det område, hvor medlemsstaterne har færre instrumenter til rådighed i denne forbindelse, for at vise, hvad der ligger bag beskyttelsen af intellektuel ejendomsret, og for at gøre borgerne bevidste om det.
Det er sandsynligvis et af de få tilfælde, hvor borgerne overtræder straffeloven, uden at de ved, at de gør det, og endog mener, at det er noget positivt. Hvad agter De at gøre for ved hjælp af almene kampagner eller andet at vise, at dette er et meget vigtigt spørgsmål, og at den audiovisuelle industri i Europa står på spil? 
McCreevy,
    Kommissionen vil fortsat overvåge, hvad der foregår i de enkelte medlemsstater. Forskellige medlemsstater såsom Det Forenede Kongerige, Frankrig og Tyskland har allerede iværksat omfattende uddannelses- og bevidstgørelsesprogrammer. Kommissionen har ikke flere ressourcer end medlemsstaterne. Det er primært medlemsstaterne, der skal sikre, at det punkt, som De med rette har gjort opmærksom på, bliver mere bredt kendt sammen med de problemer, der opstår i forbindelse med uautoriseret og ulovlig kopiering. Jeg har fået oplyst, at værdien af det sorte marked for ulovlige cd'er og dvd'er er tre gange så høj som markedet for cannabis, og fortjenesterne er otte gange så store. Derfor er det en meget mere indbringende aktivitet med lavere risiko for at blive opdaget og lavere straffe. Det er derfor i medlemsstaternes interesse at sikre, at foranstaltningerne til bevidstgørelse er på plads for at sætte en stopper for denne aktivitet. 

Formanden.
Det er en stor udgift at flytte et parlament med 732 medlemmer mindst en gang om måneden. Papir, kontormaterialer, biler og personer skal transporteres, hvilket medfører ineffektivitet og unødvendig bureaukrati. Den lave valgdeltagelse ved valget til Europa-Parlamentet i foråret er et tegn på, at borgerne ikke i tilstrækkelig høj grad er interesseret i Den Europæiske Union. Det er et alvorligt politisk problem. Løsningen på dette problem er imidlertid ikke at flytte institutionerne mellem to europæiske stater. Det får bare flere mennesker til at vende EU ryggen. Vi politikere må befinde os tæt på de borgere, vi repræsenterer, og tage deres hverdagsproblemer alvorligt. Det burde vi kunne gøre, selv om Europa-Parlamentet havde sit hjemsted i et land.
Det er ikke rimeligt over for Europas borgere at bruge så mange ressourcer på at flytte frem og tilbage. Kan Kommissionen svare på, hvor meget det koster EU, at Europa-Parlamentet har to hjemsteder, og om det rimelige i denne ordning kan forsvares over for Europas borgere?
Kallas,
    Først vil jeg sige, at spørgsmålet om Europa-Parlamentets hjemsted er omfattet af protokol nr. 8 om fastlæggelse af hjemstedet for De Europæiske Fællesskabers institutioner og for visse af fællesskabernes organer og tjenester samt Europol, og den er vedføjet som bilag til Amsterdam-traktaten. Spørgsmålet om institutionernes placering har haft meget høj prioritet og indebærer beslutningstagning på højt niveau ikke kun vedrørende placeringen af EU-institutionerne i Bruxelles og Strasbourg, men også i Luxembourg. Det indebærer beslutningstagning på højt niveau.
For Kommissionen beløb de samlede udgifter til personalets missioner i Strasbourg sig til 1,7 millioner euro i 2003. Det omfatter alle udgifter til missioner, herunder for Kommissionens personale og medlemmer af kommissærernes afdelinger. Det drejer sig således ikke om et stort beløb. Beløbet anslås at blive lidt højere i de kommende år.
De spurgte om alle udgifter for EU. Vi har ikke et nøjagtigt overblik over alle udgifter, men vi ved, at for Europa-Parlamentet er udgifterne meget højere. I henhold til hr. van Hultens betænkning fra marts 2004 beløber de samlede udgifter til plenarmøder i både Bruxelles og Strasbourg sig til ca. 200 millioner euro om året.
Hr. van Hulten gik ind for Bruxelles som det eneste hjemsted for Parlamentet, og han fik støtte fra Parlamentets Budgetkontroludvalg. Kommissionen kan ikke dømme om, hvordan Europa-Parlamentet skal fungere. 
Hedh (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg kan forstå, at det er svært med tallene, da vi er mange, som skal flyttes mellem disse to byer. Det er ikke bare en udgift i kroner og ører, men også en omkostning for miljøet, som jeg mener er uhyre vigtig. 
Jeg har meget svært ved at forsvare disse rejser over for de europæiske og svenske borgere, når de stiller spørgsmål om dette. Det handler om mange penge, som vi burde anvende til mange andre vigtige spørgsmål i EU. Jeg mener, at dette spørgsmål er meget vigtigt, og at vi bør drøfte det så ofte som muligt, indtil vi får mulighed for at få et enkelt sted til vores arbejde, hvilket forhåbentlig bliver Bruxelles.
Kallas,
   Det er Deres mening. Som jeg sagde, blev placeringen af EU-institutionerne afgjort i 1957, og det har altid været politisk beslutningstagning på meget højt niveau. Kommissionen er villig til at drøfte alle disse spørgsmål. Det er vanskeligt at vurdere omkostningerne for miljøet, men beløbet på EU-budgettet for 2003 var 1,7 millioner euro. 
Caspary (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, er De enig med mig i, at Strasbourg er Parlamentets sæde, og er De enig med mig i, at Parlamentet kun tager til Bruxelles på en imødekommende måde for at mindske de bureaukratiske udgifter i samarbejdet med de øvrige europæiske institutioner, men at det har sit hovedsæde her i Strasbourg? Og er De enig med mig i, at beløbet på 200 millioner euro, som De kaldte årlige omkostninger, jo ikke betyder ekstra omkostninger, men udgør de samlede omkostninger i forbindelse med Parlamentets drift? 
Kallas,
    Placeringen af EU-institutionerne kan ikke kun betragtes ud fra de udgifter, som det medfører. Det er et vigtigt politisk spørgsmål. Hr. van Hulten anslog i sin betænkning disse udgifter til ca. 200 millioner euro, hvoraf de fleste blev afholdt som følge af rejser mellem Bruxelles og Strasbourg og omvendt. Jeg har ikke mere nøjagtige tal, men Parlamentets samlede udgifter er større, som det fremgår af budgettet. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Ja, naturligvis, fru formand, hr. kommissær, dette spørgsmål er et evigt tilbagevendende spørgsmål, efter at vi er blevet installeret i denne pragtfulde sal, og jeg tror, at vi alle gerne ville arbejde et og samme sted, det er rigtigt. Vi ønsker alle at mindske omkostningerne, vi ønsker alle at mindske spildet, og vi ønsker alle at mindske forureningen, men jeg tror, at spørgsmålet i dag drejer sig om beliggenheden for Europa-Parlamentets hjemsted. Det befinder sig i dag i Strasbourg, og jeg tror, at Frankrig og Strasbourgs befolkning er lykkelige over at have det og gør alt for, at vi føler os velkomne.
For mit eget vedkommende ville jeg gerne vide, om der er foretaget nogen undersøgelse af, om der reelt er nogen forskel, for enhver rejse til Bruxelles eller Strasbourg udgør en omkostning, som er den samme for alle. Så om medlemmerne rejser til Strasbourg eller Bruxelles, så tror jeg ikke, at det rigtigt er værd at gøre en lang historie ud af dette hjemsted hver gang. Det er i virkeligheden et politisk spørgsmål, som skal stilles til vores politiske instanser. 
Kallas,
    Det er et politisk spørgsmål, og jeg har ingen kommentarer til det. Det blev besluttet i 1957. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen ikke har til hensigt at foreslå ændringer i dette komplicerede spørgsmål. 
Formanden.
Er det Kommissionens opfattelse, at punkt 50 i Parlamentets betænkning A5-0393/03, hvori det erindrede om, at den nuværende direktørs embedsperiode udløber i marts 2005, og opfordrede Kommissionen til at opslå direktørstillingen i Den Europæiske Unions Tidende i foråret 2004, således at Parlamentets kompetente udvalg kunne høre de egnede kandidater i efteråret 2004 på grundlag af et forslag fra Overvågningsudvalget, er blevet ignoreret? I benægtende fald, hvorfor ikke? I bekræftende fald, hvorfor?
Vil Kommissionen for gennemsigtighedens skyld redegøre for alle de konkrete skridt og beslutninger, som er taget siden betænkningens vedtagelse med hensyn til udnævnelsen af Franz-Hermann Brüners efterfølger?
Agter den at opslå stillingen som direktør for OLAF?
Kallas,
   Det glæder mig at svare på dette spørgsmål, fordi man lige efter, at jeg var blevet udnævnt til kommissær med ansvar for flere områder, herunder OLAF, henvendte sig til mig og spurgte, hvordan man skulle gå videre med forskellige projekter og forslag vedrørende OLAF's fremtid, herunder eventuelle ledelsesbeslutninger. Der blev foreslået flere forskellige muligheder, bl.a. at besætte denne stilling gennem en åben udvælgelsesprøve. Jeg lovede at give udtryk for min holdning, efter at formaliteterne var overstået. De blev afsluttet den 22. november og lige efter, at den nye Kommission begyndte sit arbejde, besluttede vi at slå stillingen op og besætte den gennem en åben udvælgelsesprøve. I dag modtog vi den endelige udtalelse fra de juridiske tjenestegrene om nogle detaljer vedrørende offentliggørelsen. For et par dage siden modtog jeg den første udgave af stillingsbeskrivelsen, så stillingen bliver slået op inden længe. Derefter finder der en åben udvælgelsesprøve sted. 
Van Buitenen (Verts/ALE ).
   - Jeg vil gerne vide, hvordan den nye tidsplan ser ud nu, og hvad Parlamentets tidsfrist til at høre kandidaterne bliver. 
Kallas,
    Kommissionen er fuldstændig klar over, at det er en speciel stilling, og at Parlamentet og Rådet skal konsulteres vedrørende ansættelsen af direktøren. Deadline er 1. marts, hvor tidsfristen udløber.
Hvis vi slår den op nu, bliver udvælgelsesproceduren ret kort. Jeg håber, at vi næste år får tilstrækkelig tid til at konsultere de relevante parlamentsudvalg og Rådet vedrørende foreslåede kandidater. Vi vil forsøge at udvælge kandidaterne hurtigst muligt og derefter indlede konsultationen med Parlamentet. Kommissionen har ikke til hensigt at begrænse Parlamentets rolle i dette meget følsomme spørgsmål. 
Formanden.
   - Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 37. 

Formanden.
Public service-virksomhederne spiller en afgørende rolle i et demokratisk samfund som platform for kritiske undersøgelser, som et forum, hvor forskellige stemmer og holdninger kan komme til orde, og som kilde til uvildig og tilbundsgående information. Markedet skal ikke leve op til de samme krav og kan heller ikke fuldt ud tilgodese behovet for programmer, som henvender sig til minoritetsgrupper i samfundet.
Public service driver udviklingen frem på medieområdet. Massemedierne arbejder i stadig større omfang med nye teknologier. Men det nye medielandskab i videns- og informationssamfundet mindsker ikke behovet for public service, tværtimod. Hvordan agter Kommissionen i lyset af den teknologiske udvikling på medieområdet og det øgede behov for en uafhængigt finansieret mediesektor at sikre, at public service i EU kan fastholde sin stilling, i takt med at de nye medieteknologier vinder frem? 
Reding,
   Det ærede medlems spørgsmål dækkede to områder, nemlig kulturel mangfoldighed, pluralisme og uafhængighed samt gennemførelse af en videnbaseret økonomi.
Kulturel mangfoldighed er fastlagt i fællesskabslovgivningen og primært i Amsterdam-protokollen. Det andet aspekt er en innovationsfremmende og teknologivenlig strategi. Begge disse målsætninger skal spille en vigtig rolle i det fremtidige EU. Fællesskabslovgivningen udelukker ikke muligheden for at fastsætte nye medietjenester som public service-virksomhed. Både offentlige og private aktører skal imidlertid tage de nye teknologier til sig for at opnå et vellykket informationssamfund for alle. Det betyder, at der kan være brug for hensigtsmæssige public service-forpligtelser, og at de skal pålægges i disse nye teknologiers miljø.
Kommissionens meddelelse fra 2001 om anvendelse af statsstøttereglerne på public service-radio- og tv-virksomhed stadfæster, at medlemsstaterne er ansvarlige for finansiering og definition af public service-radio- og tv-virksomhed. I meddelelsen udelukker Kommissionen ikke muligheden for, at visse onlineaktiviteter kan udføres som public service-virksomhed. Derfor kan medlemsstaterne træffe passende foranstaltninger for at opfylde de nævnte målsætninger. Jeg vil imidlertid erindre om, at andre medieaktører - både nuværende og nytilkomne - har en rolle at spille ved at bidrage til pluralisme, kulturel mangfoldighed, innovation, konkurrenceevne og forbrugervalg. 
Westlund (PSE ).
   - Fru formand, mange tak for Deres svar. Mit spørgsmål kommer af, at der er mange, der ønsker at begrænse mulighederne for public service. Begrænsning af public service ved forbud mod brug af visse teknikker er bare en af metoderne. Der findes også personer, der opfatter det nye tv-direktiv og også forslaget om tjenesteydelsesdirektivet som en måde at begrænse public service på.
Hvordan skal Kommissionen sikre, at netop disse direktiver ikke indskrænker medlemsstaternes ret til selv at definere public service og de vilkår, som skal gælde for public service-virksomhederne?
Reding,
    Fru formand, der er et hierarki af direktiver, og det direktiv, som omhandler fjernsynet, er direktivet om fjernsyn uden grænser. Traktaten har også en vis indflydelse, og Amsterdam-protokollen er meget klar på dette område. Derfor offentliggjorde Kommissionen for at understrege retssikkerheden i 2001 sin meddelelse om statsstøtte til public service tv, og derfor inkluderede det udtrykkeligt muligheden for, at medlemsstaterne kan give bl.a. internettet samme betingelser som public service tv på betingelse af, at internettet hører under den offentlige sektor og underlægges samme forpligtelser. 
Formanden.
Hidtil har Kommissionen vendt det øve øre til klager fra private fjernsynsselskaber over, at de udsættes for illoyal konkurrence.
Ofte overstiger den ubegrænsede garanti, som staten yder de offentlige tv-selskaber, rigeligt nettoomkostningerne ved udførelse af den offentlige tjenesteydelsesopgave. Endvidere anvender mange offentlige selskaber den støtte, de modtager (og som i nogle tilfælde udgør over 92% af indtægterne), til et programudbud, der svarer til de private fjernssynsselskabers. Dette har intet med udøvelsen af den offentlige tjenesteydelsesopgave at gøre.
Det forhold, at de enkelte stater frit kan udforme sin egen definition af begrebet "offentlig tjenesteydelsesopgave", resulterer i, at mange af dem vælger at gøre denne definition til en slags "rodekasse", hvor alle programmer kan betragtes som offentlige tjenesteydelsesopgaver.
Trods indholdet i protokollen om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne, er Kommissionen så ikke af den opfattelse, at det af hensyn til en større gennemsigtighed og en bedre overholdelse af konkurrenceretten ville være passende at indføre en fælles definition af "offentlig tjenesteydelsesopgave" på fællesskabsniveau? Vil Kommissionen komme med et initiativ på dette område?
Reding,
    Fru formand, jeg må sige, at Kommissionen også på dette område er traktaternes vogter, og at den altid har gjort det, der var nødvendigt for at sikre overholdelse af konkurrencereglerne, især bestemmelserne om statsstøtte til radiofonien.
Jeg vil gerne, stadig med hensyn til dette spørgsmål, tilføje, at meddelelsen af 2001 om statsstøtte til public service-radiofoni klarlægger, hvordan de relevante regler skal anvendes. Den forklarer tydeligt, hvis der stadig skulle være behov for det, at medlemsstaterne er ansvarlige for finansieringen og definitionen af public service-opgaven, og at det ikke er Kommissionens opgave at beslutte, om et program skal udsendes som tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, eller hvad definitionen af public service-opgaven skal være. Kommissionen ser udelukkende på, om definitionen af public service-opgaven og finansieringen svarer til virkeligheden i felten.
Efter Kommissionens mening er det, der er vigtigt, således, at definitionen af public service-opgaven er så klar og præcis som muligt, og at en public service-virksomhed, hvis den går ud over sit offentlige hverv, fører separate regnskaber for f.eks. forretningsmæssige aktiviteter som salg af reklameplads. 
Herrero-Tejedor (PPE-DE ).
   - Tak for Deres svar, fru Reding. Jeg takker Dem for, at De så klart har redegjort for fællesskabslovgivningen. Meningen med mit spørgsmål, fru kommissær, var et forsøg på at komme lidt længere.
Vi konstaterer ganske hyppigt i alle EU-landene, at der med den beskrivelse af spillereglerne, vi har givet os selv, og som De har redegjort så klart for, ofte finder - lad os kalde det - pervers adfærd sted, der krænker den frie konkurrence.
Kan vi efter Deres mening håbe på en ny formulering, en ny tekst, der gør kriterierne for offentlige tjenesteydelsesopgaver lidt tydeligere? 
Reding,
    Det ærede parlamentsmedlem ved meget vel, at Kommissionen ikke kan gå ud over de eksisterende bestemmelser. Men eftersom der løbende finder drøftelser sted med branchen om en evt. revision af direktivet om fjernsyn uden grænser, er tiden imidlertid inde til at lægge en anden definition på bordet, hvis der er behov for det. Jeg forventer derfor at se nogle bidrag fra den offentlige og private sektor på området.
Jeg vil også gerne sige til det ærede parlamentsmedlem, at hvis der er indgivet en klage fra den private sektor om illoyal konkurrence, tager Kommissionen hånd om klagen, analyserer, om den offentlige sektor har ret eller uret, og tillader eller afviser ansøgningerne. Vi kan nævne flere interessante tilladelser, som er kendetegnende for sagen. Således er der givet tilladelse til statsstøtte til og til såvel som til og andre programmer af samme type, fordi de var i overensstemmelse med reglerne. Andre er blevet ændret eller afvist.
Vi har endnu nogle tilfælde til behandling, og De kan være sikker på, hr. parlamentsmedlem, at Kommissionen hver gang bestræber sig på at anvende reglerne og sørge for, at der kan være fri konkurrence mellem en offentlig og en privat sektor, som ikke skal kvæles. 
Formanden.
Hvilke supplerende foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at beskytte og fremme anvendelse af undertekster og lydbeskrivelser ved overgangen til digitale tv-tjenester? 
Reding,
    Det ærede medlem rejste spørgsmålet om undertekster og lydbeskrivelser sidste år i Parlamentets beslutningsforslag om fjernsyn uden grænser. Digitalt fjernsyn giver helt sikkert mulighed for bedre undertekster og lydbeskrivelser sammenlignet med det analoge system. Der findes allerede standarder for disse tjenester. Jeg ser overgangen til digitalt fjernsyn som en mulighed for at få styrkede tjenester af denne type. Det udgør ikke en trussel.
Som jeg fortalte Parlamentet ved høringen af mig i september, mener jeg, at udviklingen af nye teknologier skal være til gavn for borgerne og deres velfærd. Derfor offentliggør mine tjenestegrene inden længe en bekendtgørelse om udbud vedrørende iværksættelse af en undersøgelse om lettere adgang til digitalt fjernsyn. Undersøgelsen skal dreje sig om udvikling af politikmodeller, som gør det lettere for medlemsstaterne at indføre hjælpetjenester.
Der er ingen krav i EU-lovgivningen om, at ejere af tv-kanaler i medlemsstaterne skal sørge for undertekster og lydbeskrivelser. Levering af hjælpetjenester hører under subsidiaritetsprincippet, men der er selvfølgelig en række områder, der koordineres på EU-niveau i direktivet om fjernsyn uden grænser. Inden for rammerne af dette direktiv har jeg anmodet kontaktudvalget om at indhente oplysninger om de foranstaltninger, som medlemsstaterne har truffet for at fremme syns- og hørehæmmede personers adgang til tv-udsendelser.
Vi er nu ved at indsamle og gennemgå medlemsstaternes svar. Målet er at fremme bedste praksis blandt lovgivere og erhvervsgrupper, og vi vil arbejde sammen med medlemsstaterne om at lette adgangen til hjælpetjenester og fremme et økonomisk levedygtigt marked for udstyr, der letter adgangen til hjælpetjenester. 
Howitt (PSE ).
   - Kommissæren bliver sikkert ikke overrasket over, at vi med en ny Kommission rejser disse spørgsmål igen. De ville sikkert blive overrasket, hvis vi ikke gjorde det.
Jeg kan tilslutte mig det, som De siger i forbindelse med direktivet om fjernsyn uden grænser, men jeg vil anmode Dem om at holde godt øje med dette område. Subsidiaritet er udmærket, men som bekendt har EU finansieret konferencer om undertekstning i over 20 år, og udgifterne hertil er ikke steget ret meget for ejere af tv-kanaler.
Vil De f.eks. sørge for, at der finder en benchmarkingproces sted, således at der sker en gradvis stigning år efter år? Kan De i dag fortælle os, hvornår De vil offentliggøre resultaterne af den undersøgelse, som De har iværksat i forbindelse med kontaktgruppen, og i hvilken form? Kan De give blinde og døve i hele Europa håb om, at bedre tv-tjenester vil blive almindelig udbredt? 
Reding,
   Jeg kan forsikre det ærede medlem om, at jeg udmærket husker hans brev af 25. november 2003 om dette emne. Nu da jeg har ansvaret ikke kun for direktivet om fjernsyn uden grænser, men også for de nye medier generelt, vil jeg helt sikkert lægge mere vægt på dette spørgsmål, end jeg gjorde tidligere.
Svaret på det ærede medlems spørgsmål er, at undersøgelsen vedrørende politikmodellerne indledes i starten af 2005 og afsluttes omkring et år senere mellem begyndelsen og midten af 2006. Hvad angår kontaktudvalget, fortsætter udvalgets arbejde, og resultaterne bliver offentliggjort på internettet i starten af 2005. 
Mitchell (PPE-DE ).
   - Som bekendt har jeg rejst spørgsmålet om at udsende den engelske premierministertid i tv over for Dem, fru kommissær. De har svaret, at bredbåndsinternet kan være en mulighed for at udsende dette uden begrænsning.
Hvis bredbåndsinternet skal anvendes som en ny måde at sikre en mere udbredt kommunikation på, vil De så overveje at indføre bestemmelser i det nye forslag fra Dem om at sikre, at aftaler om udsendelse via bredbåndsinternet også kommer til at omfatte passende undertekstning for de mennesker, der er nævnt i spørgsmålet? 
Reding,
    Fru formand, det er indlysende, at Kommissionen skal respektere den teknologiske neutralitet. Det, der gælder for en teknologi, skal også gælde for andre, og vores respekt for de mennesker, som har vanskeligt ved at deltage fuldt ud i informationssamfundet, skal være den samme uanset teknologi. I realiteten ændrer dette således ikke noget, men med hensyn til formen gør det selvfølgelig, og det er klart, at personer med høre- eller synsvanskeligheder skal hjælpes på de områder, hvor vi opfordrer til bredbåndsteknologi.
Vi ser i øvrigt, at f.eks. tredjegenerations telefoner virkelig giver mulighed for at komme disse mennesker i møde og give hørehandicappede mulighed for at anvende telefonen takket være transmission af et billede af munden. 
Formanden.
Man har i den seneste tid kunnet konstatere, at tv-stationerne i forlængelse af diskussionen om fjernsynsdirektivet forsøger at sløre adskillelsen mellem redaktionelt indhold og reklamer. Mærkevareproducenterne er nemlig i stigende grad utilfredse med blokreklamer i fjernsynet og forsøger derfor i stigende grad at markedsføre deres produkter ved hjælp af skjult reklame (produktplacering).
Hvordan bedømmer Kommissionen den stigende andel af skjult reklame i fjernsynsudsendelser? Er der efter Europa-Kommissionens opfattelse behov for at regulere den tiltagende brug af skjult reklame i fjernsynsudsendelser?
Reding,
    Fru formand, jeg vil gerne sige til vores kollega Michl Ebner, at direktivet om fjernsyn uden grænser fastslår princippet om adskillelse mellem fjernsynsreklame og teleshopping i forhold til resten af programmet ved hjælp af optiske og akustiske midler. Samme direktiv fastlægger, at skjult reklame og teleshopping er forbudt.
Som jeg allerede har svaret på tidligere spørgsmål, er direktivet ved at blive genbehandlet. Den offentlige høring, der blev arrangeret i 2003, gav de forskellige involverede parter mulighed for at komme til orde. Nogle operatører er faktisk positivt indstillet over for en opblødning af reklamebestemmelsen for at følge med den teknologiske udvikling med henblik på at tillade f.eks. opdelt skærm samt salg af udstyr, hvorved fjernsynsseerne ville kunne undgå reklamebudskaberne. Der var imidlertid i 2003 enighed om, at reklamen skal være klart identificeret for at undgå at vildlede offentligheden.
Samme høring behandlede ikke udviklingen i Europa af en reklamepraksis med produktplacering, som ville overtræde direktivets bestemmelser. Derfor blev dette punkt afklaret i Kommissionens fortolkende meddelelse af 2003 om visse aspekter af bestemmelserne om fjernsynsreklame. Jeg er naturligvis rede til at vende tilbage til alle disse emner ved en evt. revidering af direktivet, som jeg har til hensigt at præsentere i 2005. 
Ebner (PPE-DE ).
   - Tak, fru formand, det glæder mig, at kommissæren gør opmærksom på, at hun vil behandle beskyttelsen af forbrugerne med højeste prioritet i dette tilfælde, når der er nye overvejelser med henblik på 2005. Det er sådan, at de hidtidige sædvaner egentlig ikke er tilfredsstillende, og at der er fremgangsmåder her, som ikke er i overensstemmelse med forbrugerbeskyttelsen, og det skal der gøres noget ved. 
Reding,
    Fru formand, jeg vil forsøge at være lige så forbilledlig og fatte mig i korthed. Forbrugerbeskyttelse står naturligvis højt på dagsordenen, og vi vil tage højde for det. Vi er som Kommission parate til at samarbejde tæt både med de parlamentsmedlemmer, der går ind for forbrugerbeskyttelse, og med forbrugerbeskyttelsesorganisationerne ved revisionen af dette direktiv. 
Formanden.
Er kommissæren enig i, at det i henhold til de britiske bestemmelser fra 2003 om restriktioner vedrørende behandlingen af lokaliseringsdata, punkt 14, der omsætter direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation(1), forholder sig således, at når en bruger går ind på at underkaste sig en passiv lokaliseringstjeneste, skal denne bruger på forhånd oplyses om ethvert forsøg fra lokaliseringstjenestens side på at lokalisere brugeren, og at lokaliseringstjenesten skal opnå brugerens tilladelse, før den videregiver disse oplysninger?
Reding,
   Det ærede medlem spurgte, om jeg er enig i den tillempede fortolkning af punkt 14 i de britiske bestemmelser fra 2003 om behandling af lokaliseringsdata, der omsætter EF-direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation. Da dette spørgsmål vedrører en fortolkning af national lov, vil jeg henvise det ærede medlem til hr. Richard Thomas, som er informationskommissær i Det Forenede Kongerige og ansvarlig for håndhævelse af bestemmelserne om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation. Bestemmelserne omsætter EF-direktivet om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation - det såkaldte e-privacy-direktiv - til national lovgivning.
Som det medlem af Kommissionen, der er ansvarligt for dette direktiv, glæder det mig at kunne gøre opmærksom på følgende punkter til brug i en national fortolkningsøvelse. I EU's e-privacy-direktiv fastsættes det, at der kan anvendes lokaliseringsdata, men kun med abonnentens eller brugerens samtykke. Inden brugeren eller abonnenten giver sit samtykke, skal den pågældende informeres om de typer data, der behandles, formålet med og varigheden af behandlingen, samt om hvorvidt dataene vil blive videregivet til tredjepart i forbindelse med tjenesten.
Kommissionen mener imidlertid ikke, at det i henhold til direktivet kræves, at brugeren eller abonnenten informeres om eller samtykker i lokaliseringen før hvert forsøg fra lokaliseringstjenesten på at lokalisere vedkommende. Det fastsættes imidlertid i direktivet, at abonnenter og brugere, selv om de abonnerer på en lokaliseringstjeneste, midlertidigt skal kunne forhindre behandlingen af lokaliseringsdata. 
Honeyball (PSE ).
   - Tak, fru kommissær. Jeg vil notere mig Deres bemærkninger om at tage sagen op igen i Det Forenede Kongerige. Jeg vil imidlertid følge op på dem. I henhold til de gældende forskrifter skal der søges om tilladelse, men der er ingen garanti for, at det sker. Hvis en person kan spores uden den pågældendes viden, har det meget alvorlige følger. For personer, der spores, krænkes den personlige sikkerhed. De kan f.eks. blive truet med vold. Det inddrager en lang række meget alvorlige borgerrettighedsspørgsmål. Jeg opfordrer Dem indtrængende til at tage det meget alvorligt. Jeg vil tage det op i Det Forenede Kongerige og håber, at De vil gå videre med sagen her. 
Reding,
    Jeg vil sige til det ærede medlem, at hvis der var et problem af den art, eller hvis nogle oplysninger ikke blev stillet til rådighed for forbrugerne, skulle man indgive en klage til det nationale ansvarlige organ. 

Formanden.
Den 26. oktober 2004 offentliggjorde Amnesty International en rapport om massevoldtægter i Den Demokratiske Republik Congo (DRC). Dette forhold omtales også i strategidokumentet DRC-EU - "Samarbejdsstrategi og indikativprogram 2003-2007". Deri står der, at den sociale, politiske og økonomiske situation i Congo har "ekstremt negative følger" for menneskerettighedssiutationen.
Kommissionen bedes meddele, hvilke varige resultater dens finansielle indsats inden for folkesundhed og genetablering af en retsstat i Congo som beskrevet i dens strategidokument i mellemtiden konkret har medført på dette område? Kan den ligeledes oplyse, om det fortsat er tvingende nødvendigt at stille midler fra interventionsbudgettet (B) til rådighed specielt med henblik på både den fysiske og psykiske modtagelse af og omsorg for i tusindvis af voldtægtsofre?
Michel,
    Fru formand, Kommissionen er naturligvis stærkt bekymret over de utallige brud på menneskerettighederne og herunder de massevoldtægter, som finder sted i Den Demokratiske Republik Congo som følge af en lang periode med uroligheder. Faktisk har Kommissionen gjort støtte til sundhedssektoren og institutionel støtte til den demokratiske overgang til en del af sin samarbejdsstrategi for 2003-2007 med Den Demokratiske Republik Congo. Disse former for støtte er på forskellig og supplerende vis svar på problematikken omkring massevoldtægterne i landet.
Fællesskabssamarbejdet har mange års erfaring inden for sundhedssektoren takket være de støtteprogrammer, som har kørt siden 1992 for et beløb på 70 millioner euro. Disse programmer fremmer adgangen til basal sundhedspleje samt udbud af medicin til priser, der svarer til forholdene i landet. Der vil blive etableret et nyt sundhedsstøtteprogram for omkring 70 millioner euro for at konsolidere de resultater, der er opnået med de tidligere programmer, og udvide aktiviteterne til andre sundhedsområder.
I sin globale plan for 2005 bekræfter ECHO sin støtte til områder med stor forekomst af seksualforbrydelser, især i de to Kivu-provinser og Maniema. Det europæiske initiativ for demokrati og menneskerettigheder finansierer også projekter, som sigter mod at retablere retsstaten og fremme kvinders rettigheder.
Hvad angår den institutionelle støtte, spiller Kommissionen også en meget aktiv rolle. Faktisk har den siden årets begyndelse støttet regionsdomstolen i Bunia, som ligger i Ituri, og som har kompetence til at behandle voldtægtssager, i dens arbejde. Denne støtte har til formål at bekæmpe straffrihed samt bilægge stridigheder i regionen.
På et mere strukturelt plan er Kommissionen i færd med at etablere en partnerskabsaftale med og støtte til den congolesiske regering med henblik på en reform af retssystemet. Dette program giver på sigt de nationale domstole mulighed for en effektiv behandling af voldtægtsanklagerne.
Endelig anvendes den samlede bevilling B, som det ærede parlamentsmedlem henviser til i sit spørgsmål, med op til ca. 27 millioner euro til nødrehabiliteringsprogrammer i Congos østlige provinser, som er dem, der er hårdest ramt af urolighederne og således af brud på menneskerettighederne. 
Staes (Verts/ALE ).
   - Fru formand, selv om jeg takker kommissæren for hans detaljerede svar, har jeg stadig en følelse af, at vi kæmper en ørkesløs kamp på visse måder. For bare nogle få uger siden indgik præsidenterne for Rwanda og Den Demokratiske Republik Congo en ny fredsaftale for blot nogle få dage senere at gå løs på hinanden igen. Mine egne kilder i landet - nogle katolske præster - har rapporteret til mig, at der har været mange gruppevoldtægter. Igen er tusinder eller titusinder af kvinder blevet voldtaget.
Kommissionen finansierer et program i regionen, men bør vi ikke prøve at finde den virkelige årsag til konflikten? Vi ved alle sammen, at der kan tjenes mange penge på mineralressourcerne - diamanter, coltan og guld. Bør Kommissionen ikke sammen med Rådet og dets formandskab gøre noget i den sag? Dette har stået på i årevis. Jeg tror faktisk, hr. kommissær, at alle forventer, at De, med Deres personlige engagement og viden om regionen, sammen med Deres kollega fru Ferrero-Waldner markerer Dem stærkere og mere effektivt i den region. Jeg vil gerne høre, hvad De mener om det.
Michel,
    Fru formand, jeg vil gerne svare det ærede parlamentsmedlem. De ved udmærket godt, at jeg er meget opmærksom på og meget bekymret over situationen i landene omkring de store søer og især over det, der sker i det østlige Congo. Det er i øvrigt grunden til, at jeg, når jeg forlader Dem i morgen tidlig, flyver til denne region for at foretage endnu en rundrejse i alle disse lande og for at gøre status sammen med deres ledere.
Også jeg er informeret om de seneste tilfælde af udbytning og ekstremt grov vold, som især denne region på ny er skueplads for. Det er ikke kun Interahamwe og ex-FAR, som skaber problemer, der er også bander, som i virkeligheden er organiserede kriminelle, og andre, som rent ud sagt ligger befolkningen til byrde og er årsag til helt igennem frygtelige dramaer.
Så derfor vil jeg mellem den 15. og 20. december rejse rundt til hovedstæderne. Der vil jeg møde præsidenterne for disse lande og forskellige folk i ansvarlige stillinger inklusive repræsentanter fra FN for at se, hvad det internationale samfund reelt kan gøre, og især hvad det internationale samfund omsider er rede til at gøre. Vi ved udmærket, at det ikke er den congolesiske hær eller det congolesiske politi, som kan regulere spørgsmålet. Det er de ikke i stand til at gøre på nuværende tidspunkt, og vi burde snarere planlægge et nyt mandat for MONUC, det har nemlig behov for flere ressourcer med henblik på at være til stede i lokalsamfundene.
De ved også udmærket godt, at det nuværende mandat f.eks. ikke tillader at afvæbne folk med magt, men kun at indsamle våben fra dem, der ønsker at aflevere dem. Heri ligger der således et frivillighedsprincip, og jeg vil bestræbe mig på at overbevise mine tilhørere. Jeg vil først forsøge at overbevise rwanderne og congoleserne om at forholde sig roligt og ikke handle overilet med risiko for at genstarte en konflikt på et tidspunkt, hvor vi er midt i en overgangsfase. Jeg vil altså først forsøge at overbevise dem om nødvendigheden af at fastholde overgangsfasen. Dernæst vil jeg gøre mit yderste for at overbevise det internationale samfund, som er til stede i landet via institutioner som FN, om nødvendigheden af omsider at træffe de beslutninger, som skal til for at løse spørgsmålet en gang for alle, for, som De så rigtigt sagde det, retsstaten er ikke længere rigtigt en realitet i denne del af verden.
Når det være sagt, er beviset på, at jeg er helt enig med Dem, at jeg allerede fra i morgen vil begive mig til regionen for endnu en gang at rejse rundt og for at gøre status over situationen på stedet. Der er spørgsmålet om valget i Congo, tidsplanen for valget, og det, som parlamentet mangler at vedtage for at kunne afholde disse valg. De ved, eftersom jeg allerede har haft lejlighed til at sige det offentligt, at jeg er tilhænger af ikke at ændre tidsplanen for valget for at fastholde presset på myndighederne. Jeg vil også i Kigali indtrængende anmode om, at der ikke sker nogen indtrængen af tropper fra Kigali på fremmed territorium. Som De ser, regner jeg altså med endnu en gang at gøre fuld status over forholdene.
Desværre, hr. Staes, rækker min beføjelse ikke til selv at løse problemet, og jeg kan kun håbe på, at min overtalelsesevne denne gang vil lønne sig. De må i hvert fald tro på, at jeg gør mig til talsmand for Deres bekymringer, fordi jeg deler dem. 
Formanden.
Den Europæiske Union yder humanitær bistand til mange lande verden over. De 25 medlemslandes regeringers øgede bevidsthed, handlekraft og omgående reaktion på de humanitære appeller fra de nødstedte befolkninger har antaget uforudsete dimensioner i vor tid. Uheldigvis vidner meldinger fra forskellige steder i verden, såsom for nylig fra Elfenbenskysten, ikke om ideelle betingelser. Udbruddet af borgerkrige, der ofte spreder sig til andre lande, såsom f.eks. i Asien, Afrika og Centralamerika, vanskeliggør en humanitær indsats.
Det er en kendsgerning, at Den Europæiske Union understøtter disse lande med humanitær bistand.
Hvordan vil det ikke desto mindre være muligt at sikre, at bistanden og den materielle hjælp når ud til de nødstedte befolkninger, såsom for øjeblikket Elfenbenskysten eller Darfur, hvor krigshandlingerne fortsætter og hver dag koster dusinvis af ofre i et område præget af anarki og lovløshed?
Hvilke forebyggende foranstaltninger træffer EU med henblik på at undgå lignende situationer såvel på nuværende tidspunkt som i fremtiden?
Michel,
    Fru formand, ærede parlamentsmedlemmer, i løbet af de seneste årtier har nødhjælpsarbejderne arbejdet under usikre og uforudsigelige forhold. De risici, de løber for at yde hjælp under ustabile forhold er vokset betragteligt, hvilket ikke kan have forbigået nogens opmærksomhed, tror jeg. Jeg nævner bl.a. Irak, Côte d'Ivoire og Darfur som eksempler. Nødhjælpsarbejderne er meget ofte, alt for ofte, selv blevet mål for de angreb, som begås af de væbnede styrker og militserne.
I betragtning af de vanskelige forhold, som Kommissionen arbejder under via ECHO, EU's humanitære kontor, og dets partnere, bliver det vanskeligere og vanskeligere at nå frem med materiel hjælp og bistand til de mennesker, der lider. Desuden skal det siges, at den øgede deltagelse af ikke rent humanitære aktører som f.eks. militærfolk i humanitære opgaver indimellem har ført til en sammenblanding af rollerne med de risici, det medfører for nødhjælpsarbejdernes sikkerhed.
For at opretholde et humanitært rum og som følge heraf at garantere udbringning af hjælp og materiel til ofrene er Kommissionens beslutninger baseret på de humanitære værdier og principper samt viljen til at yde kvalitetsbistand takket være dens partnerskab med de humanitære organisationer. I overensstemmelse med Rådets forordninger om nødhjælpsarbejde er Kommissionens beslutninger derfor udelukkende dikteret af de humanitære grundbehov og grundprincipper, nemlig neutralitet, upartiskhed og uafhængighed. Respekten for disse principper burde bidrage til at beskytte nødhjælpsarbejderne og til at få adgang til ofrene i tilfælde af en konflikt.
For klart at bevare skellet mellem militærpersonernes og nødhjælpsarbejdernes rolle støtter Kommissionen de civile organisationers nøgleposition under iværksættelsen af hjælpeaktionen i situationer, hvor der anvendes militærkapacitet og -ressourcer. For at gøre dette fastholder Kommissionen, at en sådan hjælp skal være i overensstemmelse med direktiverne om anvendelse af hærens og civilforsvarets ressourcer til komplekse humanitære nødhjælpsoperationer i FN-regi.
ECHO er ikke en operationel organisation. Dets opgave er at finansiere den koordinerede udbringning af nødhjælp via partnerskabsorganisationer. Det drejer sig f.eks. om internationale ngo'er, andre internationale organisationer eller FN. Kvaliteten og effektiviteten af ECHO's hjælp afhænger i stort omfang af dets partnerskabsorganisationers faglige kompetencer. Alle de organisationer, som tiltræder den partnerskabsaftale, der omhandler samarbejdet med ECHO, forpligter sig således til at forsvare de grundlæggende humanitære værdier og principper, som jeg netop har talt om.
Hovedformålet med humanitær bistand er hverken at undgå eller at løse konflikter, men derimod at mindske den menneskelige lidelse, som disse forårsager. ECHO søger aktivt i samarbejde med andre kapitalindskydere og partnere nogle løsninger, som giver mulighed for at behandle de voksende problemer med adgang til ofrene og sikkerhed for nødhjælpsarbejderne med det formål at forbedre situationen i den henseende.
Det er vigtigt at gøre regeringerne, de væbnede styrker og de ikke-statslige aktører opmærksom på de forpligtelser, som påhviler dem i henhold til international menneskeret. I henhold til denne ret fastlægges, at parterne i en konflikt skal lette nødhjælpskonvojernes passage og den neutrale hjælp til de civilpersoner, som er ramt af en konflikt. Således mindede jeg f.eks. på min rejse til Sudan og mere præcist Darfur i henhold til dette princip regeringsmyndighederne og oprørsstyrkerne om, at det var absolut essentielt at give de internationale hjælpeorganisationer fri adgang til ofrene og de folk, som skulle hjælpes. Det er et grundlæggende princip, og hvis jeg nævner dette eksempel, er det også for at understrege betydningen af den politiske dialog mellem Kommissionen og myndighederne i disse lande. 
Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil takke kommissær Michel for, at han griber hele dette meget vigtige spørgsmål så analytisk an, navnlig i betragtning af at der for kort tid siden også har været styrker fra en EU-stat i Côte d'Ivoire.
Jeg har imidlertid et tillægsspørgsmål: Har Kommissionen overvejet at stoppe den humanitære bistand, når det ikke står klart eller er sikkert, om den vil blive anvendt af de nødstedte, og der er mulighed for, at den ender i hænderne på oprørerne? Jeg rejser dette spørgsmål i lyset af de borgerkrige, der står på i årevis og gør det umuligt at få denne finansielle og materielle bistand frem til civilbefolkningen, navnlig lægehjælp og medicin til småbørn og ældre mennesker.
Michel,
    Når man er absolut sikker på, at denne hjælp ikke når frem, giver det sig selv, at man beder om at få den stoppet. Når det er sagt, erkender jeg, at det er yderst vanskeligt, fordi vi har brug for realtidsinformationer.
Disse informationer når almindeligvis frem til os via de lokale operatører, hvad enten det er ngo'erne, de internationale organisationer eller andre. Alt dette sker under yderst delikate og yderst følsomme omstændigheder. Så før man afbryder nødhjælpen eller udbringningen eller forsøget på udbringning, skal man foretage en seriøs analyse. De nævner eksemplet med Côte d'Ivoire. Det skulle heller ikke gerne være sådan, at vi ved at afbryde nødhjælpen for alvor overlod befolkningen til kaos og total hjælpeløshed.
Det er indlysende, at det hver eneste gang er en vurderingssag på basis af informationer fra vores egne delegationer. Jeg må sige, at den store grad af uddelegering til lokale kontorer, som vi i dag nyder godt af, hjælper meget på situationen. Faktisk får vi mere troværdige og hurtigere informationer, og i kraft af disse informationer kan vi enten fortsætte arbejdet, forhandle for at forsøge at få lov til at komme frem, hvor det er nødvendigt, eller ganske enkelt afbryde aktionen. Men jeg ville ikke kunne stå inde for en foranstaltning, som ikke tog hensyn til alle disse elementer.
Jeg gentager ikke desto mindre, at alt dette er yderst vanskeligt, yderst delikat og yderst skrøbeligt, og at det derfor er en vurderingssag fra gang til gang. 
Formanden.
EU's bistandspolitik har gennem årene været forbundet med svig og desuden er den kritiseret for at tilgodese nationale særinteresser indenfor Unionen. Det har alvorligt skadet bistandspolitikkens troværdighed.
Mener Kommissionen, at der fra Kommissionens side skal træffes yderligere foranstaltninger for at forhindre nye skandaler med svig indenfor bistandsområdet? Erkender Kommissionen, at EU's bistandspolitik i høj grad styres af nationale særinteresser?
Michel,
    Fru formand, ærede parlamentsmedlemmer, Kommissionen er på alle aktivitetsområder konstant i færd med at øge beskyttelsen af Unionens finansielle interesser og især bekæmpelsen af svig.
Udviklingsbistanden er ikke en sag for sig, og det skal bemærkes, at Revisionsretten har afgivet en positiv udtalelse om forvaltningen af Den Europæiske Udviklingsfond for 2003.
En konstatering, som er bekræftet af Revisionsretten og OLAF, er, at risiciene for øvrigt ikke er forbundet med regelmæssigheden af de transaktioner, som forvaltes af delegationens tjenestegrene, men meget ofte med de transaktioner, som forvaltes af de iværksættende organer, hvad enten det er lokale foreninger i udviklingslandene, ikke-statslige organisationer eller strukturer til projektledelse. Det er grunden til, at Kommissionen i 2003 indførte langt strengere tiltag med forenkling af procedurerne og ekstern revision for at give mulighed for at følge bedre op på disse transaktioner.
Vedrørende spørgsmålet om de nationale interessers rolle i udviklingsbistanden, er udbudsprocedurerne den bedste garanti for gennemsigtighed og konkurrence og således også for rimelige priser.
Endvidere defineres EU's udviklingspolitik i den fælles erklæring fra Rådet og Kommissionen fra november 2000 samt i nogle partnerskabsaftaler med forskellige regioner og lande som f.eks. Cotonou-aftalen og endelig i nogle internationale forpligtelser som f.eks. millenniumerklæringen eller den såkaldte Monterrey-konsensus. Det er rammen for Unionens udviklingspolitik, og i den er der ikke tale om den ene eller den anden medlemsstats nationale særinteresser.
Den viser tværtimod den komparative fordel, der er ved en udviklingspolitik forvaltet af Fællesskabet, den repræsenterer nemlig nogle europæiske værdier, principper og målsætninger, den opfattes af vores partnere som neutral i forhold til de nationale politikker, og den baserer sig på et reelt partnerskabskoncept og reel iværksættelse af partnerskabet med disse lande. 
Goudin (IND/DEM ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg havde ønsket konkrete forslag til foranstaltninger. For nylig har OLAF afsløret, at økonomisk støtte til Lesotho ikke er kommet frem, og at ressourcerne dermed ikke er anvendt på den planlagte måde. Jeg vil gerne høre flere konkrete forslag fra kommissæren.
Michel,
    Fru formand, kære kolleger, De må undskylde mig, men det forekommer mig, at de mekanismer, som er sat i gang for øjeblikket, er tilstrækkelige. Beviset er, at De nævner et tilfælde, som faktisk er kommet os for øre gennem vores delegation. Så jeg mener, at vi øjeblikkeligt satte alle nødvendige procedurer i værk. Der blev indgivet klager osv. Hele systemet reagerede normalt.
Selvfølgelig skal vi gøre alt for at undgå svig. Men vi skal også gøre alt for at undgå, at vi derved blokerer for hele vores system. Jeg mener, at kontrollerne nu er tilstrækkelige, og at de finansielle regler er tilstrækkelig præcise og bindende. Jeg sætter ikke spørgsmålstegn ved dem. Det er klart, at vi, at jeg, ønsker nultolerance, men De må have mig undskyldt, der findes til gengæld ikke noget, der hedder nulrisiko.
Vi kan heller ikke fordoble eller mangedoble kontrollerne, evalueringerne og revisionerne og begynde forfra igen for til slut at konstatere, at det ikke længere kan lade sig gøre at iværksætte noget som helst projekt. Der findes nødsituationer både på det humanitære plan og på udviklingsplanet. De kræver konkrete foranstaltninger, men De kender de foranstaltninger, som er iværksat, og jeg er ikke indstillet på, så vidt jeg er informeret for øjeblikket, at træffe yderligere foranstaltninger.
OLAF-systemet er et fuldstændigt uafhængigt system, som fungerer godt. Vores delegationers tilstedeværelse i lokalområderne giver os yderst vigtige informationer, og selv om vi kun har hørt simple rygter, er der øjeblikkelig et varslingssystem, som sætter i gang. Jeg mener, det ville være vanskeligt at gøre mere. De yderligere bestræbelser, som vi kunne gøre os, hvis De ønsker et konkret tiltag, er at informere vores delegationer ordentligt, uddanne dem ordentligt, således at de er i stand til at reagere meget hurtigt, konstant være opmærksomme og drage nytte af de informationer, som de måtte få.
Det var alt, jeg er naturligvis rede til at forhandle om det og genoverveje min holdning, men jeg synes allerede, at der er tilstrækkeligt med kontroller, og især hvad angår min portefølje. Alle disse kontroller, disse evalueringer, disse revisioner og disse forhindringsløb forekommer mig at være mere end rigeligt, og jeg er derfor temmelig modvillig til at opfinde flere ting. 
Formanden.
I Mauritanien har spændingerne ikke fortaget sig siden præsidentvalget i 2003. Pga. manglende konsensus om valglovene øges de spirende konflikter: straffrihed for etniske mord, der fandt sted mellem 1989 og 1991, tilbagevendende påstande om tortur, slaveri og kommende olieudvinding.
Da EU er Mauritaniens vigtigste økonomiske partner, er det blevet bydende nødvendigt at skabe og forholde sig til en åben dialog mellem den mauritanske regering, dens civile og bevæbnede modstandere samt menneskerettighedsorganisationerne.
Vil Kommissionen tage et kraftigt initiativ med henblik på gennem forhandlinger at finde en vej ud af krisen i Mauritanien? Manglende handling vil være ensbetydende med at pådrage sig ansvaret for ikke at hjælp et folk i nød.
Michel,
   Fru formand, ærede parlamentsmedlemmer, det politiske år 2003 i Mauretanien var præget af to større begivenheder, nemlig først og fremmest et kupforsøg mod staten den 8. og 9. juni og dernæst præsidentvalget den 7. november, som gav mulighed for at genvælge den afgående præsident, hr. Maaouiya Ould Sid'Ahmed Taya, som har været ved magten siden 1984. Det nye præsidentvalg blev indledt med og efterfulgt af arrestationer, mest sandsynligt lidt tilfældige, af politiske personer i forreste række.
I betragtning af modstanden mod udøvelsen af de offentlige frihedsrettigheder i forbindelse med terrorbekæmpelsen og håndteringen af følgerne af det mislykkede statskup kan 2003 betragtes som et tilbageskridt i forhold til demokratiet. Denne tilbagegang synes ikke at være fortsat i 2004.
Mauretanien er imidlertid fortsat et land, hvor der er mulighed for dialog mellem de forskellige magtenheder, selv om denne dialog altid er delikat. Kommissionen er klar over denne sårbarhed. Derfor er der under den niende EUF afsat 10 millioner euro eller 10 % af bevillingerne til at styrke strukturen samt etablere en retsstat. Kommissionen vurderer, at det naturligvis er nødvendigt at holde et vågent øje med tingene. Det demokratiske tilbageskridt retfærdiggør imidlertid endnu ikke efter min mening et stort initiativ for at finde frem til en forhandlingsløsning på den mauretanske konflikt.
Jeg tilføjer, at den mauretanske stat blev informeret om, at dens bevillinger i henhold til den niende EUF ville blive beskåret med 10 millioner euro for bl.a. at tage højde for den utilstrækkelighed i de sektoriale resultater, som blev konstateret ved midtvejsrevisionen i 2004, netop hvad angår styrkelsen af strukturen og etablering af en retsstat. Selv om nedskæringen er forbundet med absorptionsevnerne snarere end den politiske situation, burde den gøre de mauretanske myndigheder opmærksom på nødvendigheden af at styrke retsstaten.
Under alle omstændigheder fører EU en skærpet politisk dialog med de mauretanske myndigheder og følger situationens udvikling meget nøje. Jeg vil i øvrigt også tage personlig kontakt til præsidentkontoret og til en række forbindelser i Mauretanien for at drøfte situationen. Målet med denne dialog er først og fremmest at bidrage til at styrke en god politisk og økonomisk forvaltningsskik. Den sigter mod at støtte en fortsat demokratiseringsproces, som blev påbegyndt under valget i 2001, ved at understrege nødvendigheden af at respektere staten og retsreglerne.
Så for at samle op og svare på Deres spørgsmål vurderer jeg, at der ikke er tilstrækkeligt med årsager til øjeblikkeligt at sætte et stort initiativ i værk for at finde en forhandlingsløsning på den mauretanske krise. Jeg mener ikke, det kan retfærdiggøres for øjeblikket. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   - Jeg siger tak, hr. kommissær, for Deres svar. De har således erkendt, at 2003 var præget af en tilbagegang, og at Mauretanien faktisk har oplevet en krise. Det er rigtigt, at landet ikke er særlig kendt. Jeg vil nærmest sige, at det er glemt. Vi ved ikke rigtigt, om det vil placere sig inden for rammerne af Cotonou-aftalen med AVS-landene, eller om det vil indgå i Euro-Middelhavs-partnerskabet.
Når alt kommer til alt, ville vi, eftersom EU er en af Mauretaniens hoveddonorer, gerne vide, om landet vil være afhængigt af AVS-landene eller den nye delegation, som er blevet etableret. I samme forbindelse vil jeg bede Dem sørge for en bedre opfølgning. Hvis vi udelukkende ser på, hvad Mauretanien har fået tildelt på fiskeriområdet, og i lyset af de aktuelle begivenheder, må vi konkludere, at det faktisk ville være ønskeligt med korrekt opfølgning og kontrol, og at vi burde være i stand til at sikre, at denne kontrol gennemføres. 
Michel,
    Jeg deler naturligvis Deres bekymring. Det problem, der var i 2003, er sandelig ikke blevet mere akut i 2004. Jeg kan kun love Dem at sørge for at genoptage den politiske dialog med myndighederne hurtigst muligt ved at understrege de bekymringer, som De så dygtigt har givet udtryk for, og som jeg deler. I de allernærmeste uger i begyndelsen af næste år vil jeg tage mere jævnlig kontakt med de myndigheder, som jeg desuden er godt bekendt med. I mit tidligere liv som udenrigsminister besøgte jeg Mauretanien, og jeg blev slået af det faktum, at selv om Mauretanien er et land med et flertal af muslimer, er det et af de eneste muslimske lande, som opretholder forbindelser til Israel, og som således forsøger at være upartisk.
Dette forekom mig at være en vis positiv anerkendelse værd, for samtidig med at det var et muslimsk land, syntes jeg, at denne evne til at være upartisk i en konflikt som den, der foregik, var et tegn på intelligens og vilje til ikke politisk at åbne op for fundamentalisme eller overdrivelser af nogen art.
Derfor mener jeg ikke, jeg har nogen problemer med at genoptage denne politiske dialog. De kan i hvert fald stole på, at jeg vil genoptage den fra begyndelsen af næste år. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Spørgsmål nr. 48-87 vil blive besvaret skriftligt.

Formanden.
   - Forhandlingen vil nu blive genoptaget. Vi fortsætter debatten om forberedelsen af de næste finansielle overslag. Jeg giver hr. Silva Peneda ordet i to minutter.
Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru Grybauskaitė, syv år er lang tid i den verden, vi lever i. Siden de sidste finansielle overslag har EU gennemført den største udvidelse i dets historie, og det er blevet endnu mere integreret med Nice-traktatens ikrafttrædelse og undertegnelsen af forfatningstraktaten.
I de sidste syv år er verden blevet mere globaliseret, og samfundene er blevet mere komplekse og varierede. Holdninger, vaner, adfærd og også værdier har ændret sig. De finansielle overslag skal derfor kunne tilpasses til den aktuelle politiske situation og til de nye forhold i den verden, vi lever i. Med beslutningen om de finansielle overslag har vi en enestående chance for at vise, at vi har en mere ambitiøs vision for Europa, en vindende vision, som jeg tror Kommissionen kan gå ind for.
Derfor må vi for enhver pris forhindre den mindste begrænsning af målene for de finansielle overslag eller den mindste budgetkonsolidering, som nogle mennesker synes at stræbe efter. I den forbindelse vil jeg gerne anmode fru Grybauskaitė om at udtale sig om de tre væsentlige forudsætninger, som de finansielle perspektiver efter min opfattelse bør baseres på.
Den første forudsætning er troværdighed. De politiske prioriteringer, der går ud på at øge både økonomiens konkurrenceevne og den europæiske samhørighed, skal gå hånd i hånd. For det andet skal der ske et klart brud med tidligere praksis, og dermed mener jeg, at vi skal gå i gang med at reformere EU's egne indtægter. For det tredje skal der skabes opfindsomme løsninger, f.eks. skal det sikres, at øremærkede midler i EU's budgetter også fungerer som et redskab til at mobilisere andre midler fra den offentlige eller den private finansielle sektor.
Lax (ALDE ).
   - Hr. formand, de nye finansielle rammer bliver de første efter EU's udvidelse. De skal være acceptable for alle såvel nye som gamle medlemslande. Dette gælder også stater, som har det ganske godt. I Nordeuropa findes vægtige forbehold, som ikke er forsvundet. Det kan ikke være retfærdigt at lade permanent ugunstigt stillede områder, f.eks. med koldt klima og lange afstande, så at sige betale for, at de i statistikkerne fremstår som rige.
Der findes også en forventning om, at visse projekter, som ikke er direkte tilknyttet EU-budgettet, skal gennemføres. Et eksempel er, at der for Østersøregionen findes en samlet støtte til forbedring af havets vandkvalitet. Det kræver bl.a., at afløbsvand også fra Skt. Petersborg skal kunne renses. Prioriteterne på forskningsområdet må støtte en udvikling af hele regionen, som især har overlevet af historiske årsager, som Østersøregionen og Centraleuropa.
Til sidst vil jeg konstatere, at der er store forventninger til større klarhed i EU's udenrigspolitik. Vi står over for udfordringer i Ukraine, Kaukasus, Hviderusland og måske også Rusland.
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne endnu en gang komme ind på forhandlingen fra i eftermiddags. Det er virkelig en skam, at Rådet ikke er til stede nu og ikke følger vores forhandling om de problemer, vi står over for med de finansielle overslag. For fra en regionalpolitikers synspunkt - jeg arbejder jo i Regionaludviklingsudvalget her i Parlamentet - er det klart, at vi har brug for planlægningssikkerhed. Det vil sige, at vi meget snart har brug for enighed, og det vil sige, at 2005 i sig selv er sidste frist, fordi planlægningsfasen for kommunerne ellers ikke er tilstrækkelig. Det betyder også, at det er på bekostning af de lokale aktører, som ønsker at deltage i planlægningen, fordi planlægningsreglerne kommer alt for sent på dette niveau.
Jeg er for så vidt også enig med kommissæren i, at det er fornuftigt at udvide perioden til syv år i dette første år med de 10 nye medlemsstater for netop at få en lang planlægningsperiode på strukturfondsområdet. Det er fagligt fornuftigt.
Jeg vil også endnu en gang understrege, at strukturfondene ikke må blive til sparebøsser, for samhørighed er EU's hjertesag. I det land, jeg kender bedst, er der også modsigelser i denne forbindelse. Politikere, som på den ene side holder populære taler om 1 %-spørgsmålet, rejser på den anden side til Bruxelles og beder om penge til at løse strukturproblemerne i deres region.
Det er ikke den virkelig europæiske politik, vi ønsker her! 
Dover (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vedrørende fremtiden for Europa-Parlamentets finansielle behov og finansiering er jeg enig i, at det er vigtigt, at Kommissionen og Ministerrådet og især Parlamentet efter de første syv år overvejer at rationalisere i de fem år, som er Parlamentets valgperiode. Det er en fordel for os at have en fast periode, og vi burde bruge det i forbindelse med fremtidige finansielle overslag.
Jeg var helt enig med hr. van den Berg, da han i eftermiddags sagde, at vi skal gøre noget i nationalstaterne for at stramme op på regnskabspligten. Det fører mig videre til vores filosofi i den britiske Konservative gruppe, som er, at vi skal gøre, hvad vi kan i Europa, og gøre det virkningsfuldt og effektivt. Hvis det betyder at gøre mindre, så lad os gøre det bedre. Alt for ofte forsøger vi at øge magten i Europa og dækningen af alle mulige punkter. Det koster ikke blot penge, men det fører også til yderligere udvanding af koncentration og regnskabspligt, og det er yderst vigtigt.
Det andet punkt, som jeg vil gøre opmærksom på, drejer sig om egne indtægter. Vi skal tage metoden med egne indtægter op til fornyet overvejelse. Vi har en fuldkommen acceptabel metode, der fungerer ret godt, og vi skal ikke ændre den grundlæggende. Jeg ønsker ikke, at der nogensinde indføres en EU-skat, hvilket har været overvejet fra 2013 og fremover. Det ville være et tilbageskridt. Vi skal have et Ministerråd, som er almægtigt efter min opfattelse, selv når jeg taler som medlem af Parlamentet. Det betaler grundlæggende regningerne, og det passer mig fint, forudsat at vi kan styre det, vi gør, og sikre passende regnskabspligt i fremtiden. 
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette spørgsmål om EU's finansielle ramme er helt centralt. Det er centralt, fordi EU har nogle store udfordringer at tage op. Udvidelsen skal lykkes, samhørigheden - som er symbol på vores solidaritetspolitik - skal sikres, og vi må ikke glemme de regioner i det tidligere EU-15, som stadig er ugunstigt stillet, vi skal respektere de fælles landbrugspolitiske forpligtelser, NATURA 2000, og især nå Lissabon-målsætningerne for konkurrenceevne, forskning, beskæftigelse, uddannelse, miljøpolitik og sundhed, samtidig med at vi tager befolkningens aldring i betragtning. Dette sidste emne har ikke været nævnt her til eftermiddag, selv om befolkningens aldring naturligvis har nogle økonomiske og sociale konsekvenser for vores fremtid.
Hvordan har Kommissionen til hensigt at positionere sig, stillet over for disse udfordringer og over for den eksplosive konkurrence fra Kina? Kan vi på et tidspunkt, hvor Kommissionen og Rådet gør sig klar til at åbne Europas døre endnu en gang, fortsætte med at fungere med et budget, som ikke har udviklet sig siden 1990'erne, på trods af at Europa siden da har oplevet flere udvidelser, og en række nye traktater har givet EU bredere kompetencer?
Fru Grybauskaitė, vi er ikke beroligede. Der er grund til at sætte spørgsmålstegn ved Kommissionens vilje til at stille nogle egentlige forslag. Støt Dem op ad Parlamentet, og gør, hvad De kan, fru kommissær, for at påvirke 1 %-tilhængerne for, som hr. Barroso siger, at få dem til at forstå, at man ikke kan få mere Europa uden flere penge. Vi ved i dag, at i betragtning af den aftale, der er indgået om den fælles landbrugspolitik indtil 2013, vil vi ikke kunne finansiere regionalpolitikken, hvis vi overholder 1 %-grænsen.
Europa flytter sig, det har udvidet sig, det er ambitiøst, men er De sikker på, fru Grybauskaitė, at De har midlerne til at gennemføre dets ambition? Det, vi beder Dem om, er at fortælle os, hvilke ressourcer der er nødvendige for at finansiere vores prioriteter. Og De ved, at de bør forhøjes. De skal være klar til, fru kommissær, at forsvare sådanne holdninger aktivt. De skal vide, at det ville være et rigtigt dårligt tidspunkt at skuffe ikke blot Parlamentet, men også alle de europæiske borgere på. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil her i begyndelsen af mit indlæg tale for større alvorlighed, seriøsitet og saglighed. Vi diskuterede tidligere i dag budgettet for 2005, og utroligt mange talere appellerede til Rådet om at omgås mere seriøst med budgettet. Hvis vi på den ene side opnår enighed med Rådet og på den anden side allerede taler om en anmodning om budgetoverskridelse, er de tal, som vi har aftalt, ikke seriøse. Så formoder mange nok, at vi måske slet ikke kan klare os med dem. Den samme frygt har jeg haft, når jeg har fulgt med i medierne om de finansielle overslag i de seneste dage.
Jeg frygter en lignende mangel på seriøsitet i debatten om Tyrkiet og andre aktuelle emner. Og jeg anmoder Dem, fru kommissær, om ikke at se til, men i højere grad at tage det politiske initiativ.
Budgettet og de finansielle overslag er arbejdsprogrammer støbt i tal, og i dag er vi begyndt at diskutere det politiske program for de næste fem år. Vi kræver en styrkelse af konkurrenceevnen, topprioriteterne Lissabon og Barcelona skal ligeledes gennemføres ligesom en styrkelse af unges rolle i verden og kampen mod terrorisme, udvidelsen med Kroatien, Bulgarien og Rumænien, en ny naboskabspolitik samt en styrkelse af informations- og kommunikationspolitikken.
Jeg spørger Dem om følgende: Er alt det, som vi har diskuteret i dag i forbindelse med ekstra ansvar og foranstaltninger, virkelig indeholdt i den tidligere Kommissions forslag? Eller skal den nye Kommission ikke sætte sit fingeraftryk og kræve politiske projekter? Hidtil har vi kun hørt bag kulisserne, at man konstant diskuterer den øvre grænse. Lad os stoppe med tallegen, lad os tale om det, vi skal gøre, og hvor meget det koster, dernæst kan vi også tale om egne midler og om opgavefordelingen, og hvem der skal gøre hvad. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har tre kommentarer til det emne, vi debatterer. For det første glæder det mig, at næsten alle de medlemmer, der har talt, mente, at EU's budget skulle stå i et rimeligt forhold til de ambitioner, som både Kommissionen og Parlamentet har fremsat af og til, for det er et faktum, at man ikke kan føre politik uden penge. Jeg synes, at det er specielt negativt, at budgettets størrelse bliver diskuteret, og der er tendens til at foretage nedskæringer på et tidspunkt, hvor dette, selv hvis Kommissionens forslag blev accepteret, ville svare til, at EU's samlede udgifter var på 2,5 % af de samlede offentlige udgifter i Europa, for det er det, der er tale om på et tidspunkt, hvor vi som sagt har ambitioner om vigtige og alvorlige ting.
For det andet vil jeg gerne have, at kommissæren forklarer, hvad der sker med strukturfondenes fremtid, hvis der ikke er truffet nogen beslutning ved årets udgang, for strukturfondspolitikkerne har et flerårigt aspekt, og der opstår muligvis et retligt tomrum, som vil forhindre, at programmerne kan indledes den 1. januar 2007. Hvordan kan den sag klares, fru kommissær?
Det tredje emne, som jeg vil tale om, vedrører omkostningerne ved udvidelsen, eftersom udvidelsen har en pris, som vi skal betale, for det er EU's store historiske valg, men samtidig skal omkostningerne fordeles retfærdigt. Jeg ved godt, at dette spørgsmål teknisk set ikke hører ind under det emne, som vi debatterer nu, men det berører det overordnede spørgsmål, og jeg vil gerne have, at kommissæren fortæller mig, om Kommissionen råder over undersøgelser, der viser, hvordan omkostningerne ved udvidelsen i sidste instans vil blive fordelt. Jeg tænker på spørgsmålet om egne indtægter, fru kommissær, men jeg mener, at der er en direkte sammenhæng mellem disse ting.
Olbrycht (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, arbejdet med de nye finansielle overslag foregår under meget vanskelige vilkår og har derfor givet anledning til mange uenigheder. Ikke alle de aktuelle spørgsmål bliver diskuteret. Det har muligvis været sådan tidligere, men det er kommet bag på nogle af de nye medlemmer af Unionen.
Min første kommentar er, at forslaget om at begrænse budgettet til 1 % ikke bunder i ønsket om at spare, og det kan heller ikke begrundes i et ønske om at rationalisere udgifterne. Det er en følge af planen om at ændre tildelingen af finansielle midler og synspunktet om, at disse kan anvendes mere effektivt i nationale politikker. Vi er derfor vidne til en begrænsning af fælleskabspolitikkernes omfang. Det er ikke nogen overraskelse for tilhængerne af en koordinerende Union, men det vækker bekymring blandt tilhængerne af en stærk Union. En begrænsning af indtægter og udgifter indvirker direkte på alle lande, for den kræver, at strukturen for finansiering af samhørighedspolitikken ændres, og at dens omfang begrænses. De svageste lande rammes naturligvis hårdest, selv om det er dem, der skulle drage størst fordel af denne politik.
Min anden kommentar er, at samhørighedspolitikken bliver omfortolket for øjnene af os. Denne politik bliver i stigende grad løsrevet fra sit grundlag, nemlig princippet om at dele underudviklingsproblemerne i solidaritetens navn og i fællesskab dæmme op for de markante uligheder, som er den uundgåelige følge af økonomisk integration. Derfor er det meget vigtigt at støtte de regeringer i Rådet for Den Europæiske Union, som på det kraftigste afviser, at de pågældende bestemmelser ændres, og at der gås bort fra princippet om at støtte de mindre udviklede lande.
Jeg vil give et eksempel fra sportsverdenen. Mine damer og herrer, forestil Dem en situation, hvor et antal spillere er rekrutteret til et fodboldhold. De er ivrige efter at spille, forberedt på at gennemgå en krævende træningsperiode og fulde af kampånd og ønsket om at vinde. Forestil Dem så, at de, når de endelig kommer ind på fodboldbanen, får besked om, at reglerne er ændret, og at de skal spille rugby i stedet for fodbold. Jeg er sikker på, at De forstår, at spillerne i sådan et tilfælde ville få en ubehagelig overraskelse og ville blive forbløffet. Forhåbentlig vil kommissæren og Kommissionen som helhed handle konsekvent for at sikre, at reglerne ikke ændres.
Kuźmiuk (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, det er i min egenskab af repræsentant for den største nye medlemsstat, Polen, at jeg tager ordet i dag under spørgetiden til Kommissionen om de finansielle overslag for 2007-2013. Det siger jeg, fordi de fleste af de medlemmer, som har taget ordet i denne forhandling, kommer fra de gamle 15, og deres syn på de finansielle overslag for 2007-2013 er i stærk modstrid med de nye medlemsstaters.
Det første problem, jeg vil påpege, er størrelsen af budgettet for den pågældende periode. De seks såkaldte nettobidragydere argumenterer for 1 % af BNP, hvorimod Prodi-Kommissionen foreslog 1,14 % af BNP. Dette skønnes at beløbe sig til en forskel på ca. 180 milliarder euro i absolutte tal, hvilket svarer til ca. 25 milliarder euro mindre for hvert år af disse finansielle overslag. Det er et enormt beløb set ud fra de nye medlemsstaters synspunkt. Det er et beløb, som er helt afgørende for, at udviklingsforskellene mellem de gamle og de nye medlemsstater kan mindskes, og at det sikres, at inddelingen af Europa i første og anden klasse ikke bliver permanent.
Det andet problem, jeg vil tale om, vedrører midlerne til strukturfondene og Samhørighedsfonden. Jeg tænker især på deres tildeling til regioner i den gamle Union, som er berørt af den såkaldte statistiske effekt. Kommissionen er påfaldende generøs over for disse regioner. Der er planer om at tildele ikke mindre end 194 milliarder euro til dem over de næste syv år, men kun 181 milliarder euro til regioner i den nye Union. Husk på, at der i denne periode vil tiltræde mindst to nye medlemsstater, og at alle områder i de 12 nye lande er støtteberettigede.
Det tredje problem, jeg vil nævne, vedrører begrænsningen af midlerne fra strukturfondene og Samhørighedsfonden til 4 % af den pågældende medlemsstats BNP. For de 10 nye medlemsstater betyder dette et samlet årligt beløb på under 20 milliarder euro. Jeg mener, at det ville være rimeligt at hæve grænsen til i hvert fald 5 % af medlemsstatens BNP.
Jeg håber inderligt, at kommissæren vil tage de tre nævnte problemer i betragtning.
Andrikienė (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil rejse en række spørgsmål set ud fra en ny medlemsstats perspektiv.
For det første skal drivkraften bag den nye finansielle ramme være de politiske prioriteter i det udvidede EU og princippet om solidaritet mellem medlemsstaterne.
For det andet skal loftet for egne indtægter fastsættes på et niveau, der kan sikre, at de nye medlemsstater integreres i EU, og som tager højde for forpligtelser, man har indgået under optagelsesforhandlingerne.
For det tredje er det min faste overbevisning, at vi i Europa-Parlamentet skal støtte høje bevillinger fra Kommissionens budget til foranstaltninger i forbindelse med Lissabon-strategien. Der skal etableres en klar mekanisme, der sikrer, at den enkelte medlemsstat får en vis andel af midlerne til finansiering af denne prioritet. Jeg vil også gøre opmærksom på, at finansieringen af gennemførelsen af målsætningerne i Lissabon-strategien ikke skal ske på bekostning af EU's samhørighedspolitik. Støtten til gennemførelse af Lissabon-målsætningerne skal være et supplement og ikke en erstatning for støtten inden for rammerne af EU's samhørighedspolitik, da konkurrenceevne og samhørighed styrker hinanden gensidigt.
For det fjerde skal den finansielle bistand set ud fra de mindre udviklede EU-økonomiers synspunkt være proportional med landenes nuværende økonomiske udviklingsniveau. Under alle omstændigheder skal støtteraten pr. indbygger ikke være højere i de mere velstående medlemsstater end i de mindre udviklede medlemsstater.
For det femte skal vi også tage højde for, at begrænsningen af strukturinterventionerne ved at fastsætte et loft, hvis det anvendes i den kommende programmeringsperiode, i nogle tilfælde kunne bremse de mindst udviklede medlemsstaters sociale og økonomiske tilnærmelse ved at lede midlerne i samhørighedspolitikken i retning af de mere udviklede medlemsstater og regioner.
Sidst, men ikke mindst, pegede Kommissionen meget rigtigt på, at et udvidet EU kræver flere penge. Det er umuligt at klare udfordringerne i et udvidet EU, der stadig bliver udvidet, med færre penge. 
Van Nistelrooij (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det er vigtigt, at vi får mulighed for at drøfte den finansielle ramme i god tid og stemme om den i de parlamentariske udvalg med jævne mellemrum. Det gælder navnlig i forbindelse med samhørighedspolitikken og regionalpolitikken.
Tidligere har regionalpolitikken faktisk været yderst effektiv. Skævhederne i Europa er i stor udstrækning blevet udlignet, og i lyset af de nye nøgleinitiativer, især Lissabon-dagsordenen, bør denne politik bestemt videreføres. Det kan dog kun ske, hvis Parlamentet i samråd med Kommissionen og Rådet fastlægger de nye regler i god tid. Rent konkret betyder det, at vi i midten af 2005 bør være i stand til at træffe en afgørelse herom. I modsat fald får vi en gentagelse af det, som skete i 1999, hvor forhandlingerne var for lange, og der kun var kort tid til gennemførelsen.
Lissabon-dagsordenen kræver vedholdenhed fra de nationale regeringer og de berørte parter i regionerne. Det betyder, at vi skal være klar i god tid, og ud fra det synspunkt vil det være skadeligt for politikken, hvis det hele strækker sig ind over andet halvår 2006 under det britiske formandskab. Kort sagt vil jeg gerne understrege regionalpolitikkens betydning i forbindelse med Lissabon-målsætningerne, innovation, fremme af konkurrenceevne og det nye andet budgetmål, til dels fordi det kan fremme samarbejdet i regionerne og samarbejdet mellem partnere.
Hvad angår de finansielle overslag, er de naturligvis ikke mulige med 1 %. Hvad der også spiller en rolle er, at vi har erfaret, at gennemførelsen var tættere på folk, da rammen var decentral med provinser, regioner, byer og sociale partnere i de europæiske regioner. Det medførte større engagement. Hvis 1 % betyder, at politikken igen nationaliseres, går vi glip af den tilførte EU-nytteværdi, og det ville efter min mening være meget beklageligt.
Formanden.
   - Mange tak. Vi er nu nået gennem listen over talere. Jeg forstår, at kommissæren ikke ønsker ordet. Forhandlingen er hermed afsluttet.
Ribeiro (GUE/NGL ).
   - Vi føler absolut ikke, at Kommissionens forslag til de næste finansielle overslag er tilstrækkeligt til at imødegå de aktuelle sociale, økonomiske og miljømæssige udfordringer, behovet for økonomisk og social samhørighed - der er steget med udvidelsen - og den store arbejdsløshed og fattigdom i EU. Kvantitativt er det, som foreslås, faktisk et gennemsnit på 1,09 % af Fællesskabets BNI, hvilket er mindre end Agenda 2000 (1,10 %) og tidligere benchmarks. Kvalitativt prioriteres konkurrenceevne, iværksætterånd samt sikkerhed og forsvar på bekostning af udvikling, samarbejde og samhørighed.
Man kan i denne forhandling spørge, om Barroso forstærker og skærper Prodis tone, eftersom kommissærernes udtalelser baner vej for forhandling, eller genforhandling, på et niveau under den allerede utilstrækkelige pakke, i overensstemmelse med "skrivelsen fra de seks", hvori der foreslås et loft over budgettet på 1 % af Fællesskabets BNI, hvilket vi altid har været modstandere af. Vi ønsker derfor at gøre det klart, at vi afviser de finansielle overslag, hvor de gennemsnitlige årlige udgifter ligger mellem Kommissionens forslag og loftet i "skrivelsen fra de seks", som jeg nævnte før, og bevæger sig nærmere og nærmere dette loft. Endelig støtter vi idéen om at fastholde den 7-årige finansielle ramme, da tendensen selv på dette område er at "forhandle" nedad.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0051/2004) af Lambert for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om asylprocedurer og beskyttelse i oprindelsesregionerne (2004/2121(INI)). Forhandlingen er indledt. Fru Lambert har ordet. 
Lambert (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil begynde med at takke skyggeordførerne og ordføreren for udtalelsen fra Udenrigsudvalget for deres interesse og indsats med hensyn til denne betænkning. Jeg er sikker på, at vi alle gerne ville have haft mere udvalgstid ikke mindst for at drøfte udvalgets ændringsforslag og det samlede indhold grundigere, da jeg er klar over, at der stadig er visse problemer. Der er imidlertid meget, som flertallet i udvalget er enige om, og jeg er sikker på, at Rådet og Kommissionen vil huske på det.
Vi glæder os over Kommissionens to meddelelser som et vigtigt skridt hen imod indførelsen af en fælles asylpolitik. Vi støtter, at der er lagt vægt på foranstaltninger såsom genbosættelsesrogrammer, beskyttede indrejseprocedurer og støtte i regionen som supplement til de eksisterende rettigheder til at søge asyl inden for EU, og vi er enige i, at disse interne asylsystemer skal være af høj kvalitet.
Vi mener ikke, at eksternalisering af internt EU-ansvar til lejre i lande såsom Libyen er en varig løsning, ja, ikke engang en kortsigtet løsning for personer, der ansøger om asyl. Hvad angår en fælles procedure, erkender vi, at det er bedre både for asylansøgeren og myndighederne, hvis alle relevante oplysninger undersøges på én gang, og vi glæder os over, at Kommissionen har foreslået en fælles beslutningstagningsprocedure. Vi erkender imidlertid også, at der kan være huller i beskyttelsen i medlemsstater, som kun anvender fuld flygtningestatus og ikke har en praksis for subsidiær beskyttelse, sammenlignet med medlemsstater, der anvender begge kategorier.
Det er et vanskeligt spørgsmål for nogle medlemmer, og punkt 37 og 38 i betænkningen kan synes at foregribe den fornyede høring vedrørende proceduredirektivet, som Parlamentet forhåbentlig bliver indraget i inden længe. Jeg hilser medlemmernes synspunkter vedrørende en evt. fjernelse af disse punkter velkommen. Parlamentet kan imidlertid fuldt ud tilslutte sig, at det er nødvendigt at inddrage alle relevante oplysninger fra procedurens begyndelse i beslutningstagningen. Vi støtter behovet for, at oplysninger i de pågældende lande anvendes bedre af bedre uddannet personale. Det er forfærdeligt, at en persons liv skal afhænge af en vurdering, hvis nøjagtighed aldrig er blevet afprøvet. Det er den situation, som den homoseksuelle algerier, Ramzi Isalam, står i. Han kan blive udleveret fra Det Forenede Kongerige til Algeriet, da han ikke anses for at have brug for subsidiær beskyttelse. Det skyldes en linje i en canadisk diplomats rapport for et par år siden, der stadig indgår i de landeoplysninger, som Det Forenede Kongerige anvender. Denne diplomats andre vurderinger er blevet slettet i tidens løb. EU skal gøre det bedre end det, hvad angår kvaliteten af de oplysninger, som vi anvender til at træffe beslutninger om andre menneskers liv.
Hvad der er mere kontroversielt, så mente flertallet i udvalget, at vi skal have en form for overvågnings- eller tilbagerapporteringssystem om, hvad der sker med dem, der sendes tilbage, efter at de ikke har fået opfyldt deres anmodning om beskyttelse. Så kan vi måske finde ud af, om det virkelig er sikkert at sende andre tilbage.
Udvalget støtter fuldt ud behovet for en bedre koordineret strategi for støtte i hjemregionen for det store flertal af verdens flygtninge, som aldrig så meget som forsøger at komme ind i EU i modsætning til, hvad mange aviser skriver, og en række politikere mener. Vi ved, at en sådan koordination er en udfordring, men en spredt strategi skaber forvirring. Vi ønsker at vide, hvordan Kommissionen foreslår at styrke en sådan koordination fremover. Vi kan også tilslutte os, at vi har brug for nye penge og ikke en omfordeling af eksisterende bistandsbudgetter for at kunne yde langsigtet bistand som hjælp til at øge kapaciteten og forbedre kvaliteten af reaktionerne i hjemregionerne i samarbejde med de berørte lande.
Hvad er vi ellers enige i? Vi er enige i, at genbosættelsesprogrammer kan være af stor værdi, særligt når de er rettet mod personer, der er i størst fare i en allerede usikker situation, at programmerne kan anvendes inden for EU til at fremme en offentlig forståelse for, hvorfor flygtninge søger beskyttelse, og at denne forståelse kan bidrage til at bekæmpe enhver form for diskrimination, ikke mindst racisme og fremmedhad.
Vi kan også tilslutte os, at vi har brug for en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som forpligter EU til at prioritere konfliktforebyggelse og løsning af langsigtede konflikter. I den forbindelse glæder vi os over de foreslåede regionale beskyttelsesprogrammer og ønsker at blive inddraget i udviklingen og evalueringen af dem.
Som De kan se, er der meget, vi er enige om, og som der ikke er uenighed om i denne debat. Uanset resultatet af den endelige afstemning i morgen, er det det budskab, som vi efter min mening skal sende videre til både Rådet og Kommissionen. Vi kan tilslutte os, at Kommissionens dobbelte strategi - at stræbe efter en generelt høj standard for gennemførelse af de nuværende direktiver inden for EU og at forbedre forholdene for det store flertal af flygtninge inden for det område, som de flygter fra - er et passende og ambitiøst program. Parlamentet ønsker at blive inddraget i udviklingen af sådanne initiativer. 
Frattini,
    Hr. formand, fru Lamberts betænkning sætter de to meddelelser fra Kommissionen ind i rammen til udvikling af et fælles EU-asylsystem. I kapitlet om asyl i Haag-programmet stadfæstes målet om et fælles EU-asylsystem, og 2010 fastsættes som en ambitiøs tidsfrist for at gennemføre dette mål.
Kommissionen vil sørge for, at tidsfristen bliver overholdt, og at Europa-Parlamentet kommer til at spille en nøglerolle i den forbindelse. Fra foråret 2005 bliver Europa-Parlamentet medlovgiver i den proces, der er nødvendig for at bringe dette i stand. Haag-programmet afspejler også, at den eksterne asyldimension anerkendes som værende af stigende betydning i EU. Forbedringen af det globale beskyttelsessystem kan være til gavn for flygtninge over hele verden og kan bidrage til at dele ansvaret for flygtninge med de lande, der huser størstedelen af flygtningepopulationen. Det er også i EU's interesse. Jeg er ordføreren taknemmelig for at indse vigtigheden af dette arbejde og de dermed forbundne økonomiske følger. Europa-Parlamentets fulde støtte er nødvendig.
I Kommissionens meddelelse om bedre adgang til holdbare løsninger undersøges det, hvordan EU kan styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne og også bidrage til at sikre en mere velordnet og styret indrejse i EU af personer, der har behov for international beskyttelse, ved at etablere en EU-genbosættelsesordning. Flygtninge skal kunne opnå beskyttelse så hurtigt som muligt og så tæt på deres behov som muligt. Vægten skal ligge på byrdedeling og ikke byrdeforskydning, på sammen med tredjelande at undersøge, hvordan vi kan samarbejde for at tage en fælles udfordring op. Disse planer skal være et supplement til og ikke en erstatning for medlemsstaternes forpligtelser i henhold til international menneskerettighedslovgivning, og særligt Genève-konventionen fra 1951 om flygtninges retsstilling og retten til asyl i EU.
I Haag-programmet slås det fast, at gennemførelsen af anden fase af det fælles EU-asylsystem skal være baseret på en håndfast vurdering af virkningen af medlemsstaternes foranstaltninger. I Kommissionens meddelelse foreslås en metode til at forelægge vurderingen, og hvordan det praktiske samarbejde skal etableres. Denne metode, som er baseret på samarbejde og konsensus, kan også anvendes på andre områder i forbindelse med EU's vedrørende asyl- og indvandring. Mere langsigtet skal vi opfordre til at fremme yderligere samarbejde mellem medlemsstaterne på dette område. Dette er, hvad Kommissionen har til hensigt at gøre. 
Kasoulides (PPE-DE ),
   Hr. formand, nøglen til denne integrerede og brede strategi for asyl og indvandring er tredjelandenes samarbejde. De vil blive opfordret til at arbejde i partnerskab og dele ansvaret med os for at sikre, at denne veludtænkte politik lykkes. Samarbejdet skal foregå ved hjælp af eksisterende instrumenter, herunder særligt den europæiske naboskabspolitik.
Tredjelandene må ikke få det indtryk, at EU vil skubbe sit eget ansvar over på deres skuldre. Det har De ret i, hr. kommissær. Derfor skal vi på en synlig måde vise vores vilje til at hjælpe disse lande med at styrke deres beskyttelseskapacitet, at være bedre forberedt på at yde hurtig bistand til kriseramte lande og sikre de nødvendige budgetbevillinger ud over dem, der allerede er planlagt som udviklingsbistand. Over for tredjelande skal vi opfattes som værende villige til at påtage os vores ansvar ved at oprette et fælles EU-asylsystem, som der blev opfordret til i Tampere, et fuldt udviklet regionalt beskyttelsesprogram inden december 2005 og en genbosættelsesordning baseret på de enkelte medlemsstaters optagelseskapacitet.
Endelig betyder styrkelsen af beskyttelseskapaciteten gennem oprettelse af beskyttede indrejseprocedurer ikke, at den nuværende ret til at ansøge om asyl ved spontan ankomst til en EU-medlemsstat bliver afskaffet. Jeg er overbevist om, at jo bedre det lykkes for EU at styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne, og jo mere det hjælper tredjelande med at bringe beskyttelseskapaciteten op på det normale niveau, desto mere vil indrejseprocedurerne fra lande uden for EU blive styrket, desto færre spontane asylansøgninger vil medlemsstaterne modtage, og desto mindre indbringende vil menneskehandelen blive. 
Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, siden Det Europæiske Råd i Tampere medtog oprettelsen af en fælles asylordning blandt dets mål, har Parlamentet - og med det Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater - forpligtet sig fuldstændigt over for dette mål med den hensigt, at EU kommer med et svar til alle de mennesker, der lovligt strømmer til vores lande på jagt efter en bedre fremtid og et bedre liv.
Hvis vi ser på 2010, som er den dato, der er fastsat i Haag-programmet til at færdiggøre anden fase i den fælles asylordning, står vi i dag i den heldige situation, at EU allerede har vedtaget vigtige regler, men der er stadig lang vej endnu, og det har vi forpligtet os til. Vores aktion skal være kendetegnet af ansvar og stringens. Det kan ikke være anderledes, når vi taler om mennesker, der behøver vores hjælp.
Den foreliggende betænkning er meget vigtig, og efter min mening er dens største fortjeneste, at den udtrykker sig klart og tydeligt om forskellige spørgsmål. For det første siger Parlamentet klart nej til forslaget om at oprette modtagelseslejre i lande uden for EU. Vi kan ikke unddrage os det ansvar, jeg talte om for et øjeblik siden. Vi kan ikke tage os af dem, der beder os om svar på deres fortvivlelse, ved at se den anden vej. At fastholde asylansøgerne uden for vores grænser er ikke det bedste vidnesbyrd om gyldigheden af de værdier, som EU bygger på.
For det andet beder vi om, at bistanden til flygtningene bygger på princippet om solidaritet og en lige fordeling af ansvaret. Det viser endnu en gang, at det eneste, der kan give gennemførlige og holdbare løsninger, er, at EU optræder solidarisk og i fællesskab. Vi har i EU endnu en gang lejlighed til at vise, at vi går ind for et ægte fælles asylsystem.
Endelig går vi ind for en genbosættelsesordning på europæisk plan, dog på betingelse af, at den formår at forene såvel statens vilje som det enkelte individs. Selv om vi for nuværende kun har ét problem i forhold til ordføreren, hvis evne til at tilnærme holdninger vi værdsætter meget, og som vi takker for, kan vi dog kun stemme for betænkningen, hvis det spørgsmål, der skiller os, nærmere bestemt de såkaldte sikre tredjelande, bliver løst. 
Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, min gruppe støtter helhjertet denne betænkning, fordi vi mener, at mange på tværs af Parlamentet taler om en fælles asylprocedure, men at føre den ud i livet kræver støtte til Lambert-betænkningen.
Det er svært at gå fra at sige, at vi ønsker byrdedeling, en fælles asylpolitik og at støtte Tampere-dagsordenen, til den praktiske gennemførelse af dette i en betænkning, hvor nogle af de ting, som vi ønsker at gennemføre, fremlægges. Jeg har beskæftiget mig med asylsager i mange år, og jeg ser Lambert-betænkningen som en progressiv betænkning, men det er en betænkning, der kan få støtte på tværs af Parlamentet.
Vi taler om gode asylafgørelser. Det er et problem i alle medlemsstater, at beslutningerne vedrørende asyl er så dårlige, at ægte asylansøgere ikke får lov til at bevise deres påstand og rent faktisk rejse ind i et land. Det er dårligt for os alle. Dårlig beslutningstagning vedrørende asyl tages op i denne betænkning.
Vi vil styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregioner, og i betænkningen understreges forskellen mellem transitlejre og eksternalisering af vores ansvar til tredjelande og regional beskyttelse. Jeg ønsker at give udtryk for, at vi støtter denne betænkning. 
Özdemir (Verts/ALE ),
   Hr. formand, først vil jeg takke fru Lambert for hendes betænkning. Jeg er enig med hr. Moraes. Min gruppe støtter til fulde betænkningen. Det meste af det, jeg vil sige, har fru Lambert allerede sagt på en udmærket måde. Jeg vil imidlertid understrege, at der er en konflikt mellem de to direktiver. Anerkendelsesdirektivet fastsætter standarder for flygtningestatus og subsidiær beskyttelse. Det er nødvendigt at bringe det direktiv om minimumsstandarder for procedurer, der skal vedtages, på linje med det andet direktiv. Det er det ikke nu.
For det andet bør spørgsmålet om genbosættelse støttes, da det er rettet mod de mest sårbare. Det er en anden vej til økonomisk vandring. Det giver håb. For tiden benytter kun seks medlemsstater sig af muligheden for at tage imod flygtninge under genbosættelsesordninger, men frivillige aftaler med flygtningene vil hjælpe både dem og UNHCR, som varmt støtter genbosættelse.
Endelig skal vi være klar over, at genbosættelse og beskyttede indrejseprocedurer ikke er en undskyldning for at begrænse rettighederne for asylansøgere, der ankommer spontant til EU's medlemsstater. 
Henin (GUE/NGL ),
   Hr. formand, der er tusindvis af både mænd, kvinder og børn, som i de seneste år har været igennem min hjemby Calais eller den ulykkeligvis så berømte Sangatte-lejr, overbeviste om, at Storbritannien ville blive deres eldorado. Det er mennesker fra Kosovo, Afghanistan, Irak, Sudan eller Kurdistan, befolkninger på jagt efter frihed og sikkerhed, almindelige verdensborgere, som er drevet på flugt af elendigheden, og som kun ønsker en smule lykke som alle andre. Tillad mig at bevidne vores solidaritet over for dem.
Selv om jeg er enig i hovedparten af Lambert-betænkningens indhold, har jeg pligt til at fortælle denne forsamling om en objektiv virkelighed, nemlig at det utvivlsomt er et fremskridt at forbedre, forenkle og ensrette asylansøgningsprocedurerne. Men så længe vi sparer os selv besværet med en rigtig tilbundsgående debat om, hvilken form for indvandring Europa har brug for, og hvilken europæisk økonomisk udviklingspolitik det skal føre over for de fattige lande, vil vi ikke løse noget som helst, og vi vil med jævne mellemrum vende tilbage til forsamlingen for at afdække forholdene hos disse moderne tiders nomader.
Europa må vide, at man lever et bedre liv her end i Afrika, og at det især er muligt at arbejde illegalt i Europa, hvis blot man accepterer at tjene mindre og holde mund. I Europa er der mennesker, der tiltrækker og udnytter udlændinge og bliver rige ved at gå ind i denne slavehandel. 
Ja, vi skal genoprette Europas ære, som alt for ofte er blevet tabt, ligesom vi skal kræve, at det holder op med at stikke hovedet i busken under påskud af, at indvandrerdebatter skaber nationalisme. Men vi skal ikke kun se på Europa i den forbindelse. IMF, hvis anbefalinger ofte er årsag til udvandring, FN og dets Flygtningehøjkommissariat har også en rolle at spille.
Ja, EU skal have en asylpolitik, som er den europæiske menneskerettighedskonventions principper værdige. Ja, EU skal behandle indvandringsspørgsmålet til bunds. Og ja, EU skal huske på, at der også inden for egne grænser er nogle børn, der sulter. 
Borghezio (IND/DEM ),
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, i denne betænkning siger man klart nej til ethvert forslag om at oprette de såkaldte modtagelsescentre i de endelige transitlande, sådan som det er blevet foreslået fra flere sider. Man er af den opfattelse, at oprettelsen af disse centre ville gøre det svært at overholde de internationale forpligtelser på menneskerettighedsområdet, men jeg ved ikke, hvad man bygger denne påstand på. Jeg spørger mig selv, om ordføreren allerede har konstateret den manglende vilje hos disse landes ledere eller hos ngo'erne - også de europæiske ngo'er - som arbejder i indvandrernes hjemlande og transitlande.
Jeg tror, at denne forudfattede mening udelukkede har ideologiske årsager, eftersom modtagelsescentrene sagtens kunne have en vigtig funktion med at opfylde behovet for de nødvendige kontroller og samtidig behandle indvandrerne menneskeligt. Et nej til oprettelsen af sådanne centre ændrer i virkeligheden ikke situationen, og det forhindrer den hensigtsmæssige inddragelse af transitlandene i migrationsprocessens forvaltning.
Det center, der for nylig blev oprettet i Afrika takket være Italiens vigtige indgreb ved hjælp af Tripoli-aftalerne, har allerede - i det mindste hidtil - været i stand til at hindre rejserne over Middelhavet og de tragiske skibbrud i den forbindelse, som desperate mennesker led med menneskehandlernes synkefærdige skibe. Dets oprettelse har således givet et positivt resultat i bekæmpelsen af den forkastelige menneskehandel. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, asyl er ikke et teknisk spørgsmål. Det skal anerkendes som det, det er, nemlig et politisk og socialt spørgsmål. I de seneste årtier har EU's medlemsstater ikke skænket asylpolitikken mange tanker, især ikke, hvad angår personer fra andre kontinenter. De katastrofale følger af denne holdning er nu indlysende. Den racistiske og politiske ekstremisme florerer og berører både de nyankomne og de lokale. Desuden har den uhensigtsmæssige asylpolitik svækket mange samfunds tillid til den europæiske integration. Denne integration er, med rette eller urette, forbundet med en alt for liberal asylpolitik. Det er klart, at denne situation ikke kan fortsætte. Vi må finde den rette balance mellem menneskerettigheder, demokrati og borgernes sikkerhed. Jeg bemærker med glæde, at Europa-Parlamentet i beslutningsforslagets andet punkt understreger behovet for "foranstaltninger, der kan styrke beskyttelseskapaciteten i hjemregionerne (for potentielle asylsøgere)". Det er helt på sin plads. Til slut, hr. formand, vil jeg gerne understrege, at asylproblemet ikke kan undgå at blive værre i lyset af Europas relative velstand.
Zappalà (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, som parlamentsmedlemmer sidder vi her i Parlamentet som repræsentanter for borgerne i de 25 lande, som EU består af. Parlamentet er den eneste EU-institution, som vælges ved almindelige direkte valg. Eftersom vi er et udtryk for den direkte konsensus og for et mandat fra befolkningen, burde vi i nogle spørgsmål se bort fra vores politiske gruppers ideologier. Et af disse spørgsmål burde være indvandringsspørgsmålet.
Historien har lært os, at den største ulykke for et menneske er at måtte forlade sit hjemland, og at indvandringen har en lang række årsager, som ikke alle er frivillige. Et veludviklet socialt system - og EU er en samling af veludviklede lande - kan ikke på forhånd udelukke visse aspekter af dette fænomen og blot se på den følelsesbetonede del. EU skal forsvare de grundlæggende principper, som dets eksistens er baseret på, men det skal være til gavn for alle, både EU-borgerne og tredjelandsborgerne. Det skal ske ved hjælp af en fælles politik og ved hjælp af fælles beslutninger, der er enighed om, og ikke ved hjælp af ineffektive initiativer, som isolerer nogle af medlemsstaterne.
Hvis vi skal have en fælles indvandringspolitik, skal vi påtage os alle dens konsekvenser, og det skal vi navnlig i en tid som vores, hvor der er stærke bekymringer over den interne sikkerhed. Det er i øvrigt vigtigt, at man ikke på forhånd udelukker oprettelsen af et informations- og forberedelsessystem for indvandringen i oprindelses- og transitlandene, nemlig et organiseret og fælles system, der - hvis man også sørger for økonomisk støtte og tilskyndelsesforanstaltninger i oprindelsesområderne - kunne give positive resultater for alle.
I dette forslag tager man ikke spørgsmålet op ud fra denne indfaldsvinkel eller på en konkret måde, og derfor kan vi ikke tilslutte os det, hvis ikke der bliver vedtaget nogle hensigtsmæssige ændringsforslag. 
Roure (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne først og fremmest takke vores ordfører, Jean Lambert, for hans fremragende betænkning, som vi støtter. Vi står faktisk over for et kritisk øjeblik i udviklingen af den europæiske asylpolitik. Vi har kunnet konstatere, at den første fase af europæisk harmonisering af nationale asylpolitikker har resulteret i lavere standarder.
Rådet vedtog i november de nye prioriteter for en europæisk asylpolitik i Haag-programmet. Programmet fastslår bl.a. i den anden harmoniseringsfase, at der skal specificeres en fælles asylpolitik, og vi ønsker frem for alt at minde om, at Europa er et tilflugtssted for asylsøgere, og at vi skal bevare denne humanitære tradition.
I den forbindelse har den betænkning, som ligger foran os, til hovedformål at minde medlemsstaterne om, at Genève-konventionen og Flygtningehøjkommissariatets rolle fortsat skal være en central del af asylspørgsmålet. Med den hensigt at bevare Europas humanitære tradition bekræfter vi formelt vores modstand mod enhver form for outsourcing af asylcentrene og oprettelsen af transitlejre uden for Europas grænser.
Den europæiske asylpolitik skal være baseret på princippet om solidaritet og deling af udgifter og ansvar, ikke kun inden for EU, men også med tredjelandene. Den europæiske asylpolitik skal desuden styrke de grundlæggende rettigheder for personer, der søger asyl. Den fælles asylprocedure skal have til formål at garantere flygtningene et højt beskyttelsesniveau. Den skal også give mulighed for at forbedre kvaliteten i afgørelserne. Europa-Parlamentet, som er demokratisk valgt og ansvarlig over for sine befolkninger, skal bekræfte, at asylansøgerne har ret til en værdig modtagelse. Vi vil have nogle mere tilgængelige, mere ligeværdige og bedre organiserede asylordninger. Vi skal rette op på forskydningerne i asylordningerne. Vi skal beskytte flygtningene, og vi skal også arbejde med vores egne befolkninger for at forklare dem den fortvivlelse, som driver flygtningene mod Europa, og dermed give dem mulighed for at få en bedre forståelse af dem. Det er naturligvis ønskeligt, at flygtningene vender tilbage til deres eget land. Hvis det skal ske, skal vi gribe fat om de dybereliggende årsager. Men i mellemtiden er det vores pligt at sørge for lokal integration og indkvartering i modtagerlandet, samtidig med at vi øger beskyttelsessystemerne og udvikler et program, der skal sørge for bæredygtige løsninger.
Endelig synes der at være et fortolkningsproblem i ændringsforslag 1 i flere sprogversioner. Jeg præciserer derfor, at tillægsordet "begrundet" henviser til for tidlig hjemsendelse af flygtningene og ikke til de garantier, som skal styrke beskyttelsesprogrammerne. Jeg syntes, det var vigtigt at få den detalje på plads. 
In 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig de mange varme udtalelser, der er blevet fremført af en række medlemmer, og jeg vil også anmode om Deres støtte til denne fremragende betænkning.
Vi står over for et rystende problem, som kræver en hurtig løsning. Det skal vel at mærke være en ægte, holdbar løsning og ikke en lappeløsning. Det, som kræves på lang sigt, er naturligvis lovlig indvandring i EU. Ud fra det synspunkt har Rådet forspildt en mulighed ved bevidst ikke at tage lovlig indvandring med under afgørelser med kvalificeret flertal. Tilsyneladende synes medlemsstaterne, at det er lettere at blive enige om, hvordan man holder folk uden for EU, end om, hvordan man lukker dem ind på en ordentlig måde. I de seneste uger og måneder har EU og Parlamentet meget indgående drøftet europæiske værdier og menneskerettigheder, især i debatten om Kommissionen, men også igen i dag i forbindelse med Tyrkiet.
Vores civilisations standarder måles i forhold til den måde, hvorpå vi behandler vores medmennesker og omsætter vores værdier til praksis. Asylsøgere er ikke kriminelle, de er medmennesker og bør således modtages under menneskelige forhold. De fortjener vores støtte, og jeg bifalder derfor denne betænkning.
De Brún (GUE/NGL ).
Verden bedømmer EU's indsats for lighed, retfærdighed og fairplay på den måde, hvorpå det behandler mennesker, der flygter fra krig og forfølgelse.
Fru Lambert skal roses meget for sin betænkning og understregningen af de humanitære spørgsmål og borgerrettighedsspørgsmål, der er kernen i asyldebatten. Jeg vil gentage hendes opfordring til, at de højest mulige internationale standarder og menneskerettigheder skal være retningsgivende for EU's politik. Hendes afvisning af oprettelsen af lejre selv som en kortsigtet løsning på behandlingen af asylansøgere skal hilses velkommen og støttes varmt.
Vi glæder os også over, at det i betænkningen anbefales at fremskynde asylansøgninger og sikre effektivitet og gennemsigtighed i beslutningstagningen. Konflikter, fattigdom samt social og politisk ustabilitet berører flere millioner mennesker over hele verden. Vi skal derfor gå over til at fremme konfliktløsning og -forebyggelse under FN's auspicier.
Den langsigtede løsning på asylspørgsmål er at begrænse konflikter og fattigdom globalt. EU skal spille en større rolle i denne forbindelse. Vi skal indføre den rette politik. Vi skal vise verden, at når det gælder menneskerettigheder, retfærdighed og lighed, er EU's politikgennemførelse lige så god som dets retorik. Jeg går også varmt ind for ændringsforslagene.
Santoro (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, jeg er enig i fru Lamberts betænkning, for hvis der er en fjende, som forhindrer Europa i at vokse, er det angsten. En af måderne at bekæmpe den på er så afgjort at finde ud af, hvem af dem, der henvender sig til os, som fortjener hjælp.
For kort tid siden blev 75 eritreere anholdt af de libyske myndigheder. De blev tilbageholdt i længere tid og blev udsat for umenneskelig behandling. Herefter blev de sendt med et fly tilbage til deres hjemland. I deres desperation kaprede de flyet og tvang det til at lande i Sudan. FN's Flygtningehøjkommissariat har haft lejlighed til at interviewe hele 60 af de 75 eritreere, eftersom de andre blev fængslet for flykapringen. Alle de interviewede havde asylret, men Libyen har ikke nogen lov om denne rets anerkendelse, har ikke underskrevet Genève-konventionen og sikrer ikke menneskerettighedernes overholdelse i fængslerne.
På den anden side har heller ikke lande som mit eget land, Italien, en lov om asylret og afviser derfor indvandrerne uden at skelne imellem dem, uden at gennemgå ansøgningerne og uden at foretage en korrekt, retfærdig og individuel vurdering. Selv lovlige indvandrere bliver ydmyget og tvunget til at vente i flere år på at få deres opholdstilladelse fornyet. Det er tydeligt, at disse mennesker opfattes som en fjende, der befinder sig i landet, og som kan bruges og smides væk.
Europa skal dog selv gennemgå asylansøgningerne og skal samtidig hjælpe Maghreblandene med at opnå en større respekt for rettighederne. Vi skal sørge for, at Europa ved hjælp af de bedste kriterier for vurdering og beskyttelse af flygtninge gør disse strømme til lovlig indvandring, hvilket er hensigtsmæssigt og muligt. Derfor er det nødvendigt at oprette et fælles europæisk flygtningeagentur, som gennemgår de enkelte ansøgninger og yder juridiske og sproglig bistand.
Flygtningene bliver vores vigtigste allierede, når det gælder om at fremme deres oprindelseslandes økonomiske, civile og demokratiske vækst, for verden bliver først mere sikker, når den ikke længere er så uretfærdig. 
Formanden.
   - Mange tak. Vi er nu nået gennem listen over talere. Jeg forstår, at kommissæren ikke ønsker ordet. Forhandlingen er hermed afsluttet. Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0067/2004) af Catania for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om en EU-strategi for narkotikabekæmpelse (2005-2012). Jeg giver ordet til ordføreren, hr. Catania. 
Catania (GUE/NGL ),
    Hr. formand, kære kolleger, efter min opfattelse bør EU-strategien for narkotikabekæmpelse, der er på dagsordenen for vores forhandling i dag, udelukkende være baseret på en videnskabelig indfaldsvinkel samt en analyse af den reelle situation og de erfaringer, som vi har fået på området i de seneste år. Desværre er spørgsmålet tværtimod alt for ofte præget af ideologier, dogmatiske indfaldsvinkler og følelser.
De oplysninger, som vi har til rådighed, giver mulighed for en realistisk indfaldsvinkel. Her tænker jeg navnlig på de oplysninger, vi har fået fra Det Europæiske Narkotikaovervågningscenter, der ligger i Lissabon. Disse oplysninger er som bekendt af stor videnskabelig værdi, og deres pålidelighed er veldokumenteret. I årsberetningen for 2004 fra overvågningscentret i Lissabon står der, at situationen med hensyn til heroindødsfald og heroinforbrug i Europa i det store og hele er stabil, men at der ikke er konstateret et fald i hiv-smitten, som tværtimod er ved at blive udbredt i nogle af de nye medlemsstater; at kokainforbruget stiger i de fleste medlemsstater; at cannabis er det mest udbredte stof, eftersom over 20 % af de europæiske borgere har brugt det eller bruger det, og at brugen af ecstasy er lige så udbredt om ikke mere udbredt end brugen af amfetamin. Alt dette viser tydeligt, at de hidtidige strategier ikke har givet positive resultater.
Hvad narkotikamisbruget i fængslerne angår, oplyser overvågningscentret, at narkotikamisbrugerne er overrepræsenteret i fængselsmiljøet, at narkotikamisbruget blandt de indsatte svinger mellem 22 % og 86 %, alt efter hvilke indsatte, hvilket fængsel og hvilket land der er tale om, og at fængslerne er et højrisikomiljø, når det gælder udbredelsen af infektionssygdomme.
Med hensyn til kriminaliseringen af misbruget forklarer overvågningscentret, at mange landes kriminalisering af narkotikamisbruget har ført til et stigende forbrug af disse stoffer. Jeg vil gerne gøre vores svenske kolleger opmærksomme på, at der i overvågningscentrets beretning er en specifik henvisning til Sveriges situation. Man nævner her en undersøgelse, hvoraf det fremgår, at narkotikamarkedet er blevet mere omfattende med de sanktionsstrategier, som landet gennemfører, og man når til den konklusion, at der ikke er noget bevis for, at en kriminalisering af narkotikamisbruget har en afskrækkende virkning på de unge.
Endelig oplyser Europol, at når det gælder narkotikahandel, udgør handelen med euforiserende stoffer ca. 2-5 % af verdens BNP, som går direkte i lommerne på narkotikahandlerne og de store kriminelle organisationer i hele verden. Det amerikanske narkotikaagentur anslår, at Afganistan i 2005 vil eksportere over 5.000 t opium, hvoraf 95 % vil blive indført i Europa. Det viser, at den handlingsplan, som FN vedtog i 1998, ikke har haft en positiv effekt, også i betragtning af narkotikahandelens betydning for finansieringen af mafiaorganisationer og terrorisme. En fremtrædende advokat som Gerardo D'Ambrosio har fortalt os, at al-Qaedas terrorister byttede trotylet for 250 kg hash for at finansiere terrorattentatet i Madrid.
Vores betænkning, som blev vedtaget i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, bygger således på nødvendigheden af at bekæmpe narkotikahandel, mafiaorganisationer og terrorisme og prioritere beskyttelsen af livet og sundheden. Spørgsmålet skal ikke behandles som et spørgsmål om den offentlige orden eller et straffespørgsmål, men udelukkende som et socialt og økonomisk spørgsmål. Derfor fokuserer vi i betænkningen på en strategi, som begrænser skaderne, og på substitutionsbehandling i fængslerne samt nødvendigheden af at tage udgangspunkt i de videnskabelige oplysninger om virkningen af narkotika, iværksætte videnskabelige undersøgelser om fordele og ulemper ved de nuværende narkotikakontrolpolitikker, hjælpe producentlandene med at omstille landbruget, undersøge virkningen af cannabis, opium og kokablade til medicinske formål og endelig konfiskere mafiamedlemmers og terroristers udbytte fra hvidvaskning af penge og narkotikahandel.
Jeg opfordrer derfor Europa-Parlamentet til at vedtage denne betænkning, Kommissionen til at støtte den og Rådet - som desværre er fraværende, da det tilsyneladende har truffet andre beslutninger - til at tage denne henstilling op på det møde, der skal holdes om tre dage. Jeg vil i øvrigt gøre opmærksom på, at henstillingen er blevet udarbejdet med støtte fra en lang række organisationer. 
Frattini,
   Hr. formand, hr. ordfører, den nye strategi for narkotika for 2005-2012, som vil blive stadfæstet af Det Europæiske Råd, er, som De ved, den første strategi for det udvidede Europa. Den baserer sig på evalueringen af den tidligere strategi, som Kommissionen allerede foretog i oktober.
Det europæiske tiltag, som slår til lyd for, at der skal være ligevægt mellem foranstaltninger til reducering af efterspørgslen og udbuddet, dækker således 25 lande. Nødvendigheden af på den ene side at styrke koordineringen på EU-niveau og på den anden side synligheden af Unionens anstrengelser i tredjelandene er her klart beskrevet. De store målsætninger i strategien vil blive omsat til konkrete handlinger i de to på hinanden følgende fireårige handlingsplaner, der, som De ved, vil blive foreslået af Kommissionen henholdsvis i begyndelsen af 2005 og begyndelsen af 2009.
Kommissionen planlægger at vedtage sit forslag til handlingsplan i februar 2005. Den mener, at det er yderst vigtigt, at Parlamentet bidrager på et område som narkotikaområdet for at kunne bringe den europæiske politik tættere på sine borgere. Der er med andre ord brug for en fælles europæisk politisk strategi. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen ikke vil vakle med hensyn til sit engagement i den henseende. 
Brepoels (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg kan oplyse Dem om, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater ikke kan støtte det henstillingsforslag, vi drøfter i dag, da det ikke imødegår de store udfordringer, som EU's fremtidige narkotikastrategi bør fokusere på.
De seneste tal vedrørende unges brug af stoffer er foruroligende. Et stigende antal unge begynder, i en stadig yngre alder, at eksperimentere med især bløde stoffer, hvis faldende priser gør, at de bliver lettere og lettere tilgængelige. Jeg mener, at ordføreren i sin betænkning bagatelliserer problemet, og det er efter min mening meget uhensigtsmæssigt i denne situation. Situationen kræver tværtimod en dristig og omfattende tilgang med kun ét mål: at mindske brugen af stoffer og alle de negative konsekvenser deraf. Kommissionens evalueringsrapport og Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrugs årsberetning viser, at der stadig er meget at gøre, også på europæisk plan.
Den europæiske politik bør, som kommissæren fastslog, tilføre de forskellige medlemsstaters differentierede tilgang merværdi i form af koordination, information, videnskabelig forskning samt bekæmpelse af grænseoverskridende narkotikahandel og den dermed forbundne kriminalitet. Hvis en sådan politik skal vedtages, bør der efter vores mening oprettes en særlig budgetpost til fremme af nye initiativer og udveksling af nyttige erfaringer mellem de forskellige medlemsstater.
Det nævnes der ikke noget om i betænkningen. Langt fra - betænkningen er usammenhængende og fyldt med selvmodsigelser. Der opfordres f.eks. til en tilgang baseret på kendsgerninger og videnskabelig forskning - hvilket vi naturligvis kan tilslutte os - mens der samtidig drages konklusioner, som overvejende er forkerte. Det hævdes, at der ikke er noget godt at sige om repression, og at tidligere foranstaltninger ikke har båret frugt. Desuden drages der forhastede konklusioner om, hvad der bør gøres.
Til slut vil jeg sige, at Det Europæiske Råd fastlægger strategien i denne uge, og Parlamentet …
Moraes (PSE ),
   Hr. formand, det er en udmærket betænkning, som vi i denne side af Parlamentet støtter. Vi støtter den af mange af de grunde, som den forrige taler nævnte, herunder de videnskabelige og pragmatiske forhold i debatten. Vi har ikke en alt for ideologisk holdning, men der er en del ideologi i debatten, og den ideologi siger os, at medmindre vi gør noget ved skadebegrænsning, og medmindre vi forstår narkotikamisbrug og den eksplosive udvikling i kriminaliteten, der fører fra narkotika til den nationale kriminalitet, som vi lider under i alle EU-medlemsstaterne, kan vi ikke behandle problemet effektivt.
Denne betænkning, som blev ændret mange gange med ca. 106 ændringsforslag i udvalget, viser to ting. Den ene er, at der er aktiv interesse her i Parlamentet i en EU-strategi for narkotikabekæmpelse. Den anden er, at vi alle som medlemmer af Parlamentet ved, at der er meget stor offentlig interesse for, at der bliver gennemført en EU-strategi. Hvad skal denne strategi gå ud på? Svaret på spørgsmålet er i det store og hele indeholdt i betænkningen. I betænkningen taler vi f.eks. ikke om at være streng eller eftergivende i forbindelse med narkotika, men om rent faktisk at overveje fornuftige skadebegrænsende strategier. Vi kender forbindelserne mellem brug af narkotika og hiv. Hvis vi ser bort fra dem her i Parlamentet, vil der ske yderligere skade, og der vil komme mere kriminalitet og lidelser.
Vi ønsker at lægge meget mere vægt på skadebegrænsning, men også på rehabilitering. Vi ønsker at sørge for den nødvendige finansiering af initiativer til oplysning om narkotika og ikke foregive, at offentligheden har tilstrækkelig information om dette problem. Vi ønsker også at tage de nødvendige skridt til at forhindre, at fortjenesten fra ulovlig handel med narkotika anvendes til at finansiere alt fra international terrorisme til andre former for kriminalitet. Betænkningen er således ikke streng eller eftergivende. Den er effektiv. Den tager fat på kriminalitet samt skaden på individer.
I betænkningen opfordrer vi også regeringer og nationale parlamenter til at gennemføre effektive foranstaltninger for at hindre, at der indsmugles narkotika i fængsler. Hr. Catania understreger løbende dette, da man alt for ofte ser bort fra det i medlemsstaterne. Vi skal i EU på tværs af medlemsstaterne tage fat på en række af de vanskelige spørgsmål, som de enkelte medlemsstater af og til ikke gør nok ved. Fængslerne forstærker virkningerne af skader i forbindelse med narkotika. De, der kommer ud af fængslerne, begår flere forbrydelser. Det er et alvorligt problem for EU. Offentligheden er meget opsat på, at Parlamentet og Kommissionen skal bekæmpe narkotika med en effektiv narkotikastrategi.
Den gamle stil med klichéer og oplysning om narkotika er for længst forpasset. Vi har nu brug for en mere effektiv strategi. I denne betænkning understreges skadebegrænsning tilstrækkeligt, der tages fat på narkotikamisbrug, og kilden til narkotikaproblemer behandles i stedet for at komme med klichéer om virkningerne. Det er en god betænkning, som vi vil støtte. Den er blevet ændret mange gange, og på baggrund af disse ændringer bør hele Parlamentet efter min mening støtte den. Det gør vi fra vores side. 
In 't Veld (ALDE ),
   Hr. formand, hvis jeg kunne mindske brugen af stoffer ved at stemme imod denne betænkning, ville jeg straks gøre det, men det er desværre ikke muligt. Jeg opfordrer derfor Parlamentet til at støtte betænkningen, for det en fremragende og modig betænkning. Hvad er dens mål? Jeg tror, vi alle har samme mål. Jeg har også lyttet til fru Brepoels, og vi har støttet mange af hendes ændringsforslag.
Målet er skadebegrænsning - at begrænse skaderne for brugerne og for miljøet. Vi skal undersøge, hvordan vi bedst gør dette. Vi skal undersøge, hvilken politik der kan give resultater, for det er det, som betyder noget. Det handler ikke om ideologi, men om resultater. Vi skal vedtage en politik, som er baseret på kendsgerninger, forskning og udveksling af viden og erfaringer frem for på ideologi. Der er derfor uheldigt, at vurderingen af den foregående strategi ikke forelå i tide. Endvidere blev det for et øjeblik siden meddelt, at Rådet i løbet af de næste par dage alligevel vil beslutte at vedtage denne strategi. Det er meget beklageligt, hvis Rådet gør det, uden at Parlamentet har haft noget at sige.
Tilgangen i betænkningen er pragmatisk og realistisk, og jeg må ærligt sige, at jeg har fortolket den helt anderledes end fru Brepoels. Jeg mener overhovedet ikke, den udelukker repression som en mulighed. Det er naturligvis således - og det gælder også den nederlandske politik, som i stor udstrækning er misforstået - at repressionen skal være specifik og effektiv. Når man ser på den barske krig mod narkotika i USA, synes jeg ikke, den har gjort noget for at mindske narkotikamisbruget. Den har kun beriget narkobaronerne.
Nøgleordene for vores tilgang bør være forebyggelse og pragmatisme. Jeg vil nævne nogle eksempler, som er kontroversielle, selv i Nederlandene. Alle har svært ved at acceptere dem, og det er beslutninger, som kræver grundige overvejelser. Skal vi f.eks. uddele sprøjter til narkomaner, som bor på gaden? Tolererer vi derved deres narkotikamisbrug? Nej, selvfølgelig ikke, men hvis vi uddeler sprøjter, ved vi med sikkerhed, at der ikke er snavsede sprøjter i omløb eller i brug. Ved større fester, hvor unge tager alle mulige tabletter, f.eks. ecstasy og den slags, skal vi da kontrollere kvaliteten af disse tabletter? Skal vi give dem information? Skal vi sørge for, at de ikke blander alkohol og stoffer? Fortæller vi dem derved indirekte, at det er i orden at tage stoffer? Det er der risiko for. På den anden side kan jeg se, at der dør unge mennesker ved disse fester, hvis vi ikke gør det. Så længe de stadig tager stoffer, hvilket de gør, tror jeg, at det er vigtigt med forebyggelse og information.
Endelig har vi stillet to ændringsforslag vedrørende informationsudveksling og overvejelse af alternative metoder. 
Agnoletto (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, overalt i verden har forbudspolitik altid kun givet to resultater, nemlig dels en stigning i antallet af døde og fængslede narkotikamisbrugere - der i øvrigt udgør den del af de indsatte, der har den højeste frekvens for gentagen kriminalitet - og dels en stor og ubegrænset forretning for narkotikahandlere af enhver art.
Dette forslag tager tværtimod hovedsagelig sigte på at beskytte alles sundhed. Derfor er de skadesbegrænsende strategier af største vigtighed. Kun ved at holde liv i de mennesker, som på det pågældende tidspunkt ikke kan eller vi holde op med at bruge euforiserende stoffer, kan vi gøre os forhåbninger om, at de kan komme ud af enhver form for afhængighed i fremtiden. Vi må ikke glemme, at størstedelen af dødsfaldene skyldes aids eller hjertesygdomme, dvs. sygdomme, der er forbundet med måderne at bruge narkotika på.
En skadesbegrænsning omfatter således en indsats på gadeplan og væresteder. Desuden skal vi for enhver pris skelne mellem dem, der sælger euforiserende stoffer, og dem, som bruger disse stoffer. I sanktionspolitikkerne er vi dog tilbøjelige til at lade disse høre under samme kategori. Endelig er det afgørende med en integration mellem den sociale indsats og den indsats, der skal gøres ved hjælp af farmakologiske erstatninger. Vi skal undgå enhver moralisme, som gør de to ting til modsætninger. 
Blokland (IND/DEM ),
   Hr. formand, vi drøfter i dag hr. Catanias kontroversielle betænkning om EU's strategi for narkotikabekæmpelse, hvor det centrale er kampen mod og ikke fremme af narkotika. Det er vi tilsyneladende enige om, at dømme efter betænkningens titel.
Der er ikke plads til narkotika i et sundt samfund. Hvis vi i EU for alvor ønsker at komme narkotikahandelen til livs, er vi nødt til at indføre sanktioner. Vi kan ikke længere tolerere, at der er mennesker, som ødelægger liv ved at tjene penge på andres afhængighed. Men det kan let blive en uendelig kamp, hvis vi ikke gør alt, hvad vi kan, for at bekæmpe narkotikamisbruget. Foruden forebyggende foranstaltninger skal det stadig være muligt at straffe brugen af narkotika.
På vegne af min gruppe har jeg derfor stillet to ændringsforslag, der giver mulighed for fortsat at anvende sanktioner over for lovovertrædelser i tilknytning til narkotika, foruden de forebyggende foranstaltninger. Jeg opfordrer Dem til at støtte disse ændringsforslag. Det gør det naturligvis ikke til en god betænkning. Jeg er nødt til at sige det ligeud: Betænkningen er fuld af ideologi, selv om den påstår det modsatte.
Jeg vil slutte nu. Mange tak, fordi jeg fik lejlighed til at give udtryk for min mening. 
Crowley (UEN ),
   Hr. formand, selv om jeg ikke vil støtte betænkningen, vil jeg takke ordføreren for hans arbejde. Trods det, som han siger om behovet for at fjerne sig fra ideologi, er der utrolig meget ideologi i betænkningen. Hvis vi har forskellige holdninger, bliver det svært for os at finde det fælles standpunkt, som vi alle skal stræbe efter.
Jeg må sige fra begyndelsen, at når man læser betænkningen, skulle man tro, at kriminaliseringen af narkotika og narkotikamisbrug har ført til øget brug af narkotika. Derfor skulle det være underforstået, at afkriminalisering ville føre til begrænsning af og sikrere anvendelse af narkotika.
Omtalen af skadebegrænsningsmetoder osv. er sprogligt misbrug. Det sker udelukkende for at gøre tingene lettere. På trods af hvad man siger og trods de gode hensigter, passer det ikke, når man siger, at antallet af dødsfald forårsaget af aids kan begrænses ved at udskifte nåle. En bruger vil altid bruge flere nåle og give dem videre til andre brugere.
Vi skal være realistiske, når vi ser på dette problem. Først og fremmest skal vi huske på, at vi har at gøre med menneskeliv - og mennesker, som uden tvivl er nogle af de mest sårbare i vores samfund. Det hævdes, at vi ville gøre deres narkotikamisbrug mere sikkert ved at etablere fixerum, ved at give dem rene nåle eller ved at udlevere heroin under lægeligt tilsyn - som nævnt i betænkningen - og at det ville gøre disse menneskers liv bedre. Virkeligheden er, at misbrug er et helvede, og at det ødelægger.
Den eneste måde, man kan forhindre mennesker i at blive misbrugere på, er at forhindre dem i at tage stoffer. Den eneste måde, man kan forhindre mennesker i at synke ned i misbrug på, er at fjerne deres behov for stoffet. Hvis De ikke tror på, hvad jeg siger, skal De ikke gøre Dem den ulejlighed at se på de såkaldte ulovlige stoffer. De skal se på de lovlige stoffer, der er til rådighed i Europa, f.eks. alkohol og cigaretter og se, hvilken skade de forårsager. Hr. Moraes talte tidligere om den ødelæggelse, der sker på gaderne på grund af narkotikarelateret kriminalitet. De skal se på ødelæggelsen på grund af alkohol, som er et lovligt stof, på gaderne i de større byer i Vesteuropa. Hvis vi går videre med lovliggørelse og skadebegrænsning som foreslået i betænkningen, bliver problemet forstærket hundredfold i de europæiske byer.
Det er ikke et spørgsmål om at blande de bedste politikker. Det er et spørgsmål om information for at vise befolkningerne, hvilken skade og hvilke farer de står over for, hvis de har noget at gøre med narkotika. Det er et spørgsmål om hårde straffe for at sikre, at de, der handler med narkotika, bliver ramt, hvor det gør ondt, nemlig på pengepungen. Det kræver beslaglæggelse og indefrysning af aktiver og en streng politik til at sikre, at misbrugere og de, der synker ned i narkotikaproblemer, får tilstrækkelige ressourcer til at overvinde deres misbrug. Da jeg har arbejdet med unge mennesker, som er narkotikamisbrugere og alkoholikere, har jeg set, at den eneste måde, de kommer ud af deres misbrug på, er, når de holder op. Det skal være det ultimative mål i stedet for at fremme narkotikamisbrug. 
Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Hr. formand, her er der virkelig tale om to modstridende synspunkter, hvor det ene i stort omfang har accepteret narkotika som en naturlig del af vores hverdag, og det andet sigter mod at gøre alt for at stoppe udbud og forbrug af alle former for narkotika.
De fleste svenske borgere, ikke mindst forældre, fremhæver det sidstnævnte synspunkt. Det indebærer, at bekæmpelse af narkokriminalitet og kriminalitetsforebyggelse har højeste prioritet. At påstå, som hr. Catania, at den nuværende narkotikapolitik skulle være en krænkelse af menneskerettighederne, er helt fremmed for os. Vi betragter ikke indtagelse af illegal narkotika som en menneskeret. Strafferammer, som giver narkomaner mulighed for behandling i stedet for fængsel, er ikke en krænkelse af menneskerettighederne. Det er en mulighed for hjælp til at komme ud af narkotikamisbruget. Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug i Lissabon påpeger også dette i slutningen af det indledende resumé i dets beretning, som jeg synes, hr. Catania skal læse.
Vi vil ikke afkriminalisere narkotikamisbrug. Vi vil i stedet give klare og tydelige signaler, som siger nej til narkotika. Forslag om at give sundhedspersonalet mulighed for at hjælpe med indtagelse af narkotika eller endnu værre at uddele heroin er meget fremmede for os. Det er vigtigt for os, at behandling og rehabilitering af narkomaner er og forbliver et nationalt anliggende.
PPE-DE-Gruppen vil i lighed med de svenske moderater stemme imod hr. Catanias betænkning, da vi står fast i kampen mod denne plage. Vi sigter mod at give muligheder for at komme ud af stofmisbruget og ikke for at blive hængende i det.
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i 1960'erne opdagede de oprørske og kritiske unge de stoffer, som hidtil kun var blevet brugt bag lukkede døre af de velbeslåede i samfundet. De så brugen af bløde stoffer som en del af deres kamp for frihed. Siden da har politikken i en række stater været rettet mod at isolere, kriminalisere, straffe og udrydde brugere af narkotika. Denne repressive tilgang har ikke forhindret stofmisbruget i at sprede sig.
Alternativet til denne tilgang er ikke at blive ligeglad og dermed resignere over for de sundhedsskader, som narkotika påfører brugerne, og de gener, de påfører andre, på samme måde som alkohol og nikotin. Vi må ikke vige tilbage fra konflikten med forhandlerne, der tjener godt på andres problemer. Min kollega Giusto Catania har i sin betænkning vist, hvordan problemerne kan mindskes mest muligt. Han går ind for den praksis, som er udviklet i Nederlandene, Belgien, Schweiz og dele af Tyskland, og som går ud på tolerance, forebyggelse og tilbud om hjælp til brugerne og på at skelne mellem afhængighed af forskellige typer narkotika. Jeg er klar over, at denne tilgang bliver mødt med følelsesmæssig modvilje af dem, som havde en illusion om, at man kunne udrydde narkotika ved at straffe brugerne, men det har kun medført, at de vægrer sig over for den manglende frihed. Der er derfor brug for bred opbakning til en alternativ tilgang.
Goudin (IND/DEM ).
   - Hr. formand, den svenske Juniliste er stærkt kritisk over for den betænkning, som vi drøfter i dag. I henhold til forslaget skal der gennemføres en egentlig EU-narkotikapolitik. En fælles EU-narkotikapolitik indebærer en kompromispolitik, som er meget liberal over for stoffer.
I Sverige er al håndtering af narkotika forbudt, undtagen af medicinske grunde. For os er det vigtigt, at Sveriges restriktive narkotikapolitik bevares fremover. Vi prioriterer forebyggende arbejde, behandling, social træning og rehabilitering.
Betænkningen fremhæver en skadesreducerende narkotikapolitik. Vi vil arbejde for et stoffrit samfund i stedet for at acceptere brugen af stoffer. Vi er imod, at stoffer opdeles i bløde og hårde stoffer samt påstanden om, at såkaldte bløde stoffer ikke er afhængighedsskabende.
Fjernelsen af de indre grænsekontroller, som kan forhindre handel med narkotika mellem medlemslandene, er et problem i denne forbindelse. De respektive medlemslande i EU må kunne kontrollere de nationale grænser for at forhindre, at stoffer indføres i landet. De indre grænsekontroller i EU findes i dag praktisk talt ikke.
Jeg vil afslutningsvis konstatere, at narkotikaproblemet i EU i høj grad er en konsekvens af den fattigdom, som hersker i mange af verdens lande. EU's usolidariske handelspolitik med told, licenser og kvoter bidrager til de globale fattigdomsproblemer. Det er vigtigt, at FN - og ikke EU - arbejder for, at det skal kunne betale sig for verdens fattigste lande at dyrke alternative afgrøder.
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Frattini, mine damer og herrer, den betænkning, som hr. Catania har forelagt os i dag, sætter spørgsmålstegn ved medlemsstaternes nultolerance- og forbudspolitik. Ordførerens mål er at ændre den nuværende strategi, og det vil ikke komme som en overraskelse for nogen, at vi har stemt imod denne betænkning.
Hr. Catania nævnte Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrugs årsberetning. Hr. Estievenart besøgte os i sidste måned og påpegede, og jeg citerer "Der er klare tegn på, at der er gjort fremskridt med at reducere nogle af de værste følger af stofbrug". Han sagde, at antallet af narkotikarelaterede dødsfald er begyndt at falde, at heroinbrugen har stabiliseret sig i mange lande, at hiv-epidemien blandt stofbrugere er på retur, og, jeg citerer: "Samtidig er indsatsen for at reducere narkotikarelaterede skader blevet intensiveret, og i store dele af Europa er behandlingstilbudene til stofbrugere blevet udbygget". Det viser tydeligt, at ikke alt har været negativt.
Der er stadig meget, som skal gøres, og trods alle de politikker, vi har ført, er der stadig enorme problemer med produktion af og ulovlig handel med narkotika og med narkotikamisbruget, der stadig er ekstremt stort i alle medlemsstaterne. I lyset af de 10 nye medlemsstaters tiltrædelse er det afgørende, at vi øger samarbejdet med de lande, som nu grænser op til EU.
Hr. formand, mine damer og herrer, der er plads til en EU-narkotikapolitik, der bekæmper narkotikarelateret kriminalitet, og som i henhold til programmet opfylder de fire hovedmålsætninger om at forebygge brug og afhængighed af narkotika, mindske udbud og efterspørgsel af ulovlige stoffer, begrænse de sociale og sundhedsmæssige skader og mindske kriminalitet. Det er den vej, vi skal følge - bekæmpelsens vej, ikke slaphedens.
Carlshamre (ALDE ).
   - Hr. formand, visse kendsgerninger er meget enkle, f.eks. at Europa er verdens største hashmarked. Kan vi stoppe misbruget? Skal vi give op og blot begrænse skaderne? Nej! Vi ved, at de fleste, der havner i misbrug af heroin, kokain og amfetamin, begynder med hash. Derfor er det afgørende, at vi begrænser antallet af nye hashmisbrugere. 
I henhold til hr. Catanias betænkning er den restriktive politik mislykkedes. Tallene fra Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug i Lissabon, som kom for et par uger siden, taler sit tydelige sprog. I lande som Sverige, som har et restriktivt syn på narkotika, er andelen af 15-årige, som har taget hash, 7 %. I Storbritannien har 42,5 % af de 15-årige taget hash. Den restriktive politik har medført en dramatisk nedgang i netop antallet af nye misbrugere.
Hr. Catania vurderer, at de såkaldte bløde stoffer ikke er farlige. Ifølge Overvågningscentrets nyeste tal er der en øget risiko for en række fysiske og psykiske problemer som depression, psykoser og skizofreni.
På nuværende tidspunkt sker der netop en revidering af den europæiske narkotikapolitik. Også lande som Nederlandene har ændret holdning i de seneste 10 år. I dag er der kun ca. en tredjedel af de såkaldte coffeeshops tilbage. Den nederlandske justitsminister har meddelt, at man sandsynligvis tvinges til at ændre politik. Der er håb om, at udviklingen vendes. Den, som ønsker færre stoffer i Europa, bør stemme nej til hr. Catanias betænkning.
Svensson (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne advare om betegnelser som bløde og hårde stoffer. Betegnelsen bløde stoffer giver helt forkerte signaler. Det giver indtryk af, at de er harmløse, men der findes ingen bløde stoffer. Derimod er disse stoffer, som f.eks. cannabis, ofte indgangsvinklen til andre stoffer.
Jeg har besøgt en række forskellige behandlingshjem for narkomaner. Stort set alle misbrugere var enige om, at det, der fejlagtigt betegnes som bløde stoffer, har været starten på det stofmisbrug, som har ødelagt deres liv og frarøvet dem deres fremtid. Disse misbrugere er vrede og frustrerede over, at samfundet ikke tilstrækkelig tydeligt har fremhævet farerne ved cannabis, hash og lignende stoffer.
I mit hjemland, Sverige, har vi kombineret en restriktiv narkotikapolitik og kriminalisering af stoffer med pleje og behandling af misbrugere. Denne kombination har vist sig at være den bedste måde at stoppe misbruget på. Den beskedne stigning, som vi har set i Sverige i de seneste år, skyldes dels de åbne grænser og dels strømninger fra den legaliseringsdebat, som foregår andre steder i EU.
Formanden.
   - Mange tak. Vi er nu nået gennem listen over talere. Jeg forstår, at kommissæren ikke ønsker ordet. Forhandlingen er hermed afsluttet. 
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0049/2004) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (9262/1/2004 - C6-0110/2004 - 2003/0052(COD)) (Ordfører: Sturdy). Jeg giver ordet til ordføreren, hr. Sturdy. 
Sturdy (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil begynde med at sige, at det glæder mig at være her, og jeg håber, at betænkningen er vedtaget efter afstemningen i morgen. Jeg kan se, at hr. Jørgensen er til stede, og jeg vil komme med et par bemærkninger til, hvordan Parlamentet har arbejdet. Hr. Jørgensen kom til meget sent, fordi han er nyt medlem. Mine liberale, socialdemokratiske og grønne kolleger har arbejdet meget tæt sammen om denne betænkning. Jeg takker dem, fordi det stillede mig stærkt, da jeg skulle forhandle med Rådet, og det ønsker vi alle her i Parlamentet for at kunne fremlægge vores synspunkter.
Hvad drejer betænkningen sig om? Tanken var at indføre et centralt harmoniseret system til kontrol af visse typer kemikalier og fastsætte maksimalgrænseværdier for kemikalier i fødevarer. Det har ikke undgået min opmærksomhed, men det kan have undgået andre medlemmers opmærksomhed, at dette er en forløber for Reach-direktivet om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier. Det bliver en af de største betænkninger, der skal igennem Parlamentet. Hvis de kan gribe det an, ligesom vi har gjort - jeg siger vi, fordi alle vores kolleger, som jeg sagde før, har arbejdet sammen - så står vi usædvanlig stærkt.
Hvad betyder det for forbrugerne, som bliver påvirket af denne lovgivning? Det betyder sikrere fødevarer i hele Europa. Det betyder, at hvis man køber en tomat i Irland, der er kommet fra Spanien, kan man garantere dette produkts kvalitet og sikkerhed. Det giver garanti for, at britisk lammekød, der sælges til franskmænd, er sikkert - det tør jeg godt sige. Det er yderst vigtigt for forbrugerne.
Vi har medtaget en række anbefalinger, hvor fødevarer f.eks. testes på salgspunktet. Dem har vi alle været enige om. Vi har imidlertid også været enige om, at importerede varer skal have samme kvalitetsniveau. Det er vigtigt for dem, der importerer til EU. Grænseværdierne for pesticidrester skal være af samme standard - ikke, at de nødvendigvis var det eller ikke var det, men det er vigtigt, at vi får budskabet igennem til dem, der rejser ind i EU.
Jeg vil kort nævne et par punkter, som vi kæmpede om og havde store diskussioner om. God landbrugspraksis var et vanskeligt spørgsmål, men vi kom frem til en definition med hjælp fra Kommissionen, som det glæder mig at se her i dag. Vores kolleger arbejdede tæt sammen med Kommissionen og som sagt Rådet. Det er meget vigtigt for at skabe præcedens fremover, således at vi ved præcis, hvad god landbrugspraksis er.
Det var ret svært at få en afgørelse med hensyn til synergistiske virkninger, men vi ved nu nøjagtigt, hvor vi står vedrørende disse virkninger. For dem, der ikke ved det, er synergistiske virkninger en blanding af kemikalier, der evt. anvendes på en afgrøde, og der findes ikke en bestemt måde at spore dem på. Vi har fået lovgivning på plads, som vil virke fremover. Det har givet fremtidige medlemsstater mulighed for at fastsætte præcis, hvordan forholdene er for synergistiske virkninger.
Det bekymrer mig, hvordan regeringerne vil gennemføre dette, da det er en forordning, og den derfor skal gennemføres. Jeg læste for nylig i en avis, at medlemsstaterne har tendens til at forgylde tingene. Det er vigtigt, når vi gennemfører dette, at medlemsstaterne ikke forgylder det. Vi ønsker, at det sker på lige fod.
Det er interessant, at den britiske landbrugsminister, fru Beckett, har sagt, at hun vil bestemme, hvornår landmænd må gå i marken, eller hvornår det er for vådt eller har regnet. Hvordan mon hun vil gøre det? Det er imidlertid vigtigt, at vi ikke stiller nogle medlemsstater ufordelagtigt sammenlignet med andre medlemsstater. Derfor er denne lovgivning blevet bragt i stand. Den er gennemførlig, det er en god forordning. Hvis de fælles beslutningsforslag ikke går igennem, har PPE-DE-Gruppen dækket sig ind. Jeg regner imidlertid med, at alle de fælles ændringsforslag bliver vedtaget i morgen. Jeg ser frem til, at medlemsstaterne gennemfører og arbejder med dette. 
Kyprianou,
   Hr. formand, ærede medlemmer, det glæder mig, at det ser ud til, at udkastet til forordning om pesticidrester i fødevarer og foderstoffer kan vedtages under andenbehandlingen. Forhandlingerne mellem formandskabet for Rådet, Parlamentets ordførere og Kommissionen er for nylig blevet fremskyndet, og i sidste uge blev de endelige forhindringer ryddet af vejen.
Jeg vil understrege betydningen af disse bestemmelser for fødevaresikkerheden. De vil gøre det muligt for os at fastsætte harmoniserede maksimalgrænseværdier i EU for alle pesticider og landbrugsprodukter i én enkelt lovgivning, der gælder direkte for alle EU-borgere. Alle situationer bliver dækket, herunder en liste over pesticider, for hvilke der ikke kræves maksimalgrænseværdier, og den lave grænseværdi, der systematisk kommer til at gælde for pesticider, som vi ikke har oplysninger om. Der bliver klarhed om, hvordan og til hvem der skal indsendes en ansøgning vedrørende maksimalgrænseværdier, og hvilken procedure der skal følges. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet vil udføre risikovurdering for forbrugerne med den bedste tilgængelige metode. Medlemsstaternes kontrol og håndhævelse bliver styrket og forbedret. Kommissionens koordination af overvågningen får en mere obligatorisk form.
Lovgivningen bliver til gavn for alle parter. Forbrugerne drager nytte af bedre beskyttelse og større gennemsigtighed vedrørende, hvilke pesticider der kan være i fødevarer og de eventuelle virkninger af dem. Det bliver til gavn for fødevareproducenterne, da der kommer større klarhed om, hvilke specifikationer produkterne skal overholde. Kontrol- og håndhævelsesorganerne kan henholde sig til én fælles EU-liste over maksimalgrænseværdier. Lovgiverne i medlemsstaterne behøver ikke længere at omsætte forskrifterne til national lovgivning.
Før jeg slutter, vil jeg komme med et par bemærkninger til de mere detaljerede punkter, der blev løst under forhandlingerne. Europa-Parlamentet insisterede på at tage højde for kumulative og synergistiske virkninger, og det kan føre til et gennembrud i udviklingen og anvendelsen af den nødvendige metode. Det glæder mig, at det nu nævnes udtrykkeligt i udkastet til lovgivning. Jeg glæder mig over, at Parlamentet var fast besluttet på at etablere en direkte forbindelse mellem fastsættelsen af maksimalgrænseværdier og god landbrugspraksis, integreret bekæmpelse af skadegørere og anvendelse af så få pesticider som muligt. Det udtrykkelige krav om at tage højde for sårbare befolkningsgrupper, herunder børn og ufødte, er også et nyttigt fremskridt. Det er alt sammen et positivt bidrag til forordningen.
I den afsluttende forhandlingsfase var der en øget gensidig tillid mellem parterne. Det glæder mig at bekræfte, at Kommissionen kan tilslutte sig og vedtage den kompromispakke, der blev udarbejdet mellem de tre institutioner. Jeg er overbevist om, at De vil bekræfte Parlamentets tilslutning ved afstemningen i morgen.
Vi nærmer os nu afslutningen af dette projekt. Det er tid at anerkende alle parters indsats og særligt at takke ordføreren, hr. Sturdy, for hans håndtering af denne sag og for den tid og indsats, som han har lagt i betænkningen. 
Klaß (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, afbureaukratisering og forenkling, det er et af vores mål. Fire grundlæggende direktiver om pesticidrester skal erstattes af denne ene forordning. Det handler om sundhed, det handler om fødevaresikkerhed. Det handler imidlertid også om lige muligheder i konkurrencen i det frie indre marked og - det bør vi ikke ignorere - om lige muligheder i konkurrencen på verdensmarkedet. Producenter og forarbejdningsvirksomheder skal arbejde på samme betingelser, og alle forbrugere har ret til sikre fødevarer.
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet får et stort ansvar med hensyn til risikostyring. Det hjælper overhovedet ikke forbrugerne at få en ny advarsel hver uge, som så måske fortabes i generelle forhold, f.eks. om at maksimalgrænseværdierne i forbindelse med æbler fra en bestemt medlemsstat skulle være overskredet. Nej, sådanne advarsler kan kun bruges, hvis navnet på den virksomhed, hvis produkter har et indhold af pesticidrester, der overstiger maksimalgrænseværdierne, offentliggøres. Vi sætter målestokken for standarder i hele EU, især for dem, der vedrører sundhed, meget højt, og det er godt.
På samme måde skal vi imidlertid også i højere grad være opmærksomme på importen til EU. Her må der ikke måles med to mål. For mig betyder det øget kontrol for importvarer. Vi har ikke samme adgang til denne produktionsvej, som vi har ved de fødevarer, vi producerer her. Så meget desto vigtigere er prøvning og kontrol af slutmarkedet. Jeg er glad for, at vi kunne finde et kompromis i forbindelse med definitionen af god landbrugspraksis i udvalget. Europas landmænd producerer i henhold til de strengeste retlige bestemmelser, bedst kendt i forbindelse med bestemmelserne om . Den, der arbejder i henhold til loven, skal også være sikker på, at hans produkt er sundhedsmæssigt forsvarligt.
Jeg takker Robert Sturdy for hans arbejde igennem mange måneder. Tak for det gode kompromis, som vi kunne nå frem til. 
Jørgensen (PSE ),
   . - Hr. formand. Jeg vil gerne starte med at takke hr. Sturdy. Jeg synes, at det samarbejde, vi har haft, er foregået i en god og åben atmosfære - konstruktivt. Jeg vil gerne takke de andre "skyggeordførere", og jeg vil også gerne takke Kommissionen og Rådet for den gode vejledning og rådgivning, vi har fået. Jeg er glad for, at jeg har fået lov at holde min første tale her i plenarsalen om en ting, der er så vigtig som denne her. Jeg ser faktisk dette lovforslag, denne her lovgivning som et eksempel på EU, når EU er bedst. Vi sikrer flere ting med dette her lovforslag, hvis det bliver vedtaget i den form, som vi gerne vil have det vedtaget.
For det første sikrer man selvfølgelig samhandel på tværs af grænserne. Man sikrer, at der er variation i fødevarerne, at der er udbud, at varerne bliver billigere, men man sikrer en anden ting, som er endnu vigtigere. Man sikrer nemlig forbrugernes sundhed, sikkerhed og tryghed i forbindelse med de fødevarer, de køber.
Jeg kommer fra et land oppe nordpå, hvor der er ret så koldt, så jeg er glad for, at man kan købe frugt og grønt også om vinteren. Men jeg er kun glad for det, hvis jeg kan være sikker på, at det æble, som jeg spiser, også er sundt og det kan denne lovgivning være med til at sikre. Jeg vil nævne et par af de områder, som har været specielt vigtige for os socialdemokrater at få igennem, og hvor jeg synes, at vi er nået frem til et kompromis, som alle kan være tilfredse med.
For det første vil jeg nævne hensynet til specielt sårbare grupper. Én ting er, hvis man laver en lovgivning, som er møntet på store, sunde, raske mænd som hr. Sturdy og jeg selv. Det er selvfølgelig godt nok, men man skal også have en lovgivning, som er møntet på mere sårbare grupper såsom ufødte, såsom børn osv. Det har vi fået med, og det er jeg glad for.
En anden ting, jeg vil understrege - og nu undskylder jeg over for tolkene, for nu skal de til de svære udtryk igen - det er, at vi har fået skrevet kumulative og synergistiske effekter ind. Det er utrolig vigtigt. Det lyder lidt teknisk, men i virkeligheden er det ret enkelt. Det drejer sig om, at det ikke er nok, at man kun tager hensyn til, hvor giftigt eller ikke-giftigt et enkelt pesticid er. Vi må også tage hensyn til, hvor giftige eller ikke-giftige to og tre og fire pesticider er, når de interagerer, dvs. når de reagerer på hinanden i en fødevare. Det er utrolig vigtigt at få med. Det er et område, som vi ikke ved meget om i dag, men det er et område, som vi skal vide mere om i fremtiden, og som vi skal tage mere hensyn til, ellers kan det få store sundhedsmæssige konsekvenser. Jeg frygter, at det allerede er tilfældet i dag.
Det tredje emne, jeg vil nævne, er, at det er godt nok, at man har kontrollen, at det er godt nok, at man har en lovgivning, men vi bliver også nødt til at sikre, at der er nogle sanktioner. Jeg synes, at "naming and shaming" er en fornuftig idé. Jeg synes, at det er fornuftigt, at vi nu forpligter medlemslandene til at offentliggøre deres kontrolresultater på internettet. Det skaber også åbenhed, og med åbenhed følger der tryghed. Forbrugeren skal være tryg, og det sikrer vi på den her måde.
Til sidst vil jeg sige som en fjerde ting, at jeg synes, at det er positivt, at vi har fået nogle gode klare definitioner. God landbrugsmæssig praksis, selve definitionen på maksimalgrænseværdier. Det var ikke en nem ting at få forhandlet igennem, men ikke mindst via god vejledning fra Rådet og Kommissionen fik vi et kompromis, som alle kan være glade for, og som også er med til at sikre de målsætninger, som vi har. Alt i alt vil jeg sige, at det er et forslag, som kan gøre en positiv forskel i Europas borgeres hverdag, og det er jeg glad for og stolt over at være med til. 
Ek (ALDE ),
   Hr. formand, det lovforslag, som vi i dag drøfter her i Europa-Parlamentet, vil få meget stor betydning for den europæiske folkesundhed og borgernes tillid til fødevaresikkerheden i Europa. Det er meget vigtigt for alle vores vælgere i de forskellige valgkredse, men det er i særdeleshed vigtigt for forældre til børn med allergi.
Vores ændringsforslag er i tråd med det, som jeg og ALDE-Gruppen anser for at være rimeligt med henblik på fremlæggelse af et stærkt forslag både ud fra et konkurrencemæssigt og forbrugermæssigt synspunkt.
Jeg vil gerne fremhæve nogle enkelte aspekter. Det indre marked er meget vigtigt. På det indre marked kan vi beskytte borgerne og samtidig sætte standarder for test og behandling af fødevarer på de pladser i kæden, som indebærer den første kontakt med forbrugerne og det første led i distributionskæden. Ud fra det synspunkt er det et godt forslag. Det er også godt, da det beskytter vigtige og sårbare højrisikogrupper som kvinder, spædbørn og fostre.
Vi skal også tage stilling til en standard for god landbrugspraksis. Her har vi inkluderet både integreret bekæmpelse og klimaændringer for at give et mere retvisende forslag. Det er meget vigtigt, at disse muligheder for at tage hensyn til lokale eller regionale varianter ikke reducerer forslagets ambitionsniveau. Dette må man tænke på ved den praktiske gennemførelse, når forslaget er trådt i kraft.
Det er godt, at der bliver forbedringer for fødevaremyndigheden, både med hensyn til tid og ressourcer. Jeg mener også, at ordføreren har gjort et rigtig godt stykke arbejde. Jeg glæder mig over, at vi har gjort det muligt for civilsamfundet og ngo'erne at deltage i drøftelsen og behandlingen af disse spørgsmål.
McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, det er meget sent nu, og der er ikke så mange tilbage, men vi behandler ikke desto mindre et vigtigt spørgsmål. Det er en skam, at lovgivning endnu en gang udskydes til sidst på dagen her i Parlamentet.
I en nylig opinionsundersøgelse sagde 77 % af briterne, at de er bekymret for pesticider i fødevarer, så det vi gør her, er, som alle har sagt, i overensstemmelse med den offentlige mening. Det glæder mig meget, at vi har opnået et kompromis, og at vi er enige om hovedpunkterne.
Der er to spørgsmål, som især optager mig, og jeg glæder mig over, at vi har sikret en aftale om dem. Det første er kumulative og synergistiske virkninger, nemlig cocktailvirkninger. Vi har fået at vide, at der for tiden ikke er en metode til at måle denne virkning, men forskning antyder, at den ligger til grund for vores problemer. Det glæder mig at høre, at kommissæren siger, at han vil gå videre med denne forskning og støtte Parlamentet i at sørge for, at vi får mere forskning i de kumulative virkninger. Derfor stillede jeg ændringsforslaget til betragtning 5. Det er et problem, at mange eksperter siger, at der ikke er grundlag for de kumulative virkninger, men der er intet, der beviser eller modbeviser det. Vi skal skaffe denne forskning. Det er meget vigtigt.
Det andet spørgsmål, som hr. Jørgensen nævner, drejer sig om virkningerne på børn og ufødte. Megen forskning antyder, at børn og ufødte er blevet påvirket af enten pesticider eller kemikalier i miljøet. I en radioudsendelse for nylig om kemikalier blev der udført en række test på en mormor, en mor og et barnebarn. Testene viste, at det højeste kemikalieniveau blev fundet ikke i mormoren, som havde levet under den værste forurening i 1930'erne, 1940'erne og 1950'erne, men i barnebarnet, som var 15 år gammel. De fandt kemikalier i hendes blod, som var blevet taget af hylderne for mange år siden. Vi ved, at nogle af disse stoffer kommer ind gennem pesticider. Det er vigtigt, at vi begynder at overveje ikke blot testning af voksne, men også af børn, og at se på virkningerne på ufødte.
Den offentlige tillid til fødevaresikkerhed og fødevarestandarder er meget lav. I den undersøgelse, som jeg nævnte før, sagde over 50 % af briterne, at de ikke troede på, at regeringens forsikringer om pesticider var korrekte. Derfor skal vi rette op på det. Videnskabelig forskning viser, at importerede produkter indeholder flere pesticider end produkter dyrket i EU. Dette er en meget vigtig lovgivning. Jeg er taknemmelig over for hr. Sturdy, hr. Jørgensen og alle de, der i Kommissionen og Rådet har arbejdet hårdt for at nå frem til et kompromis, som vi alle kan støtte i morgen. 
Formanden.
   - Mange tak. Vi er nu nået gennem listen over talere. Jeg forstår, at kommissæren ikke ønsker ordet. Forhandlingen er hermed afsluttet. 
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.

