Măsuri restrictive care afectează drepturile individuale ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este:
întrebarea orală adresată Consiliului (B7-0233/2009) de Emine Bozkurt, Louis Michel şi Michèle Striffler, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, privind măsurile restrictive care afectează drepturile individuale ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona;
întrebarea deschisă adresată Comisiei (B7-0234/2009) de Emine Bozkurt, Louis Michel şi Michèle Striffler, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, privind măsurile restrictive care afectează drepturile individuale ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Emine Bozkurt
Dle preşedinte, democraţia, statul de drept, drepturile omului şi libertăţile fundamentale reprezintă valorile UE. Cu toate acestea, în lupta împotriva terorismului, UE are mai puţine principii. Să luăm ca exemplu lista neagră a ONU. Persoanele sau entităţile suspectate a avea legături cu Osama bin Laden, reţeaua al-Qaeda sau talibanii pot fi incluse pe această listă, ceea ce conduce la interdicţii de călătorie sau îngheţarea bunurilor lor financiare. Această măsură este foarte bună din punct de vedere al terorismului, având în vedere că acesta trebuie combătut - fără discuţie - însă faptul că teroriştii operează în afara legii nu trebuie să ne facă să procedăm la fel legat de modul în care luptăm împotriva terorismului.
Din nefericire, sistemul actual se caracterizează prin abuzuri cu privire la drepturile fundamentale. Adesea, persoanele sunt incluse pe listă fără a fi complet informate despre acest lucru, fără intervenţie din partea vreunei autorităţi judecătoreşti. Informaţiile care conduc la includerea acestora pe lista neagră provin de obicei din partea serviciilor secrete. Aceste informaţii nu sunt transparente pentru suspecţi şi, ca urmare, aceştia nu ştiu de ce au fost incluşi pe listă. Acest lucru îi privează nu numai de dreptul lor la informare, ci şi de dreptul la apărare.
Odată ce numele unei persoane ajunge pe listă, este foarte dificilă eliminarea acestuia. Există deja suficiente cazuri de persoane prezente în mod eronat pe listă, timp de mulţi ani, care au trebuit să se lupte pentru proceduri juridice corespunzătoare. Acestea sunt condamnate la sărăcie, nu-şi pot introduce codul PIN pentru a achita cumpărături şi nu li se permite să-şi părăsească ţara. Nu mă lupt astăzi pentru mai multe drepturi pentru persoanele suspectate de acte de terorism, ci pentru ca acestea să beneficieze de drepturi ca oricine altcineva. Pledez pentru proceduri transparente şi proceduri juridice corespunzătoare pentru toate persoanele.
Lista are, de asemenea, efecte secundare profunde. Având în vedere că autorităţile pot decide să includă persoane sau organizaţii pe listă, acest lucru poate fi utilizat şi drept instrument politic. Organizaţiile neguvernamentale (ONG-urile) care luptă pentru drepturile omului, de exemplu, reprezentând un ghimpe în coasta guvernelor pot fi numite organizaţii teroriste, pentru a li se paraliza activităţile. Comisiei i s-a impus să revizuiască procedurile actuale printr-o hotărâre a Curţii Europene. Comisia a demarat acţiuni în acest sens, însă acestea s-au oprit la nivelul Consiliului.
Acum a apărut o nouă situaţie ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Se va aplica articolul 215 sau articolul 75 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene? Cu alte cuvinte, Parlamentul European nu va lua parte la examinarea propunerilor sau va fi implicat prin intermediul procedurii legislative obişnuite, şi anume codecizia? Comisia pentru afaceri juridice a stabilit că articolul 75 constituie temeiul juridic corect, aşa cum a stabilit şi Serviciul juridic al Parlamentului. Aş dori ca atât Consiliul, cât şi Comisia, să ne spună astăzi în ce mod privesc evoluţia acestor propuneri de măsuri restrictive. Ce rol este avut în vedere pentru Parlament, referitor la această chestiune? Este timpul să avem proceduri transparente, democratice. Întrebarea este dacă ne putem baza pe cooperarea dumneavoastră.
Carlos Coelho
Dle preşedinte, mi-e teamă că interpretarea pentru limba portugheză nu funcţionează. Nu am auzit nimic din ce a spus antevorbitorul. Trebuie făcut ceva; altfel nu pot urmări dezbaterea.
Preşedinte
Va trebui să întrebăm ce se întâmplă şi vă vom comunica, dle Coelho.
Louis Michel
Dle preşedinte, dnă Malmström, în primul rând doresc să le mulţumesc şi să le felicit pe colegele mele raportoare, dna Bozkurt şi dna Striffler.
Sunt pe deplin de acord cu concluziile Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne şi ale Comisiei pentru afaceri juridice, precum şi cu cele ale Serviciului juridic al Parlamentului. Având în vedere că respectarea drepturilor omului este una dintre valorile fundamentale ale Uniunii, este esenţial ca aceste drepturi să fie respectate pe deplin. Măsurile adoptate pentru combaterea terorismului trebuie să fie proporţionale, adecvate şi eficace.
Tot în contextul respectării drepturilor fundamentale şi a dreptului la apărare, accesul la datele cu caracter personal al persoanelor în cauză, precum şi comunicarea motivelor care au stat la baza măsurii reprezintă etape esenţiale în procesul de combatere a terorismului. Având în vedere că sancţiunile şi listele negre sunt numai temporare, consider că trebuie să se desfăşoare o monitorizare atentă şi serioasă şi că este necesară o evaluare periodică, cu consultarea obligatorie a Parlamentului.
Chiar dacă salutăm măsurile luate, în special cele cu privire la Zimbabwe şi Somalia, trebuie să reţinem că aceste sancţiuni nu trebuie să devină, în niciun caz, un obstacol în calea dezvoltării, a construirii democraţiei şi a misiunilor privind drepturile omului desfăşurate de organizaţii umanitare şi nu trebuie să aibă consecinţe negative pentru populaţiile locale.
În cele din urmă, în ceea ce priveşte protecţia datelor cu caracter personal, sunt pe deplin de acord cu Autoritatea Europeană pentru Protecţia Datelor în ceea ce priveşte, culegerea, prelucrarea şi transferul acestor date.
Michèle Striffler
Dle preşedinte, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, marea majoritate a cetăţenilor europeni consideră că lupta împotriva terorismului trebuie să se desfăşoare ca o chestiune de prioritate la nivelul UE. Aceştia sunt pe deplin conştienţi de impactul pe care Europa îl poate avea în acest domeniu, prin viziunea sa globală şi punerea în aplicare a unor politici consecvente.
Prin urmare, salut faptul că, mulţumită Tratatului de la Lisabona, Parlamentul European poate desfăşura o activitate minuţioasă de co-legiuitor în acest domeniu şi poate oferi controlul democratic necesar în ceea ce priveşte politicile comunitare de combatere a terorismului.
Prima decadă a secolului 21 se apropie de sfârşit. Ne amintim cu toţii că aceasta a început cu una dintre cele mai grave tragedii din istoria omenirii. Nu putem permite dezvoltarea terorismului şi trebuie să găsim o soluţie fermă şi adecvată la această problemă. Talibanii, reţeaua al-Qaeda şi Osama bin Laden reprezintă cel mai mare şi mai urgent risc pentru Uniunea Europeană.
Extremismul islamic - un abuz ruşinos al religiei musulmane - şi ura îndreptată către Occident şi valorile sale susţin această reţea teroristă criminală. Trebuie să combatem acest fenomen şi, repet, Uniunea Europeană trebuie să demonstreze că este extrem de hotărâtă şi extrem de vigilentă în faţa acestei ameninţări.
În plus, în faţa încălcărilor grave şi continue ale drepturilor omului şi ale libertăţii de exprimare, de asociere şi de întrunire paşnică săvârşite în Zimbabwe, Uniunea Europeană nu poate îndrăzni să se prefacă că nu vede. Persoanele fizice şi juridice - cu sau fără legătură cu guvernul - ale căror activităţi subminează democraţia, respectarea drepturilor umane fundamentale şi statul de drept în Zimbabwe trebuie pedepsite sever.
În acelaşi sens, doamnelor şi domnilor, Uniunea Europeană are datoria de a lua măsuri specifice îndreptate împotriva celor care ameninţă pacea, securitatea şi stabilitatea în Somalia. Trebuie să adoptăm un embargo general şi integral asupra furnizării de arme către Somalia şi să ne asigurăm că sunt garantate furnizarea de ajutoare umanitare şi accesul la aceste ajutoare, precum şi distribuirea lor în Somalia.
Afirm acest lucru deoarece, în cele din urmă, populaţiile cele mai sărace, mai vulnerabile sunt cele care suferă, iar noi nu putem continua să stăm deoparte şi să privim. Regret totuşi că rolul Parlamentului în această privinţă a fost diminuat de Tratatul de la Lisabona, contrar spiritului tratatului şi a importanţei pe care acesta o acordă Parlamentului.
Cu toate acestea, Uniunea Europeană trebuie să îi pedepsească pe cei responsabili. Acest lucru înseamnă că trebuie să uite de principiile sale fundamentale? Nu. Acţiunea Uniunii Europene pe scena internaţională trebuie să se concentreze asupra principiilor care au stat la baza înfiinţării, dezvoltării şi extinderii sale şi trebuie să promoveze aceste valori în restul lumii.
Cecilia Malmström
Dle preşedinte, este foarte important ce anume numim măsuri restrictive, acesta fiind un aspect referitor la care ştiu că mulţi deputaţi au opinii. Este posibil să fie dificil de înţeles pentru oricine ascultă această dezbatere. Permiteţi-mi să încep prin a explica modul în care Consiliul utilizează aceste măsuri. Apoi voi vorbi despre Tratatul de la Lisabona.
Măsurile restrictive împotriva ţărilor terţe, a indivizilor, a persoanelor fizice sau juridice sau a altor entităţi reprezintă un instrument important pentru UE în cadrul politicii sale externe şi de securitate. În general, se poate spune că sunt utilizate pentru a produce o schimbare a unei politici sau activităţi specifice. Trebuie utilizate, cu siguranţă, ca parte a unei politici integrate, cuprinzătoare, care poate include dialogul politic, diferite forme de stimulare şi condiţii care trebuie îndeplinite. Măsurile restrictive în sine nu sunt întotdeauna suficiente pentru a produce o schimbare, însă pot constitui un mod de exercitare a unei presiuni asupra regimurilor represive sau de oprire a fluxului de resurse financiare şi de altă natură care sprijină astfel de regimuri sau reţele teroriste.
În unele cazuri, măsurile restrictive sunt introduse de Consiliu atunci când punem în aplicare rezoluţii care au fost adoptate de Consiliul de Securitate al ONU în conformitate cu Capitolul VII al Cartei ONU. În astfel de cazuri, diferitele instrumente juridice ale UE trebuie să respecte strict aceste rezoluţii. Acestea se referă la situaţii şi acte, incluzând terorismul, care reprezintă o ameninţare la adresa păcii şi securităţii. De asemenea, acestea pot face parte din acţiunea externă a UE şi, în acest mod, pot fi diferite de măsurile care vizează crearea propriului nostru spaţiu de libertate, securitate şi justiţie, care este, desigur, obiectivul nostru în cadrul Uniunii.
Consiliul interpretează Tratatul de la Lisabona astfel încât să aplice articolul 215 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene în privinţa acestor măsuri restrictive şi a altora, în cadrul politicii externe şi de securitate comune, inclusiv în ceea ce priveşte terorismul. De asemenea, UE poate decide să aplice măsuri suplimentare faţă de cele stabilite de ONU şi putem, de asemenea, introduce măsuri proprii. Sancţiunile asupra cărora UE decide singură pot fi introduse pentru a sprijini alte obiective de politică externă şi de securitate - respectarea drepturilor omului, democraţia, principiile statului de drept şi buna guvernare - toate în conformitate cu obligaţiile UE în temeiul dreptului internaţional.
Măsurile sunt îndreptate în prezent adesea împotriva celor care au fost responsabili pentru politica sau măsurile cărora ne opunem sau împotriva intereselor sau surselor lor de venit. Acest lucru este mai eficient decât sancţiunile mai largi sub forma embargourilor comerciale generale sau a altor măsuri mai arbitrare. Sancţiunile specifice vizează reducerea la minim a impactului negativ pe care aceste măsuri îl au asupra populaţiei ţării în cauză. Acesta este un considerent foarte important atunci când Consiliul pregăteşte o decizie cu privire la introducerea de noi sancţiuni.
Toate sancţiunile sunt revizuite periodic pentru a li se evalua eficienţa. Ele pot fi ajustate sau ridicate complet, în funcţie de evoluţie. În temeiul Tratatului de la Lisabona, măsurile restrictive vor continua să fie utilizate ca instrument în cadrul politicii externe şi de securitate comune, prin intermediul deciziilor Consiliului în conformitate cu articolul 29 din tratat. Una dintre modificările importante ale noului tratat este aceea că deciziile cu privire la măsurile restrictive referitoare la persoane fizice sau juridice fac acum obiectul revizuirii juridice. Aceasta înseamnă că legalitatea unei decizii cu privire la sancţiuni poate fi examinată de Curte. Acest lucru nu se întâmpla anterior.
Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, reglementările se adoptă în urma unei propuneri comune a Înaltului Reprezentant pentru afaceri externe şi politica de securitate şi a Comisiei, în conformitate cu articolul 215 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene. Parlamentul European va fi informat cu privire la orice astfel de decizii. Înţeleg că această modificare nu este apreciată de Parlament, datorită faptului că nu mai există obligaţia Consiliului de a consulta Parlamentul cu privire la sancţiunile care se referă la persoane. Totuşi acesta este modul în care interpretăm tratatul.
Este important de subliniat că orice decizie cu privire la măsuri restrictive şi la punerea în aplicare a acestor măsuri trebuie să respecte întotdeauna dreptul internaţional. Măsurile restrictive implică restrângerea anumitor drepturi pentru acele persoane împotriva cărora sunt îndreptate. Prin urmare, sancţiunile trebuie să respecte în mod clar drepturile omului şi libertăţile fundamentale. Acest lucru se referă la drepturile procedurale şi dreptul la protecţie juridică. De asemenea, măsurile trebuie să fie întotdeauna proporţionale cu obiectivul.
Ca rezultat al experienţei dobândite în urma aplicării de sancţiuni, am efectuat o serie de evaluări amănunţite şi am cercetat modul în care pot fi impuse sancţiuni într-o manieră constructivă. A fost introdus un număr de îmbunătăţiri concrete. Acestea includ o cerinţă privind precizarea criteriilor referitoare la folosirea anumitor sancţiuni, precum şi a motivelor pentru includerea unei persoane fizice sau juridice sau a altor entităţi pe o listă de sancţiuni. Acest proces trebuie revizuit permanent şi ajustat dacă este necesar. În cadrul acestei activităţi, Consiliul a luat în considerare rezoluţia Parlamentului European de anul trecut cu privire la evaluarea sancţiunilor UE ca parte a acţiunilor şi politicilor UE în domeniul drepturilor omului.
Catherine Ashton
vicepreşedintă desemnată a Comisiei. - Dle preşedinte, aşa cum a afirmat Preşedinţia, întrebările pe care le-aţi adresat ridică probleme importante în legătură cu gestionarea viitoare a măsurilor restrictive sau a sancţiunilor în UE. Ca urmare a intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, acum trebuie să facem o alegere cu privire la temeiul juridic pentru regulamentul propus, de modificare a Regulamentului privind sancţiunile cu privire la al-Qaeda şi talibani. Opinia noastră este următoarea:
În primul rând, noul tratat a adăugat o dispoziţie specifică la articolul din anteriorul Tratat CE cu privire la măsurile restrictive sau sancţiunile din cadrul politicii externe. Articolul 215 alineatul (2) prevede o nou temei juridic pentru măsurile restrictive adoptate împotriva persoanelor fizice sau juridice, a grupurilor sau a entităţilor nestatale. Acesta extinde domeniul de aplicare a fostului articol 301 şi ar trebui aplicat ca temei juridic pentru modificarea Regulamentului privind sancţiunile cu privire la al-Qaeda şi talibani.
În al doilea rând, articolul 215 se aplică atunci când există o decizie de politica externă şi de securitate comună (PESC). Regulamentul privind sancţiunile cu privire la al-Qaeda şi talibani pune în aplicare o decizie PESC care solicită elaborarea de reglementări pentru punerea în aplicare a anumitor rezoluţii ale Consiliului de Securitate al ONU. Aceste rezoluţii sunt obligatorii pentru statele membre ale UE, în temeiul dreptului internaţional.
În al treilea rând, considerăm că un temei juridic dublu - articolul 215 alineatul (2) şi articolul 75 - nu este funcţional. Aceasta datorită faptului că obiectivele, domeniul de aplicare şi procedurile celor două articole sunt diferite. Am reţinut că aceeaşi evaluare a fost făcută şi de Comisia pentru afaceri juridice a Parlamentului şi de consilieri juridici.
În concluzie, în opinia noastră, noul tratat prevede specificitate şi claritate cu privire la temeiul juridic pentru măsurile restrictive adoptate împotriva persoanelor fizice sau juridice, a grupurilor sau a entităţilor nestatale. Articolul 215 abordează rolul Parlamentului şi al Consiliului, iar legislatorul nu trebuie să se abată de la tratat.
Ni s-a solicitat, de asemenea, să furnizăm informaţii cu privire la îmbunătăţirile legate de drepturile fundamentale în activitatea Comisiilor pentru sancţiuni ale ONU.
Amendamentul propus la Regulamentul privind sancţiunile cu privire la al-Qaeda şi talibani pune în aplicare constatările Curţii Europene de Justiţie în cauza Kadi. În hotărârea respectivă, Curtea a făcut un număr de observaţii cu privire la modurile de îmbunătăţire a procedurilor de includere pe listă aplicate de Comisia ONU pentru sancţiuni cu privire la al-Qaeda şi talibani. Aspectele evidenţiate de Curte constituie motivul pentru modificarea procedurilor de includere pe listă din cadrul regulamentului.
Mai multe rezoluţii ale Consiliului de Securitate al ONU au stabilit procedurile pentru tratarea listelor de sancţiuni la nivelul ONU. Cel mai recent, Rezoluţia 1822 a Consiliului de Securitate al ONU a prevăzut faptul că trebuie pus la dispoziţia publicului un rezumat al motivelor, pe site-ul web al Comisiei, referitoare la sancţiunile cu privire la al-Qaeda şi talibani, în legătură cu fiecare persoană inclusă pe listă; aceasta a prevăzut, de asemenea, şi o revizuire a numelor de pe listă până la 30 iunie 2010, precum şi revizuiri ulterioare periodice. Rezoluţia a solicitat ca statul în cauză să ia măsuri de informare a persoanelor incluse pe listă, cu privire la acest fapt, motivele pentru acest lucru, precum şi informaţii cu privire la cererile de exonerare sau eliminare de pe listă.
Abordarea din cadrul Rezoluţiei 1822 a fost preluată şi în Rezoluţia 1844 privind sancţiunile referitoare la Somalia, precum şi în Rezoluţia 1857 referitoare la Republica Democrată Congo.
Rezoluţia 1822 prevede o revizuire a măsurilor conţinute în aceasta după 18 luni. Termenul expiră la sfârşitul acestui an. Activitatea referitoare la revizuire este în curs de desfăşurare, însă Comisia nu este în măsură să indice ce modificări ale procedurilor va decide Consiliul de Securitate al ONU.
Nuno Melo
Consolidarea atribuţiilor Parlamentului a constituit punctul esenţial în cadrul luărilor de cuvânt ale unui număr de politicieni, cu privire la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Preşedintele Comisiei, dl Barosso, de exemplu, a afirmat următoarele aici la Strassbourg, la 25 noiembrie, cu privire la pregătirea Consiliului European: "Acum Tratatul de la Lisabona ne oferă o nouă şansă de a progresa. Ştim cu toţii că libertatea, securitatea şi justiţia vor cunoaşte unele dintre cele mai semnificative schimbări în urma tratatului. [...] Şi, în special, extinde cadrul democratic pentru aceste politici, prin implicarea absolută a Parlamentului dumneavoastră.” Aş dori să subliniez "implicarea absolută a Parlamentului dumneavoastră.”
În cadrul primului său discurs oficial, Preşedintele Consiliului, dl Van Rompuy, a afirmat, de asemenea, că tratatul reprezintă un instrument puternic, cu ajutorul căruia putem înfrunta provocările acestor vremuri. Dacă este adevărat, atunci nu ar avea sens să se sublinieze consolidării atribuţiilor şi competenţelor noastre în discursuri oficiale, iar apoi să se adopte în interpretarea restrictivă a Tratatului de la Lisabona, astfel încât Parlamentul să fie privat de prerogativele pe care le avea şi pe care nu ar avea sens să le piardă.
Întrebările adresate se bazează, prin urmare, pe bunul-simţ comun, însă acest bun-simţ merge mai departe decât o simplă evaluare a doctrinei şi a consecvenţei dintre intenţiile declarate şi interpretarea lor. Există, de asemenea, o consecinţă practică, ce rezultă din vechiul proverb care spune că cine poate face multe, poate face şi mai puţine şi care priveşte următoarele aspecte: ce sens are ca un organism cu competenţă în materie penală şi în prevenirea şi combaterea atacurilor teroriste, fiind implicat în procesul de codecizie, să fie ulterior exclus a priori când sunt în joc alte măsuri care, afectând drepturile cetăţenilor, se pot dovedi, de asemenea, importante în acest context?
Prin urmare - şi închei acum, dle preşedinte - corespondenţa între interpretarea Tratatului de la Lisabona în cadrul legislaţiei şi declaraţiile privind întărirea atribuţiilor şi competenţelor Parlamentului are o importanţă fundamentală. În unele cazuri, după cum se menţionează şi în întrebare, ar trebui ca cel puţin să fie posibilă existenţa unui temei juridic duale atunci când este vorba despre drepturile cetăţenilor şi sunt ameninţate politicile de combatere a terorismului. În alte cazuri, cum ar fi Zimbabwe şi Somalia, de exemplu, ar trebui avută în vedere consultarea opţională, aşa cum se prevede, de fapt, în Declaraţia de la Stuttgart cu privire la Uniunea Europeană, care fost, de asemenea, menţionată în întrebare. Aceasta este poziţia pe care am dorit s-o susţin aici, dle preşedinte.
Monika Flašíková Beňová
Doresc să afirm că, în opinia mea, eforturile făcute de deputaţii Parlamentului European în procesul de ratificare a Tratatului de la Lisabona nu au fost apreciate în mod adecvat, vorbind din perspectiva actualei teme dezbătute, prin implicarea noastră într-o mai mare măsură în aceste procese.
Consider măsurile restrictive şi sancţiunile drept un instrument important al politicii UE în domeniile politicii externe şi de securitate, precum şi, desigur, în chestiuni referitoare la justiţie şi apărarea drepturilor fundamentale ale omului. Evident, aşteptăm o ocazie (în calitate de Parlament European) de a fi implicaţi în mai mare măsură în luarea deciziilor în acest domeniu.
Acceptăm, de asemenea, ca măsurile şi sancţiunile vizate să aibă drept obiectiv reducerea impactul asupra populaţiei civile şi sunt bucuroasă că aţi menţionat această clauză în mod specific, dnă Malmström. Totuşi, ca singurii reprezentanţi aleşi ai instituţiilor europene, considerăm în mod destul de îndreptăţit, că vom fi doar un fel de organism auxiliar în procesul de elaborare, iar apoi vom fi excluşi din procesul de luare a deciziilor şi din cel de control.
Nu consider că acest lucru este în întregime corect, în special în cazuri ca acesta, care implică o sferă de aplicare foarte sensibilă, legată de domeniul justiţiei şi protejării drepturilor fundamentale, deoarece lupta împotriva terorismului reprezintă un subiect foarte sensibil pentru cetăţenii ţărilor noastre şi pentru întreaga UE. Prin urmare voi aştepta cu răbdare până în momentul în care întregul proces va deveni funcţional, pentru a vedea cum va arăta cooperarea.
Hélène Flautre
Dle preşedinte, mă refer acum la aşa numitele sancţiuni specifice, la sancţiunile inteligente, cele care au un impact direct şi asupra drepturilor fundamentale - drepturile fundamentale ale persoanelor, organizaţiilor sau organismelor juridice de orice fel. Aceste drepturi fundamentale sunt importante. Acestea pot include, de exemplu, libera circulaţie, însă şi protecţia proprietăţii.
Din aceste motive, aceste sancţiuni specifice trebuie să respecte un număr de reguli minime, în termeni de procedură şi siguranţă juridică. În plus, aş adăuga că respectul pentru aceste norme juridice şi procedurale este esenţial, dacă dorim ca aceste sancţiuni specifice să fie credibile şi, prin urmare, eficiente.
Adunarea Parlamentară a Consiliului Europei a solicitat - noi cei din această Cameră ne amintim - prin intermediul unuia dintre membrii săi, Dick Marty, transparenţă şi dreptul la apărare, ceea ce a demonstrat absurditatea acestei lipse de transparenţă în ceea ce priveşte eficienţa includerii şi eliminării de pe listă. Includerea şi eliminarea de pe listă puteau afecta şi persoane nevinovate, persoane care nu ştiau ce se întâmplă în jurul lor şi nu puteau face nimic în legătură cu o situaţie cu care, de obicei, se confruntau din întâmplare.
De aceea, accesul la date menţionat de dl Michel, comunicarea motivelor de includere pe listă şi protecţia în procesul de transfer al datelor personale reprezintă elemente esenţiale ale acestei proceduri.
Mergând mai departe, a fost necesară multă perseverenţă din partea victimelor sistemului de sancţiuni al Naţiunilor Unite şi al Uniunii Europene, precum şi de mobilizarea societăţii civile, a organizaţiilor pentru drepturile omului, precum şi a Parlamentului European, pentru ca drepturile acestor victime să fie recunoscute de Curtea Europeană de Justiţie.
Aş dori să adaug că amendamentele Consiliului cu privire la listele negre depind de propunerile care au fost făcute, inclusiv de către Parlamentul European. De aceea, Parlamentul European trebuie să fie implicat neapărat în adoptarea, punerea în aplicare şi monitorizarea acestor decizii, având în vedere că istoria arată ca acesta a fost cel care a făcut posibilă reformarea regulamentului Consiliului.
Derek Roland Clark
în numele Grupului EFD. - Dle preşedinte, la fel ca şi caritatea, drepturile trebuie să fie prezente şi pe plan intern. Este vorba despre drepturile sikhilor europeni. Datorită faptului că aceştia poartă kirpan, un mic pumnal de ceremonie, pe sub îmbrăcăminte, au fost împiedicaţi să intre în Parlamentul European.
Kirpanul reprezintă un act de credinţă pe care nu îl pot îndepărta, astfel că excluderea lor devine o chestiune de intoleranţă religioasă şi rasială. M-am adresat în scris, în ani consecutivi, fiecăruia dintre cei doi Preşedinţi anteriori, precum şi Comisiei, care au răspuns că excluderea are la bază motive de securitate.
La aniversarea jubileului de diamant, Regina Elizabeth a venit în regiunea mea, East Midlands, unde a vorbit cu sikhi la locul lor de rugăciune, iar aceştia purtau toţi kirpan, dumneaei stând la fel de aproape de ei pe cât staţi dumneavoastră de colegi.
Intenţionez să vorbesc despre acest lucru astăzi, deoarece acum o lună am fost la Palatul Westminster. Acolo, în cadrul parlamentului nostru democratic, am întâlnit câţiva sikhi, foarte aproape atât de Camera Lorzilor, cât şi de Camera Comunelor, şi toţi purtau kirpan. Alături de dumnealor se afla un conducător sikh pe care am ajuns să-l cunosc. Strămoşii săi au fost alături umăr la umăr de strămoşii mei, luptând pentru democraţie în acele conflicte care au desfigurat atât de mult această Europă. Ca urmare, dumneavoastră şi alte 700 de persoane aveţi libertatea de a veni din toate colţurile Europei pentru a vă reuni în acest loc.
Deci cum rămâne cu Tratatul de la Lisabona, care vorbeşte despre o Uniune fondată pe respectarea libertăţii, a egalităţii, a drepturilor minorităţilor şi a valorilor nediscriminării? Vă veţi ridica la nivelul tratatului sau acesta reprezintă numai vorbe goale?
Preşedinte
Dle Clark, este dificil să-mi dau seama care este legătura cu actuala dezbatere privind întrebarea orală, însă vă mulţumesc.
Andrew Henry William Brons
Dle preşedinte, în cadrul listei originale, care este justificarea includerii talibanilor în aceeaşi categorie cu Osama bin Laden şi al-Qaeda?
Osama bin Laden şi al-Qaeda sunt terorişti care au comis deja acte de terorism în întreaga lume şi intenţionează să mai comită în viitor. Trebuie să urmărim aceste persoane până la capătul pământului şi să le restricţionăm cât mai mult posibil.
Însă deşi talibanii sunt o organizaţie îngrozitoare, represivă şi anti-democratică, lumea este plină de regimuri neagreate, iar talibanii nu sunt nici măcar la guvernare.
De asemenea, aceştia ucid şi schilodesc trupele noastre din Afghanistan, motiv pentru care există ură la adresa lor în mod îndreptăţit. Însă aceştia nu ar ucide şi schilodi trupele noastre dacă acestea nu s-ar afla acolo. Din câte ştiu, talibanii nu au ambiţii dincolo de graniţele lor.
Nu există pericolul ca includerea talibanilor în aceeaşi categorie cu al-Qaeda să dea apă la moară persoanelor doritoare de război din cadrul guvernelor SUA şi britanic, pentru a continua un război fără sens, criminal şi care nu poate fi câştigat în Afghanistan, în anii ce vin? În plus, războaiele împotriva ţărilor musulmane provoacă numai atrocităţi teroriste.
Revenind la al-Qaeda pentru un moment, există îndoieli serioase cu privire la existenţa acesteia ca entitate organizaţională, separată de cea ideologică. Nu există posibilitatea întocmirii unei liste definitive şi cuprinzătoare a agenţilor acesteia. Singura strategie este de a urmări acele comunităţi din cadrul cărora recrutează, în mod regretabil, inclusiv persoane nevinovate, precum şi vinovate.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dle preşedinte, Tratatul de la Lisabona are un spirit specific şi stabileşte noi cadre de cooperare între instituţiile Uniunii Europene. Sunt de acord cu acest nou regim; rolul Parlamentului European a devenit mai substanţial în termeni de drepturi ale persoanelor, având în vedere că deciziile vor fi luate prin intermediul procedurii de codecizie.
Prin urmare consider uşor contradictoriu că astăzi, în prima şedinţă în plen după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, suntem obligaţi să discutăm şi să analizăm dispoziţii legale cu privire la limitele noului nostru rol, când abia am început să funcţionăm şi să ne adaptăm la acest nou rol.
Suntem toţi de acord, fără excepţie, că trebuie să acţionăm decisiv împotriva terorismului. În cadrul acestui angajament este adesea necesar să luăm măsuri stricte, cum ar fi, în acest caz, îngheţarea conturilor bancare şi a circulaţiei fondurilor.
Pe de altă parte, respectarea şi protejarea drepturilor persoanelor reprezintă o valoare fundamentală, esenţială, a Uniunii Europene şi nu avem dreptul de a o trece cu vederea la adoptarea măsurilor pentru securitatea cetăţenilor, fără ca acest lucru să însemne, desigur, că nu suntem hotărâţi să acordăm prioritate combaterii terorismului şi altor acte criminale. Cu siguranţă, atât avizul Serviciului Juridic al Parlamentului, cât şi jurisprudenţa Curţii de Justiţie a Comunităţilor Europene vizează acest lucru.
Suntem aleşi direct de cetăţenii Uniunii Europene şi tocmai din acest motiv avem o responsabilitate deosebită să explicăm cetăţenilor modul în care, pe de o parte, le protejăm securitatea şi modul în care, pe de altă parte, în acelaşi timp, ne luptăm să le protejăm drepturile. Suntem persoanele cele mai competente în acest sens.
Debora Serracchiani
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, Uniunea Europeană este hotărâtă să combată toate formele de terorism. Când vorbim despre abordarea infracţiunilor de terorism, trebuie să ne asigurăm că drepturile fundamentale sunt susţinute pe deplin şi că măsurile adoptate pentru combaterea terorismului sunt adecvate şi eficiente.
Dreptul la apărare şi la garanţii procedurale fundamentale trebuie respectat, prin urmare, pe deplin, de către instituţiile UE, inclusiv atunci când întocmesc liste de persoane şi organizaţii, în acest caz având legături cu al-Qaeda, care fac obiectul măsurilor restrictive. Este esenţial, de asemenea, ca aceste măsuri să facă obiectul controlului democratic şi parlamentar corespunzător, aşa cum se solicită în mod corect prin Tratatul de la Lisabona.
Prin urmare este clar, după cum a afirmat şi Serviciul juridic al Parlamentului, că fiecare măsură de acest fel trebuie să urmeze procedura legislativă obişnuită, permiţându-le reprezentanţilor cetăţenilor Europei să-şi îndeplinească pe deplin rolurile de legislator şi girant.
Franz Obermayr
(DE) Dle preşedinte, articolul 75 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene acoperă punerea în aplicare a măsurilor restrictive pentru combaterea terorismului şi, prin urmare, orice încălcare a drepturilor de proprietate ale cetăţenilor, cum ar fi îngheţarea conturilor bancare. În timp ce aceste dispoziţii privesc cooperarea poliţienească în materie penală, articolul 215 se referă la politica externă şi de securitate comună. Cu toate acestea, Consiliul deţine autoritatea exclusivă în acest domeniu. Ca rezultat, pe o pagină, la articolul 75, Parlamentul este co-legislator, iar pe altă pagină, la articolul 215, Parlamentul are doar dreptul de a fi informat despre evenimente. Cu toate acestea, ambele articole conţin posibile încălcări ale drepturilor individuale ale cetăţenilor sau ale persoanelor juridice, motiv pentru care Consiliul şi Comisia trebuie să explice care este relaţia dintre aceste două dispoziţii şi de ce Parlamentul nu este implicat în cazul articolului 215 în special.
Petru Constantin Luhan
Dle preşedinte, înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, cele trei propuneri în cauză aveau la bază articolele 60, 301 şi 308 ale Tratatului de instituire a Comunităţilor Europene. Acest lucru prezintă acum numai un interes istoric, având în vedere că temeiul juridic s-a schimbat şi trebuie acum să ne referim la articolele 215 şi 75 din noul tratat.
Oricât de incredibil ar părea, Tratatul de la Lisabona a limitat rolul Parlamentului European în acest caz specific. Articolul 215 stipulează clar că Parlamentul European trebuie numai informat de Consiliu cu privire la măsurile adoptate, spre deosebire de procedura anterioară care implica şi consultarea Parlamentului referitor la aceste chestiuni. Nu pot accepta acest lucru şi sprijin ferm iniţiativa colegilor mei de a clarifica implicarea Parlamentului în acest domeniu.
Lăsând la o parte aspectul legal care sper că va fi rezolvat prin intermediul unei bune cooperări între instituţiile europene, doresc să vă atrag atenţia asupra problemei importante pe care o dezbatem aici, şi anume combaterea terorismului şi a activităţilor legate de terorism, cum sunt cele desfăşurate de Osama bin Laden şi reţeaua al-Qaeda. Cred că atunci când este vorba despre subiecte atât de sensibile, nu ne permitem să le clasifică în categorii stricte cum ar fi probleme interne ale UE şi probleme externe ale UE, deoarece acţiunile teroriste pot fi planificate în afara UE, însă pot afecta grav persoanele care trăiesc în interiorul UE.
Avem responsabilitatea de a proteja aceşti cetăţeni europeni împotriva acţiunilor teroriste, astfel că trebuie să ni se acorde instrumentele prin care putem face acest lucru. Am încredere în buna dumneavoastră judecată legată de soluţionarea acestei probleme procedurale şi aştept cu nerăbdare să aud opinia reprezentanţilor Consiliului şi Comisiei.
Carlos Coelho
(PT) Dnă Malmström, Baroneasă Ashton, doamnelor şi domnilor, doresc să revin la un subiect abordat de un număr de colegi deputaţi, în special în ultimele discursuri ale dlui Papanikolaou şi dlui Luhan.
Haideţi să luăm fiecare aspect pe rând, începând cu propunerile referitoare la Zimbabwe şi Somalia. Accept faptul că avem de-a face cu aplicarea sancţiunilor impuse de Naţiunile Unite şi, ca atare, acestea intră în mod clar sub incidenţa acţiunilor externe ale Uniunii. În principiu, articolul 215 pare să fie cel mai potrivit. Potrivit acestui articol, totuşi, orice acte adoptate în conformitate cu acesta trebuie să includă dispoziţiile necesare privind garanţiile juridice, însă această cerinţă nu este îndeplinită în niciuna dintre propuneri.
Aceste iniţiative provin exclusiv din partea Comisiei şi nu din partea unei propuneri comune a Comisiei şi a Înaltului Reprezentant pentru afaceri externe şi politica de securitate al Uniunii. Prin urmare, nu există nicio îndoială că aceste propuneri nu îndeplinesc cerinţele necesare pentru adoptare în temeiul articolului 215.
În ceea ce priveşte ce-a de a treia propunere privind persoanele şi grupările asociate cu Osama bin Laden, reţeaua al-Qaeda sau talibanii, ideea că aceasta intră în categoria acţiunilor externe ale Uniunii nu se susţine, după cum tocmai a afirmat şi dl Luhan. Având în vedere că prevenirea şi combaterea terorismului reprezintă una dintre priorităţile de vârf din cadrul acţiunilor interne ale Uniunii Europene, acest obiectiv este inclus în mod explicit la articolul 75 al Tratatului de la Lisabona. Prin urmare, acesta trebuie să constituie cel mai potrivit temei juridic, în conformitate cu procedura legislativă obişnuită.
Dnă Malmström, aplicarea Tratatul de la Lisabona este abia la început. Odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Consiliul îşi va demonstra bunăvoinţa prin demararea relaţiilor noastre internaţionale sub un bun augur sau intenţionează desfăşoare o analiză restrictivă? Cred că toţi am dori să începem în cel mai bun mod posibil.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Dle preşedinte, în ceea ce priveşte măsurile restrictive specifice, îngheţarea fondurilor care aparţin persoanelor şi entităţilor care au legături cu al-Qaeda şi măsurile adoptate împotriva membrilor guvernelor din Zimbabwe şi Somalia, la 5 noiembrie, Comisia şi Consiliul au afirmat că odată ce Tratatul de la Lisabona intră în vigoare, propunerile vor avea la bază articolul 215 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, nu articolul 75.
Articolul 215 stipulează că Parlamentul trebuie informat de către Consiliu cu privire la orice decizii care prevăd întreruperea sau reducerea relaţiilor economice etc. Cu toate acestea, articolul 75 clarifică faptul că atunci când este necesar, pentru a îndeplini obiectivele enunţate la articolul 67, Parlamentul şi Consiliul definesc, cu alte cuvinte, hotărăsc împreună cu privire la măsurile de reglementare privind îngheţarea fondurilor, a activelor financiare sau a beneficiilor economice care aparţin unor persoane fizice sau juridice, grupuri sau entităţi asociate cu activităţi de terorism, sunt în proprietatea acestora sau sunt deţinute de acestea.
Articolul 67 prevede, de asemenea, obiectivele cu privire la fundamentele spaţiului de libertate, securitate şi justiţie.
Prin urmare, pare să fie clar că, în ceea ce priveşte persoanele sau entităţile asociate activităţilor teroriste, temeiul juridic pentru propunerile de regulamente ale Consiliului ar trebui să fie articolul 75.
În ceea ce priveşte Zimbabwe şi Somalia, Consiliul şi Comisia pot lua în considerare, de asemenea, Declaraţia solemnă de la Stuttgart, care prevede consultarea opţională a Parlamentului în materie de afaceri internaţionale, inclusiv atunci când tratatele nu prevăd nimic în această privinţă.
Pur şi simplu îmi clarific poziţia, dle preşedinte. Doresc să revendic rolul de co-legislator al Parlamentului, aici şi acum şi să solicit Consiliului şi Comisiei o explicaţie mai rezonabilă. Aceasta este tot pentru moment.
Seán Kelly
Dle preşedinte, în primul rând doresc să spun că acesta este un subiect la care este dificil să obţinem un răspuns definitiv cu privire la ce este bine şi ce este rău.
Ştim cu toţii, încă de la 9/11, că trăim într-o lume foarte periculoasă, în care există terorişti peste tot, care au la dispoziţie toată ziua, în fiecare zi, pentru a-şi planifica misiunile criminale şi care deţin resursele economice, unele dintre acestea fiind furnizate de state, pentru a-şi duce la bun sfârşit misiunile.
Din acest motiv, este dificil pentru cei care încearcă să combată terorismul să arate cât de eficienţi sunt, însă cred că putem afirma destul de sigur că dacă ar fi fost după terorişti, acest loc ar fi fost aruncat în aer acum mult timp.
Deşi este important ca Parlamentul să poată supraveghea restricţiile asupra drepturilor persoanelor etc., în acelaşi timp trebuie să avem încredere în cei care sunt responsabili cu securitatea. Cred că există dovezi că au făcut o treabă bună. Uneori este posibil să nu putem şti toate detaliile despre persoanele implicate, dar în acelaşi timp, principiul general este unul bun.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Doresc să vă mulţumesc foarte mult pentru că mi-aţi permis să iau cuvântul în legătură cu acest subiect. Cred că nimeni din această Cameră nu se îndoieşte că terorismul este blestemul secolului 21 şi că trebuie să îi punem capăt. Prin urmare înţeleg, pe de o parte, preocuparea noastră de a susţine drepturile fundamentale, în timp ce pe de altă parte ştiu că este vorba aici despre un domeniu unde nu poate fi totul transparent.
Prin urmare, întrebarea pe care doresc să i-o adresez dnei Ashton este următoarea: ar trebui ca, în calitate de Parlament, să ni se furnizeze informaţii despre ceea ce consider că este o chestiune foarte importantă - despre diferite restricţii privind aplicarea anumitor legi? Deci întrebarea mea este aceasta: ce gamă de informaţii va fi comunicată Parlamentului? În opinia mea, această discuţie nu face referire la cazul în care Parlamentul se poate baza sau nu pe primirea acestor informaţii, ci care este domeniul de aplicare a acestor informaţii.
Miroslav Mikolášik
(SK) Având în vedere faptul că funcţionarea Uniunii se bazează pe democraţia reprezentativă, iar cetăţenii Uniunii sunt reprezentaţi la nivel european în cadrul Parlamentului European, consider că evaluarea măsurilor restrictive care afectează drepturile fundamentale ale persoanelor ar trebui să implice în mod clar participarea Parlamentului European.
În opinia mea, nu este coerent ca Parlamentul European să fie responsabil, pe de o parte, în materie penală şi în special pentru prevenirea şi combaterea terorismului, iar pe de altă parte să fie exclus de la adoptarea unui număr de măsuri obligatorii de combatere a terorismului care vor fi aplicate în UE.
Articolul 215 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, care operează ca excepţie de la dispoziţiile articolului 75, conform căruia Parlamentul European este un organism co-legislator, nu ar trebui aplicat sau interpretat, prin urmare, într-un mod care să diminueze protejarea drepturilor fundamentale şi a procesului democratic de luare a deciziilor în UE.
Preşedinte
Înainte de a da cuvântul dnei Malmström şi dnei Ashton, permiteţi-mi să spun că acest Parlament are mare încredere în dumneavoastră şi vă cunoaşte foarte bine, în special datorită implicării personale în aceste probleme în trecut. Aşteptăm cu nerăbdare colaborarea strânsă cu dumneavoastră, precum şi sprijinul dumneavoastră, pe care l-aţi oferit şi în trecut, faţă de rolul important pe care îl poate juca Parlamentul în acest domeniu extrem de sensibil.
Cecilia Malmström
Dle preşedinte, Preşedinţia suedeză a petrecut un mare volum de timp în vederea operaţionalizării Tratatului de la Lisabona. Suntem extrem de mândri că acesta a intrat acum în vigoare. Conţine îmbunătăţiri semnificative, care vor fi bune pentru Uniunea Europeană şi pentru cetăţenii europeni. Una dintre cele mai importante schimbări pe care o aduce Tratatul de la Lisabona este exact introducerea competenţei privind procedura de codecizie pentru Parlamentul European, în spaţiul de justiţie, securitate şi libertate. Aceasta va oferi Parlamentului European competenţa privind procedura de codecizie în multe domenii. Acesta este un lucru bun şi va spori calitatea legislaţiei pe care o vom elabora împreună. Va spori, de asemenea, siguranţa juridică şi acest lucru este foarte important, având în vedere că acestea sunt domenii sensibile şi dificile.
Doresc, de asemenea, să vă mulţumesc pentru sprijinul cu privire la introducerea sancţiunilor împotriva teroriştilor, persoanelor sau regimurilor care oprimă oamenii şi încalcă drepturile omului. Sancţiunile şi respectarea drepturilor omului, precum şi siguranţa juridică nu se exclud reciproc - ba din contră. Sancţiunile pot fi foarte eficiente şi legitime dacă, în acelaşi timp, prezintă siguranţă juridică. Vă pot asigura că Parlamentul European va fi implicat în formularea noilor norme, inclusiv a celor referitoare la terorism, prin intermediul competenţei privind procedura de codecizie în temeiul articolului 75, în ceea ce priveşte sancţiunile din cadrul Uniunii Europene.
Cu toate acestea, în ceea ce priveşte acţiunea externă, cu alte cuvinte sancţiunile împotriva ţărilor terţe adoptate de ONU, Parlamentul European nu va avea competenţă privind procedura de codecizie. Aceasta este ceea ce atât noi, cât şi Comisia, înţelegem că stipulează tratatul. Cu toate acestea, vom acorda multă atenţie rezoluţiei dumneavoastră în această chestiune şi vom avea mereu în vedere aspectul privind drepturile omului când vom recurge la instrumentul sancţiunilor, fie în cadrul UE, fie al ONU. Încercăm permanent să îmbunătăţim procedura.
Am reţinut solicitarea dumneavoastră de consultare şi schimb de informaţii cu privire la propunerile de sisteme de sancţiuni. Consider că putem lucra eficient împreună şi nu am nicio îndoială că vom identifica moduri adecvate de cooperare în cadrul instituţional actual.
Catherine Ashton
vicepreşedintă desemnată a Comisiei. - Dle preşedinte, o să fiu concisă. Aş dori să mă refer la trei puncte în particular.
În primul rând, onoraţi deputaţi au vorbit pe bună dreptate despre importanţa drepturilor fundamentale şi cred că suntem cu toţii de acord că un rol semnificativ în această privinţă îl are Curtea Europeană de Justiţie care, printre altele, se va asigura că drepturile sunt respectate în ceea ce priveşte activitatea Consiliului sau a Comisiei. Dar înţeleg foarte bine punctul de vedere.
Al doilea punct la care doresc să mă refer este problema bunei cooperări. Precedentul preşedinte ne-a solicitat, atât mie, cât şi dnei Wallström, să fim foarte clare în ce priveşte importanţa pe care o acordă rolului nostru şi abordării noastre în relaţia cu Parlamentul.
Am fost întrebată în mod special care sunt aceste informaţii. În acest moment, nu ştiu. Cred că unul dintre lucrurile pe care trebuie să le fac la începutul acestei funcţii noi este să lucrez cu Parlamentul, ceea ce voi face, să văd ce înseamnă acest lucru. Cum cooperăm eficient şi ce informaţii sunt incluse, ţinând cont, într-adevăr, de ceea ce s-a spus despre ce putem introduce în domeniul public sau nu.
Voi fi extrem de atentă în această privinţă, din toate motivele pentru care deputaţii se aşteaptă de la mine să fiu astfel.
Al treilea şi ultimul punct, aş spune eu, se referă la certitudinea juridică. Am dedicat multe ore trecerii Tratatului de la Lisabona printr-un parlament astfel încât, la un moment dat, cunoşteam tratatul extrem de bine. Interpretarea articolului 75 depinde, bineînţeles, de modul în care ne raportăm la articolul 67 şi de relevanţa acestuia în context şi, prin urmare, avizul juridic pe care l-am primit este acela de a încerca să clarificăm unde este acesta oportun, cu adevărat, în prezent. Avizul pe care l-am primit este clar. Deputaţii au, bineînţeles, dreptul să conteste acest fapt, dar cred că este foarte important ca la orice concluzie ajungem, să existe certitudine juridică.
Acest lucru este extrem de important având în vedere că Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare. Este foarte de important pentru mine să determin modul de îndeplinire a funcţiei pe care am avut onoarea să o primesc. Este foarte important să ajungem la o concluzie în această privinţă. Din partea mea, cred că avem răspunsul în ce priveşte certitudinea. Înţeleg preocuparea Parlamentului; înţeleg nevoia de a avea, totuşi, o cooperare totală.
Preşedinte
Am primit o propunere de rezoluţie prezentată în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc mâine.
