Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 20. maaliskuuta 2003 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemies.
Olemme tänään suruksemme kuulleet, että entinen kollegamme José Aurelio de Barros Moura menehtyi 25. maaliskuuta 2003 pitkäaikaiseen sairauteen.
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmää edustanut Barros Moura oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1986-1989 ja uudelleen vuosina 1994-1999. Hän toimi myös AKT:n ja ETY:n valtioiden yhteisen edustajakokouksen varapuheenjohtajana. Kaikki hänet tunteneet ja hänen kanssaan työskennelleet kollegat arvostivat suuresti hänen henkilökohtaisia ominaisuuksiaan, hänen miellyttävää luonnettaan ja avoimuuttaan. Ennen kaikkea muistamme hänet syvästi vilpittömänä henkilönä sekä vahvana ja asialleen omistautuneena Euroopan yhdentymisen puolestapuhujana. Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, osoitatte aina syvää myötätuntoa, kun ihmisiä tai vain yksi ihminen saa surmansa poliittisissa julmuuksissa missä päin maailmaa tahansa. Tänään Bagdadin torilla 15 viatonta ihmistä ja kummankin osapuolen sotilaita sai surmansa. Haluan siksi ehdottaa minuutin hiljaisuutta Irakin sodan uhrien muistoksi.

Puhemies.
 Jäsen Alavanos, uskon, että parlamentti tuntee samoin kaikkia tässä sodassa haavoittuneita ja menehtyneitä kohtaan, ja toivon, että tämän iltapäivän istuntomme aikana jäsenet saavat tilaisuuden omasta puolestaan osoittaa sellaista solidaarisuutta, jota te olette tänään osoittaneet.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Strasbourgin täysistunnossa pyysin teitä ottamaan esille tapauksen, jossa joukko kuubalaisia Movimiento Cristiano de Liberación -liikkeen toisinajattelijoita oli pidätetty omassa maassaan. Seuraavina viikkoina tehtyjen uusien pidätysten kohteiksi joutuivat lehtimiehet, toisinajattelijat ja ihmisoikeusaktivistit.
On huomattava, että tämä tapahtui samaan aikaan, kun komission pysyvä Kuuban edustusto avattiin. Samaan aikaan myös useat parlamentin jäsenet harkitsivat myönteisessä hengessä Cotonoun sopimuksen laajentamista koskemaan myös Kuubaa.

Keskustelua Kuuban kansalaisten ja maan hallituksen kanssa on mielellään jatkettava ja yhteydenpitokanavat pidettävä auki. Arvoisa puhemies, pyydän teitä kaikesta huolimatta ottamaan tämän asian vielä esille ja vaatimaan näiden kuubalaisten lehtimiesten, toisinajattelijoiden ja ihmisoikeuksien puolustajien vapauttamista.
Puhemies.
Tiedotin tällä viikolla Kuuban tasavallan suurlähettiläälle edellisessä istunnossa mainitsemistanne asioista ja toin tässä yhteydessä huolenaiheemme yksityiskohtaisesti esiin ja toimitan teille kopion kirjeenvaihdosta.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, sota koskettaa syvästi suurta osaa tämän parlamentin jäsenistä ja henkilöstöstä, ja nämä ihmiset haluavat ilmaista syvät osanottonsa uhreille. Tämän vuoksi useat parlamentin ja henkilöstön jäsenet ovat päättäneet kantaa tämän viikon täysistunnossa mustia surunauhoja. Pyydämme teiltä ymmärrystä tälle solidaarisuuden osoitukselle kaikkia uhreja ja yleistä sodanvastaista mielipidettä kohtaan.
Van Orden (PPE-DE).
Puhun myöhemmin Irakista, mutta vaikka huomiomme kiinnittyy vain tuohon yhteen maahan, kauheita asioita tapahtuu myös muualla maailmassa. Viittaan erityisesti Zimbabween, missä poliiisi on viime päivinä pidättänyt yli 500 ihmistä - myös parlamentin jäseniä - ja sairaaloihin on toimitettu hoidettaviksi yli 250 vakavasti haavoittunutta. Tämä on jälleen kerran osoitus siitä, että kun EU:n jäsenvaltiot eivt kykene toimimaan yksimielisesti eivätkä määrätietoisesti, tyrannit pääsevät valtaan -tässä tapauksessa Mugabe. Pyydän neuvostoa tehostamaan toimiaan Zimbabwen tilanteen parantamiseksi. 
Puhemies.
Arvoisat kollegat, kuten tiedätte, työjärjestys sallii muutaman lyhyen puheenvuoron istunnon alussa. Olen antanut puheenvuoron muutamille, mutta monet muutkin kollegat haluavat puhua. Ehdotan, että loput halukkaat esittävät työjärjestyspuheenvuoronsa keskustelumme päätteeksi. Koska neuvoston puheenjohtaja on läsnä, nyt on parlamentin arvokkuuden tähden tarkoituksenmukaista edetä muihin asioihin.

Puhemies.
Parlamentin jäsen Olivier Dupuis on pyytänyt 7. maaliskuuta 2003 päivätyllä kirjeellään puolustamaan parlamentaarista koskemattomuuttaan Rooman tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa.
Olen lähettänyt tämän pyynnön työjärjestyksen 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle.

Bigliardo (UEN).
Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat pitäneet parlamentin jäsentä Cappatoa vangittuna kolme päivää. Haluan tietää, päteekö parlamentaarinen koskemattomuus vielä Euroopassa, ja tarkoittaako "Vuoden eurooppalainen" -arvonimen saaminen, kuten Cappaton tapauksessa, automaattisesti vankilaan joutumista. Jos titteli vie vankilaan, kyseiseen kilpailuun osallistuminen ei ole kenenkään edun mukaista.

Turco (NI).
Arvoisa puhemies, haluan vastata Bigliardon puheenvuoroon ja puhua saamastanne Dupuis'n koskemattomuutta käsittelevästä kirjeestä. Jäsen Pannellakin sai neljän kuukauden vankeustuomion huumausaineisiin liittyvästä kansalaistottelemattomuudesta, mutta rangaistus lievennettiin kahdeksaksi kuukaudeksi ehdollista vankeutta. Hänen täytyy raportoida Italian viranomaisille kaikista liikkeistään, ja hän voi saapua Euroopan parlamentin Brysselin ja Strasbourgin istuntoihin enintään seitsemänä päivänä kuukaudessa. Pannella, Cappato ja Dupuis alistuivat tuomioihinsa vapaaehtoisesti eivätkä vedonneeet parlamentaariseen koskemattomuuteensa. Meidän asiamme ei ole huolehtia heistä, vaan turvata parlamentin työn ja täysistuntojen sujuvuus.

Puhemies.
Haluan korostaa tässä vaiheessa, että jos kollegat haluavat ottaa esille muita parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamiseen liittyviä tapauksia, kehotan heitä esittämään nämä asiat asianomaiselle valiokunnalle, tässä tapauksessa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Brysselissä 20.-21. maaliskuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuloksista ja Irakista.
(Useat vasemmistoa edustavat jäsenet pitivät esillä Irakin sodan vastaisia julisteita.)

Simitis
Hyvät parlamentin jäsenet, kevään Eurooppa-neuvosto kokoontui Brysseliin keskustelemaan unionin taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta tilanteesta. Tämä oli kolmas Eurooppa-neuvoston kokous, jossa käsiteltiin näitä asioita. Kuten kaikki tiedätte, Lissabonin strategian tavoitteena on tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, jossa on kestävää taloudellista kasvua sekä aiempaa enemmän ja aiempaa parempia työpaikkoja ja jossa tunnetaan yhä vahvempaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Ennen Eurooppa-neuvoston kokousta esitettiin sellainen näkemys, että neuvoston ei pitäisi lainkaan kokoontua tai että sen pitäisi käsitellä ainoastaan Irakin sotaa. Puheenjohtajavaltio ei ollut samaa mieltä. Seuraamme ilman muuta tiiviisti Irakin tapahtumia. Olemme huolissamme etenkin sodan uhreista ja Irakin siviiliväestöstä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että meidän pitäisi luopua päätehtävästämme, jolla tarkoitan Euroopan talouskehitys- ja työllisyyspolitiikkoja varsinkaan nyt laman ja työttömyyden aikana.

Olisi ollut väärin antaa huippukokouksen joutua sodan uhriksi. Se olisi ollut juuri niiden mieleen, jotka tuntevat mielihyvää korostaessaan Euroopan kyvyttömyyttä selviytyä ratkaisevan tärkeistä tilanteista.
(Vasemmistoa edustavat jäsenet pitivät esillä julisteita, joissa luki "Stop the war" ja "Stop the killers", ja taustalta kuului lausahduksia "Thousands are being killed".)

Puhemies.
 Tiedämme, että tämä asia herättää voimakkaita tunteita, mutta jokaisen puhetta on kuunneltava rauhallisesti ja kunnioittavasti.

Pyydän kollegoja osoittamaan kunnioitusta pääministerille. Teillä on mahdollisuus puhua myöhemmin.

Simitis
Eurooppa-neuvosto totesi, että talouden taantuma on kestänyt ennakoitua pitempään ja että tämänhetkisiä elpymisnäkymiä varjostavat sota, maailmanlaajuiset poliittiset riskit ja taloudelliset epävarmuustekijät. Eurooppa-neuvosto lisäksi totesi, että huomattavaa edistymistä on saavutettu Lissabonissa asetettujen tavoitteiden toteuttamisessa, jossa nyt alkaa neljäs vuosi. Lissabonin strategian käynnistämisen jälkeen on esimerkiksi luotu viisi miljoonaa uutta työpaikkaa, joista 500 000 perustettiin vuonna 2002 epäedullisesta taloudellisesta tilanteesta huolimatta, ja työttömien määrä on vähentynyt kahdella miljoonalla. Meillä on kuitenkin vielä paljon tehtävää, jotta voimme saavuttaa Lissabonin tavoitteet. Meidän on toteutettava monia toimia, jos aiomme vauhdittaa taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksiamme.
Eurooppa-neuvosto asetti neljä painopistealuetta. Ensimmäisenä painopistealueena on työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantaminen. Tavoitteeseen pyritään uudistamalla vero- ja etuusjärjestelmiä sekä lisäämällä kannustimia, joilla edistetään osallistumista työmarkkinoille ja autetaan työmarkkinoita sopeutumaan entistä paremmin muuttuviin taloudellisiin edellytyksiin, ja tietenkin kiinnittämällä huomiota sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.
Toisena painopistealueena on innovoinnin ja yrittäjyyden edistäminen. Tämän saavuttamiseksi on lisättävä yritysten tutkimusmenoja, helpotettava innovaatioon keskittyvien yritysten perustamista ja parannettava niiden rahoitusmahdollisuuksia, vähennettävä hallinnollisia rasitteita ja rohkaistava yrittäjähenkeä nuorten keskuudessa.
Kolmantena painopistealueena on yhtenäismarkkinoiden vahvistaminen ja yhteyksien luominen Euroopassa. Meidän on avattava Euroopan energia-, kuljetus- ja rahoituspalvelut sekä parannettava sääntelypuitteita ja kuluttajansuojaa.
Viimeinen painopistealue on kasvua ja työllisyyttä tukeva ympäristönsuojelu. Tämän saavuttamiseksi on toteutettava ympäristöalan toimia ja edistettävä uusia investointeja puhtaisiin ja resursseja säästävämpiin teknologioihin.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä yhteydessä haluaisin todeta, että Lissabonin strategiassa on edistytty huomattavasti Kreikan puheenjohtajakaudella, kuten päätelmistä käy ilmi. Merkittäviä tuloksia on saavutettu esimerkiksi budjettipolitiikan koordinoinnin tehostamista sekä jo 14 vuotta suunniteltua avointa ja edullista yhteisöpatenttia koskevissa sopimuksissa, yhtenäisten Euroopan laajuisten rahoitusmarkkinoiden perustamisessa, puitteiden määrittelyssä tarkistetulle Euroopan työllisyysstrategialle, sosiaalialan kolmikantahuippukokouksen käyttöönotossa, sosiaalialan kolmikantahuippukokouksen järjestämisessä, energiaverotusta koskevissa sopimuksissa sekä tavoitteiden asettamisessa uusiutuvan energian, energiatehokkuuden lisäämisen ja biopolttoaineiden kaltaisilla aloilla.
Eurooppa-neuvosto asetti suuntaviivoja. Päätelmissä esitetään suuntaviivoja mainitsemieni tavoitteiden saavuttamiseksi. Vuonna 2003 Euroopan unionilla on käytössään johdonmukaistettuja keskeisten politiikkojen koordinointivälineitä. Mitä ne oikein ovat? Ne koostuvat talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista, työllisyyden suuntaviivoista ja sisämarkkinastrategiasta. Eurooppa-neuvosto kehotti johdonmukaistamaan ja koordinoimaan näitä välineitä sekä vahvistamaan niille uuden kolmen vuoden soveltamisjakson, jotta niitä voitaisiin tehostaa.
Eurooppa-neuvosto teki useita päätöksiä tietyillä aloilla. Nämä päätökset koskivat esimerkiksi työllisyyttä ja Euroopan sosiaalisen mallin uudistamista. Eurooppa-neuvosto kehotti jäsenvaltioita säilyttämään kansallisia työmarkkinoita koskevien uudistusten vauhdin. Kuten sanoin, se painotti tarvetta uudistaa verotusjärjestelmiä, jotta voisimme edistää työllisyyttä, lisätä työvoiman kysyntää Euroopassa, parantaa palkanmuodostusjärjestelmiä, jotta niissä otettaisiin huomioon palkkojen, hintojen vakauden, tuottavuuden, koulutustasojen ja työmarkkinaolojen välinen suhde. Lisäksi neuvosto painotti tarvetta nykyaikaistaa työlainsäädäntöä säilyttämällä sekä joustavuus että turvallisuus sekä edistää työvoiman liikkuvuutta ammattiryhmien ja alojen välillä alueellisesti ja yli rajojen esimerkiksi lisäämällä avoimuutta ja kehittämällä tunnustamiskäytäntöjä ammattikoulutusjärjestelmien välillä.
Tällä alalla Eurooppa-neuvosto lisäksi kehottaa komissiota perustamaan Euroopan työllisyystyöryhmän, jonka puheenjohtajana on Wim Kok ja jonka tehtävänä on ehdottaa erityistoimia työllisyyden lisäämiseksi. Eurooppa-neuvosto käsitteli kaikkia muitakin Lissabonin strategiaan sisältyviä aloja - tietoa, innovointia, yrittäjyyttä ja kilpailukykyä - sekä asetti tietyt määräajat eri uudistusten toteuttamiselle. Lopuksi haluaisin mainita, että se antoi myös tärkeitä meriturvallisuutta koskevia määräyksiä Prestige-aluksen onnettomuuden vuoksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, nämä olivat pääpiirteittäin Lissabonin strategiaa koskevien keskustelujen tulokset. Seuraavaksi haluaisin sanoa muutaman sanan Irakin kysymyksestä. Kuten tiedetään, kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot vaativat, että Irak on riisuttava aseista ja että kaikki sen hallussa mahdollisesti olevat joukkotuhoaseet on hävitettävä. Samoin tiedetään, että tällä hetkellä on erilaisia näkemyksiä siitä, miten ja milloin aseistariisunta olisi toteutettava. Tästä keskusteltiin jälleen turvallisuusneuvostossa, mutta asiasta ei päästy sopimukseen. Erimielisyydet vain lisääntyivät entisestään. Puheenjohtajavaltion oli siksi turha edes toivoa, että Eurooppa-neuvostossa olisi voitu ratkaista viime kuukausina syntyneet erimielisyydet. Se pikemminkin katsoi, että sotilaallisen konfliktin alussa oli asetettava periaatteita sodan syttymisen aiheuttaman tilanteen käsittelemiseksi ja että meidän pitäisi pohtia tulevaisuutta ja kriisin jälkeistä aikaa, jotta voisimme estää erimielisyydet jatkossa, asettaa selkeitä yhteisiä tavoitteita, rajoittaa sodan jälkivaikutuksia ja välttää kriisien ketjureaktion ja jotta voimme ryhtyä toimiin sodan päätyttyä. Tavoitteenamme on saada alueella aikaan rauha ja edistystä. Alussa tähän pyrkimykseen suhtauduttiin epäilevästi. Voisimmeko keskustella tämäntyyppisistä asioista? Eurooppa-neuvosto kuitenkin sai hyväksyttyä yhteisen kannan, jossa muun muassa todettiin, että Irakin alueellinen koskemattomuus on taattava, että konfliktista aiheutuviin suuriin humanitaarisiin tarpeisiin on vastattava, että meidän on ilmaistava solidaarisuutemme konfliktista kärsiville maille ja että Yhdistyneillä Kansakunnilla on oltava keskeinen asema sekä Irakin kriisin käsittelyssä että kansainvälisessä järjestelmässä yleensä. Päätelmissä todetaan, että turvallisuusneuvoston on annettava Yhdistyneille Kansakunnille valtuudet käsitellä sodan jälkeistä kautta.
Toiseksi Eurooppa-neuvosto totesi, että Lähi-idän rauhan prosessia on edistettävä ja että meidän on tehostettava yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaamme. Se korosti myös transatlanttisen kumppanuuden merkitystä. Onko se tosiasia, että välttelimme pääongelmaa, tekopyhyyttä, kuten jotkut ovat sanoneet? Ei ole. Pääongelmasta oli selvästi erilaisia mielipiteitä, joten olimme selvästikin umpikujassa. Siitä oli aivan turha keskustella. Meidän oli kiinnitettävä huomiomme muualle - tulevaisuuden kannalta tärkeisiin asioihin - ja niin myös teimme.
Jotkut olisivat kenties halunneet syventää kuilua ja pahentaa tilannetta entisestään. Nyt kun sota on herättänyt vielä lisää kysymyksiä, Euroopan unionin tehtävänä on mielestämme lähettää viesti rauhan palauttamisesta alueelle ja sodan seurauksien käsittelemisestä. Tulevaisuus on aivan yhtä tärkeä kuin nykyhetkikin. Ellemme onnistu käsittelemään sitä, joudumme vaaravyöhykkeelle. Onko Euroopan unioni tällä hetkellä hajanainen? Kyllä on. Tilannetta ei kuitenkaan ratkaista kärjistämällä erimielisyyksiä vaan tuomalla esiin asioita, joissa voimme tehdä yhteistyötä ja vetää yhtä köyttä. Irakia koskeva päätös perustui siihen, että Euroopan unionilla on mielipide ja että sillä on oltava mielipide kansainvälisissä asioissa. Tämä päätös symboloi siksi toimia, joita toteutetaan sellaisten tasapainoisten euroatlanttisten suhteiden luomiseksi, joissa Eurooppa säilyttää riippumattomuutensa ja tekee erityisiä aloitteita ja joissa sillä on oma asemansa. Se, että haluamme riippumattoman Euroopan, tulee selväksi päätelmien toisesta kohdasta, jossa viitataan puolustusalan entistä suurempiin tutkimusresursseihin sekä puolustusvoimavarojen kehittämisestä ja hankinnoista vastaavan viraston perustamiseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, mikä on tavoitteemme? Saada kansainväliset suhteet toimimaan mahdollisimman pian laajemmin hyväksytyllä tavalla. Tämä edellyttää, että Yhdistyneiden Kansakuntien toimielimet määrittävät pääsuuntaviivat Irakin sodan jälkeisille tapahtumille. Se voi palata voimattomasta kansainvälisestä oikeusjärjestelmästä uskottavaan kansainväliseen oikeusjärjestelmään, jos on selvää, että Yhdistyneet Kansakunnat on jälleen keskeisessä asemassa. Päätöksessä korostetaan Yhdistyneiden Kansakuntien keskeistä asemaa.
Irakin kysymyksestä ilmaistiin eriäviä mielipiteitä, ja monet valitettavasti totesivat, ettei meillä ole yhteistä ulkopolitiikkaa. Tarkasti ottaen se ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Monista ulkopolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä on muodostettu yhteinen kanta. Muissa asioissa ja tiettyihin yleisluonteisempiin asioihin liittyvissä näkökohdissa unionin ulkopolitiikka on parhaillaan muotoutumassa. Muiden alojen politiikatkin ovat hahmottumassa. Erimielisyyksiä on sitä paitsi muillakin aloilla - niin yhteisessä maatalouspolitiikassa kuin maahanmuuttopolitiikassakin. Kukaan ei ole vielä sanonut, että Euroopan unionilla ei ole mitään virkaa, koska se ei pystynyt sopimaan vuokratyöntekijöiden työehtoja koskevasta direktiivistä, taloudellisista syistä muuttavien turvapaikanhakijoiden kohtelusta tai vakaussopimukseen tehtävistä muutoksista.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on parhaillaan muotoutumassa. Sen kehitys on siksi haaste. Se haastaa meidät ajattelemaan, soveltamaan tietämystämme ja kokemustamme sekä työskentelemään menestyksellisen ja turvallisen tulevaisuuden puolesta. Irakin sota, jota joudumme käsittelemään, on osa tätä haastetta, minkä vuoksi emme voi pelkästään joko kannattaa tai tuomita sitä. Meidän on tarkasteltava myös Euroopan ja koko maailman tulevaisuuden näkymiä. Nykymaailmassa tavoitteenamme on lopettaa sota ja hirmuvalta sekä poistaa ihmisille ja ympäristölle aiheutuvat uhat antamalla maailmanlaajuista hallitustenvälistä yhteistyötä koskevia sääntöjä. Yhdistyneet Kansakunnat ei ole vielä onnistunut kehittymään vakuuttavaksi ja tehokkaaksi toimielimeksi, vaikka sen tehtävänä on käsitellä kansainväliselle yhteisölle tärkeitä asioita. Siihen menee vielä aikaa. Nationalismi on erittäin voimakasta, minkä vuoksi poliittisena tehtävänämme on vahvistaa edelleen Euroopan unionin asemaa ja edistää siten rauhanprosessia, yhteistyötä ja kehitystä sekä Euroopassa että koko maailmassa.
Brysselin huippukokous osoitti, että eroavuuksistamme huolimatta Eurooppa on mielestämme loppujen lopuksi paras tapa estää uutta suurvaltaa hallitsemasta koko maailmaa. Euroopan kykyä osallistua ja vaikuttaa moninapaiseen maailmaan on ylläpidettävä aloitteilla, yhteistyöllä ja uskolla yhteiseen tulevaisuuteemme.
Brysselissä kokoontunut kevään Eurooppa-neuvosto ei ehkä vastannut kysymyksiin, mutta se asetti suuntaviivoja, joiden avulla voimme toteuttaa Euroopan aseman, jos teemme yhteistyötä, elämme sopusoinnussa keskenämme ja taistelemme yhdessä moninapaisen maailman puolesta.
Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pitäessäni liittoutuman sotatoimien kannattajana esillä julistetta, jossa luki "Saddam out!" varapuhemiehet Dimitrakopoulos ja Provan käskivät minun poistaa julisteen, koska sen esillä pitäminen oli ilmeisesti parlamentin sisäisten sääntöjen vastaista. Voisimmeko soveltaa yhdenmukaisia sääntöjä tähän asiaan?
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies.
 Olette aivan oikeassa. Säännöstön mukaan istuntosalissa ei saisi esittää tällaisia mielenilmauksia. Kehotan niitä kollegoja, jotka ovat nyt ilmaisseet kantansa, mihin ei ole todellakaan tällä kertaa puututtu, tutkimaan parlamentin sopivuussääntöjä ja poistamaan esillä olevat julisteet.

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelemme tänään viimeisimmän Eurooppa-neuvoston tuloksista. Kokous pidettiin vakavan kansainvälisen kriisin aikana, minkä vuoksi se vaati puheenjohtajana toimivalta Kreikalta erityisen suuria ponnisteluja. Haluankin kiittää pääministeri Simitistä ja ulkoministeri Papandreouta erityisen lämpimästi huippukokouksen taitavasta ja viisaasta johtamisesta.
Eurooppa-neuvoston kevään huippukokous on se ajankohta vuodesta, joka on perinteisesti omistettu talousasioille. Viime viikolla Brysselissä pidetty kokous käytiin kuitenkin kokonaan Irakin kriisin varjossa, ja tästä aiheesta haluan aloittaa myös tämänpäiväisen puheeni.
Sota jatkuu tälläkin hetkellä, eikä kukaan tiedä, kauanko se vielä kestää. Tässä sodassa eräillä jäsenvaltioilla on omia joukkoja mukana taisteluissa. Sota on aiheuttanut vakavia erimielisyyksiä unionissa. Euroopan kansalaisten ylivoimainen enemmistö ja laajat ihmisjoukot muuallakin maailmassa vastustavat sotaa. Vaikka tämän sodan perimmäisenä tavoitteena on diktaattorin syrjäyttäminen, se tuottaa kaikkien sotien tavoin kuolemaa ja kärsimystä. Sekä komission puolesta että omasta puolestani haluankin aivan ensin ilmaista osanottoni taisteluissa kaatuneiden omaisille ja kaikille niille, joita tämä sota koskettaa. Haluan myös korostaa, että myös sotaa käyvien maiden on kunnioitettava ihmisarvoa.
Sotaa on syytä pohtia myös toiselta kannalta: sitä varten on pyydetty lisämäärärahoja peräti 74,7 miljardia dollaria. Tämä on paljon enemmän kuin se vähän yli 50 miljardin euron tuki, jonka kaikki maailman maat yhteensä antavat vuosittain kaikkein köyhimmille maille.

Eurooppa-neuvoston kokouksen päätteeksi annetuissa puheenjohtajan päätelmissä luetellaan monta merkittävää kohtaa, joista unioni on yhtä mieltä. Niitä on korostettava tässäkin keskustelussa. Näitä ovat muun muassa seuraavat: YK:lla on edelleen oltava keskeinen asema sekä kriisin aikana että sen jälkeen, terrorismi ja joukkotuhoaseiden leviäminen on torjuttava tehokkaasti, Irakin alueellista koskemattomuutta on kunnioitettava, konfliktista aiheutuviin suuriin humanitaarisiin tarpeisiin on vastattava kiireellisesti, maailmanpolitiikkaa on voitava johtaa koordinoidusti eri toimijoiden kesken, ja transatlanttinen kumppanuus on edelleen EU:n keskeinen strateginen painopiste.
Olemme siis yhtä mieltä monista keskeisistä kysymyksistä. Tämä on hyvä pitää mielessä kun muistellaan, mitä kaikkea EU:n jäsenvaltioiden näkemyseroista on viime päivinä ja viikkoina sanottu ja kirjoitettu. Emme kuitenkaan saa ummistaa silmiämme siltä tosiseikalta, että välillämme on näkemyseroja. Emme saa pettää itseämme emmekä kansalaisten luottamusta.
Lueteltuani nämä oleelliset kohdat, joista unioni on yhtä mieltä, meidän on myönnettävä, että Euroopan unionissa eletään nyt vaikeita aikoja. Tarkoitan tällä sitä, että sen pitäisi toimia maailmanpolitiikassa tärkeänä vaikuttajana, mitä se kuitenkaan tällä hetkellä ei tee. Viime aikojen kansainväliset tapahtumat vaativat todellakin kiivaasti vastausta kysymykseen laajentuneen unionin ulko- ja puolustuspolitiikasta. Meidän on pohdittava, miten haluamme toimia maailmanpolitiikan näyttämöllä. Puhun "halusta", sillä olen vakuuttunut siitä, että unionilla on käytössään välineet, joiden avulla se voi ajan myötä nousta aktiiviseksi ja vaikutusvaltaiseksi maailmanpolitiikan toimijaksi. Tämä ei koske ainoastaan taloutta vaan myös turvallisuutta, Euroopan yhteisten perusarvojen pohjalta.
Käsitelkäämme aluksi turvallisuuskysymyksiä. Euroopan kansalaiset ovat jo valintansa tehneet. On ollut sykähdyttävää nähdä, miten voimakkaasti viime aikoina on tuotu esiin tahto tukea rauhaa, monenvälistä yhteistyötä ja Euroopan unionin toimintaa sekä turvallisuuden että rauhan tuojana. Kyseessä ei ole hetken huuman tai sodan luonnollisesti mukanaan tuoman ahdistuksen ja huolen synnyttämä ohimenevä tunnetila vaan paljon syvällisempi vakaumus, jonka jättäminen huomiotta olisi anteeksiantamatonta. Päinvastoin, meidän on pyrittävä sen pohjalta yhteiseen päämäärään. Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa asetetaankin jäsenvaltioille velvoite tukea "aktiivisesti ja varauksettomasti unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa uskollisuuden ja keskinäisen yhteisvastuullisuuden hengessä". Perustamissopimuksessa todetaan, että jäsenvaltioiden tulisi toimia yhdessä "lujittaakseen ja kehittääkseen keskinäistä poliittista yhteisvastuullisuuttaan" ja pidättyä "kaikista toimista, jotka ovat unionin etujen vastaisia tai jotka ovat omiaan haittaamaan sen tehokkuutta yhtenäisenä voimana kansainvälisissä suhteissa".
Me kaikki tiedämme, miten vähän näiden perustamissopimuksen määräysten kirjainta ja henkeä on viime aikoina kunnioitettu. Näin on tapahtunut siitä huolimatta, että kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten, kansanedustuslaitosten ja unionin eri toimielinten edustajat ovat Euroopan tulevaisuuden valmistelukunnassa suunnittelemassa unionille uutta perustuslakia. Näin on tapahtunut siitä huolimatta, että unionin tuleva laajentuminen tarjoaa meille uusia mahdollisuuksia ja velvoittaa meidät ottamaan uusia vastuualueita. Tässä yhteydessä haluankin panna tyytyväisenä merkille Maltan ja Slovenian liittymistä koskevien kansanäänestysten positiiviset tulokset.
Hyvät parlamentin jäsenet, yhteisen Euroopan rakentaminen viimeisten kuudenkymmenen vuoden aikana ei ole ollut aina helppoa. Vaikeuksia on ollut paljon, mutta juuri syvimmistä kriiseistä Eurooppa on saanut virikkeitä ja rohkeutta toteuttaa merkittävimmät saavutuksensa. Kun suunnitelma Euroopan yhteisen puolustusliiton perustamiseksi kariutui, syttyi kipinä Rooman sopimuksen laatimiseksi. Yhdysvaltojen päätös lakkauttaa dollarin ja kullan välinen vaihdettavuus ja luopua koko Bretton Woods -järjestelmästä synnytti Euroopan unionissa ajatuksen oman rahaliiton perustamisesta. 1970-luvun öljykriisi ja valuuttakriisi kesällä 1992 antoivat vastaavasti sysäyksen ensin Euroopan valuuttajärjestelmän perustamiseen ja sitten siihen, että Maastrichtin sopimukseen kirjattiin talous- ja rahaliiton perustamissäännöt.
Tänään historia toistaa itseään. Unioni on joutunut kriisiin, jonka seuraukset vaikuttavat sen koko tulevaisuuteen. Voimme toki pitää kiinni kansainvälisten suhteiden verkostosta, joka perustuu voimasuhteiden tasapainoon, ja tyytyä siihen, että yksittäiset Euroopan valtiot ohjaavat tulevaisuuttamme itsemääräämisoikeutensa ja kansallisten etujensa mukaisesti. Se merkitsisi komission jäsenen Pattenin sanoin kuitenkin "yritystä vastata 2000-luvun haasteisiin 1800-luvun toimintatavoilla ja politiikalla". Tällainen valinta olisi myös unionin luonteen vastainen. Sillehän on ominaista vuoropuhelu ja yhteisvastuullisuus sekä eri näkemysten ja eettisten näkökohtien huomioon ottaminen politiikassa.
Meidän on päätettävä, että saatamme Euroopan yhdentymiskehityksen päätökseen antamalla unionin käyttöön sellaiset toimielimet, välineet ja päätöksentekomekanismit, joiden avulla siitä voi tulla todellinen poliittinen unioni. Tätä kansalaiset meiltä odottavat. Tällainen unioni pystyy toteuttamaan yhtenäistä politiikkaa niin talouden kuin kansainvälisten suhteiden ja puolustuksenkin alalla.
Juuri puolustuspolitiikan alalla on aivan äskettäin esitetty ehdotus, jonka vaikutukset saattavat ulottua pitkälle tulevaisuuteen. Belgia, Ranska, Saksa ja Luxemburg ovat päättäneet selvittää yhdessä mahdollisuuksia toteuttaa tiiviimpää puolustusyhteistyötä. Tämä aloite, johon myös muut jäsenvaltiot voivat osallistua (sillä tarkoituksenahan ei ole jakaa vaan yhdistää), ei suinkaan ole syntynyt tyhjästä. En nyt tarkoita pelkästään jo jonkin aikaa vireillä olleita suunnitelmia jäsenvaltioiden asevoimien yhdistämisestä monikansallisiksi joukoiksi, joista esimerkkeinä mainittakoon Eurocorps, Eurofor ja Euromarfor.
Joulukuussa 1998 alkoi Saint-Malossa kehityskulku, joka kuusi kuukautta myöhemmin johti yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan luomiseen ja jonka ansiosta perustettiin sittemmin poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea, EU:n sotilaskomitea ja WEU:n sotilasesikunta. Aloitteentekijöinä olivat tuolloin Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta, ja niiden tekemän sopimuksen ansiosta tavoite 60 000 miehen vahvuisten nopean toiminnan joukkojen toteutumisesta on jo käden ulottuvilla. Tämä on ensimmäinen askel kohti EU:n yhteistä puolustusta, jota kansalaiset ovat nyt ensi kerran ryhtyneet vaatimaan.
Eurooppa-valmistelukunnan puolustuskysymyksiä pohtinut työryhmä korostaa päätelmissään, että unionin puolustuskykyä on kehitettävä ja että tätä varten on vahvistettava myös puolustuksen teollista ja teknologista perustaa. Komissio hyväksyi pari viikkoa sitten tiedonannon Euroopan puolustukseen liittyvistä teollisuus- ja markkinanäkökohdista tavoitteena helpottaa ja tehostaa eurooppalaisen puolustustarvikepolitiikan koordinointia. Lisäksi neuvosto päätti 18. maaliskuuta 2003 käynnistää EU:n historian ensimmäisen sotilaallisen operaation, jonka tarkoituksena on korvata Naton joukot entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, me eurooppalaiset emme ole kotoisin Venuksesta, kuten jotkut väittävät. Vanhan ja viisaan Euroopan kansoilla on takanaan pitkä ja kärsimysten täyteinen menneisyys. Näistä kokemuksista viisastuneina olemme halunneet rakentaa unionimme oikeuden peruskivelle ja haluamme toimia sellaisen maailmanjärjestyksen puolesta, joka perustuu oikeuteen eikä voimankäyttöön.
(Suosionosoituksia)
Tiedämme kyllä, että ongelmia ei voida ratkaista pelkän humanitaarisen politiikan avulla. Sekään ei riitä, että EU on selvästi maailman suurin kehitysavun antaja. Ymmärrämme, että meitä ei kuunnella maailmalla niin kauan kuin vedämme kukin omaa linjaamme ja uskomme talouden kehittämisen unionin tehtäväksi ja turvallisuudesta huolehtimisen yhdysvaltalaisille. Tämä huomautus ei ole millään tavoin tarkoitettu Yhdysvaltojen vastaiseksi, sillä Yhdysvaltojen ja Euroopan yhteistyö on lisääntynyt viime aikoina merkittävästi jopa kaikkein arkaluonteisimmilla aloilla. Esimerkkinä voidaan mainita vaikkapa Yhdysvaltojen keskuspankin ja Euroopan keskuspankin erinomainen yhteistyö syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen tai tiiviit suhteet Yhdysvaltojen hallituksen kaupallisten asioiden edustajan Robert Zoellickin ja kaupallisista asioista vastaavan komissaarin Pascal Lamyn välillä. Kokemus on osoittanut, että Euroopan yhdentyminen tarjoaa myös edellytykset ja takeet tehokkaalle transatlanttiselle yhteistyölle. Huomautukseni perustuu täysin siihen syvään vakaumukseen, että Euroopan edut voidaan määritellä vain Euroopassa ja eurooppalaisten toimesta.
Maailmantapahtumat ovat ajaneet meidät keskelle kriisiä. Historian oikusta tämä unionin tulevaisuuden kannalta kenties ratkaiseva tilanne osuu ajankohtaan, jona Euroopan tulevaisuuden valmistelukunta valmistautuu esittämään työnsä tulokset. Siksi vetoankin parlamentin jäseniin, valmistelukunnassa edustettuina oleviin toimielinten edustajiin ja muihin valmistelukunnan jäseniin, ettei tätä tilaisuutta päästettäisi käsistä. Nyt jos koskaan meillä on tilaisuus ottaa kohtalomme omiin käsiimme, jos vain kykenemme ottamaan opiksi aiemmista kokemuksistamme.
Maastrichtissa luotiin perusta sekä EU:n talous- ja rahaliitolle että yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle, jotka olemme liian usein jättäneet huomiotta. Talous- ja rahaliiton toteutuminen näkyy jo euron käyttöönottamisena, mutta yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on vielä lapsenkengissä. Näiden politiikkojen toteuttaminen on perustunut kovin erilaisiin instituutioihin, välineisiin ja päätöksentekomekanismeihin, minkä vuoksi myös tulokset ovat kovin erilaiset. Miten paljon aikaa suunnitelmiemme toteuttamiseen tarvitaankin, Euroopan yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan totuudenhetki on nyt käsillä. Päätöksen tekemiseen tarvitaan kaukokatseisuutta ja runsaasti poliittista rohkeutta, mutta valinta on selkeä: haluammeko joutua sivuraiteelle kansainvälisistä asioista päätettäessä, vai haluammeko osallistua uuden kansainvälisen järjestyksen luomiseen tasaveroisina kumppaneina liittolaistemme kanssa?
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten puheeni alussa totesin, Eurooppa-neuvoston kevään kokous on perinteisesti ollut vuoden tärkein talousasioita käsittelevä tilaisuus. Tällä kertaa on syytä korostaa eräitä rohkaisevia näkymiä. Tuoreimpia niistä ovat markkinoiden avaamisessa tapahtuneet edistysaskeleet. Televiestintämarkkinoiden avaaminen on lähes loppuun saatettu, ja edistystä on tapahtunut myös energian alalla samoin kuin liikenteen ja sosiaaliturvan eri osa-alueilla. Vuosien työn tuloksena on vihdoin päästy sopimukseen myös yhteisön patentista.
Myös tältä osin meidän on kuitenkin oltava itsellemme rehellisiä. Lissabonissa kolme vuotta sitten hyväksytyn uudistusstrategian toteuttaminen on edennyt liian hitaasti. En tarkoita nyt pelkästään laajaa pettymystä siitä, ettei säästöjen verottamisesta ole vieläkään päästy yhteisymmärrykseen. Euroopan talouden kasvuluvut ovat huolestuttavan paljon jäljessä siitä, mikä olisi tarpeen puuttuvien työpaikkojen luomiseksi ja talouden lähentymiskriteerien täyttämiseksi unioniin liittymistä valmistelevissa valtioissa. Haluankin toistaa tässä yhteydessä viime perjantain Eurooppa-neuvostossa esittämäni viestin: meidän on annettava vahva, vakuuttava merkki siitä, että olemme sitoutuneet tukemaan talouskasvua.
Toimenpiteitä voidaan toteuttaa ja niitä on toteutettava välittömästi kahdella alalla, jotka ovat Euroopan laajuiset verkot sekä tutkimus ja tieteellinen kehittäminen. Euroopan laajuisten verkkojen osalta painopisteet on määritetty jo aikaa sitten, mutta tuloksia on saatu tähän mennessä varsin vähän. Jopa Essenin Eurooppa-neuvostossa vuonna 1994 sovitut 14 ensisijaista toimenpidettä ovat pahasti myöhässä. Tämä on valitettavaa, sillä juuri nyt tarvittaisiin liikenneruuhkien tukkimien teiden ja vuoristotunneleiden sijaan uusia väyliä, jotta laajentumisen suomia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää tehokkaasti. Euroopan laajuisiin verkkoihin investoidaan tätä nykyä alle 20 miljardia euroa vuodessa. Tällä panoksella niiden loppuun saattaminen kestää vielä 20 vuotta.
Tutkimuksen ja tieteellisen kehittämisen suurten ohjelmien tilanne ei ole sen parempi. Vaikka niille on myönnetty varoja unionin budjetista ja Euroopan investointipankin lainojen avulla, jäsenvaltioiden tähän tarkoitukseen osoittamat julkiset varat supistuivat suorastaan merkittävästi viime vuonna verrattuna yksityisiin investointeihin, jotka nekin ovat pienemmät kuin olisi suotavaa. On siis aika käynnistää mittava aloite, jonka avulla sekä Euroopan laajuisten verkkojen että TTK-hankkeiden rahoitusta voidaan merkittävästi parantaa. Olenkin pyytänyt Euroopan investointipankin johtajaa Philippe Maystadtia etsimään kanssani uusia rahoituslähteitä. Tarkoitus on tutkia kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja unionin myöntämistä takuista erityisten lainavälineiden perustamiseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, nämä ovat edellytykset lisävauhdin antamiseksi Lissabonin prosessille ja tietämyksemme rajojen laventamiselle. Keskeisiä keinoja tämän saavuttamiseksi ovat yhteiset tutkimushankkeet, osaamiskeskukset, opiskelija- ja tutkijavaihto sekä biotieteitä, uudistuvia energiavaroja ja ympäristöä koskevat suuret tutkimusohjelmat. Tiedän toki, että tällaisten suurhankkeiden toteuttamiseen liittyy muitakin vaikeuksia kuin rahoitusongelmat. Tiedän myös, että tällaisten hankkeiden toteuttaminen kestää vuosia. Hyvät parlamentin jäsenet, juuri siksi toimeen on tartuttava heti.
(Suosionosoituksia)

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin lausua kiitoksen ja tunnustuksen sanoja puheenjohtajavaltio Kreikalle ja henkilökohtaisesti teille, arvoisa pääministeri Simitis. Euroopan ei saa antaa hajaantua tässä vakavassa kriisissä, vaan se on pikemminkin yhdistettävä, mihin te selvästikin pyritte. Koska Eurooppa ei ole minkään tietyn puolueryhmän vaan meidän kaikkien yhteinen Eurooppa, toivotan teille ja meille kaikille puheenjohtajakautenne viimeisiksi viikoiksi menestystä Euroopan unionin johtamisessa oikeaan suuntaan!
(Suosionosoituksia oikealta)
Ajattelemme nyt Irakissa olevia liittoutuneiden sotilaita, joista noin 30 000 on kotoisin jostakin Euroopan unionin jäsenvaltiosta. Koska ihmisarvo on jakamaton, ajattelemme myös irakilaisia sotilaita, joita häikäilemätön hallinto käyttää hyväkseen. Toivon, että täällä Brysselissä pidetyn huippukokouksen päätelmissä hienosti muotoillut tavoitteet toteutuvat ja että kaikki irakilaiset voivat pian elää vaurasta elämää sellaisen edustuksellisen hallituksen johdolla, jolla on rauhanomaiset suhteet naapurivaltioihin ja joka on kansainvälisen yhteisön aktiivinen jäsen. Tämän on oltava tavoitteenamme. Me eurooppalaiset emme saa nyt etääntyä tilanteesta, vaan meidän on yhdessä, yksimielisesti ja päättäväisesti pyrittävä tehokkaasti myötävaikuttamaan siihen, että Lähi-idän rauhalle annetaan mahdollisuus.
Vaikka ryhmässämme on ja oli jo ennen sotaa erilaisia mielipiteitä, valtaosa meistä on sitä mieltä, että meidän pitäisi sanoa amerikkalaisille ystävillemme yksi asia. Tämä asia on se, että vaikka kansainvälisillä elimillä, kuten Yhdistyneillä Kansakunnilla, Natolla ja tietenkin tällä yhdentyvän Euroopan järjestelmällä - Euroopan unionilla - voi olla omat vikansa, koska niissä työskentelee ihmisiä, niillä on mielestämme tulevaisuuden mahdollisuuksia, ja vaikka nämä rauhaa edistävät organisaatiot ovatkin vielä puutteellisia, emme anna kenenkään vaarantaa näitä elimiä, joiden olemassaolon perusta on itsestään selvä!
Richard Perle on todennut, että sekä YK että Nato ovat tällä hetkellä toisarvoisia eikä niillä ole enää merkitystä 2000-luvulla. Jos nyt itse kyseenalaistamme Pohjois-Atlantin liiton, mitä me oikein sanomme keskieurooppalaisille, puolalaisille ja sloveeneille, jotka ovat juuri suorittaneet kansanäänestyksen? Hehän etsivät siitä turvaa uhkia kohdatessaan! Meidän on siksi mietittävä, miten voimme parantaa näitä elimiä, mutta emme saa kyseenalaistaa niiden olemassaoloa.
(Suosionosoituksia oikealta)
Tarvitsemme tietenkin järkeviä transatlanttisia suhteita ja transatlanttista kumppanuutta. Kellekään ei ole epäselvää, mikä on kantani Irakin kysymyksessä, ja sanonkin siksi yhdysvaltalaisille ystävillemme, että Euroopan unionista on hyötyä myös Yhdysvalloille. Yhdysvaltalaisten ei pitäisi pitää Euroopan-suhteita vain esimerkiksi Yhdysvaltojen ja Ranskan, Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan, Yhdysvaltojen ja Saksan tai Yhdysvaltojen ja Kreikan välisinä suhteina. Tapaamme heidät taas pian Maailman kauppajärjestössä, jossa Euroopan unionin on esiinnyttävä ja jossa se esiintyy yhtenäisenä. Pyydänkin siksi yhdysvaltalaisia ystäviämme suhtautumaan Euroopan unioniin vakavasti. Se on meidän tapamme vahvistaa asemaamme maailmassa, ja se on meidän tapamme elää rauhanomaisesti toistemme kanssa ja ylläpitää hyviä ja järjestelmällisiä kumppanuussuhteita Amerikan yhdysvaltoihin!
(Suosionosoituksia oikealta)
Komission puheenjohtaja ylisti puolustuspolitiikkaa koskevaa Belgian aloitetta. Toimin kymmenen vuotta turvallisuutta ja aseidenriisuntaa käsittelevän parlamentin alivaliokunnan puheenjohtajana, joten tiedän, mistä puhun. Kannatan itse pyrkimystä, mutta en tiedä, onko oikea toteutustapa se, että muutamat tapaavat täällä Belgiassa. Arvostelimme kärkevästi, kun Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri lähetti kutsut päivälliselle Downingstreet 10:een; toiset kutsuttiin ja toisia ei. Jos tällainen yleistyy nyt jopa Benelux-maissa, pelkään pahoin, että etelään, itään ja länteen muodostuu lopulta uusia osittain ehkä päällekkäisiä yhteisöjä, sosiaalidemokraattien ja kristillisdemokraattien yhteisöjä. Meidän on käytettävä yhteisön toimielimiä ja tehtävä niissä yhteistyötä!
(Suosionosoituksia oikealta)
Haluaisin esittää vielä muutaman huomautuksen Lissabonin prosessista. Kiitän Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa siitä, että hän otti tämän aiheen esiin, vaikka puheet maailman parhaasta talousalueesta ovat tuntuneet meistä jo pitkään hieman liian mahtipontisilta. Meille muistuu niistä aina mieleen Nikita Hru?t?ev, joka halusi 1960-luvulla jatkuvasti ohittaa Yhdysvallat, ja tiedämme, mitä siitä seurasi! Päämäärä on oikea, mutta nyt on kuitenkin tärkeää käyttää myös välineitä, eivätkä monet jäsenvaltiot toteuta välttämättömiä toimia. Olisin toivonut, että valuutan vakaudesta olisi puhuttu hieman enemmän. Vakaussopimuksen joustavuudesta on puhuttu paljon. Ajatellaanpa, miten arvokas asia euro on meille tällä hetkellä. Kuvitellaanpa, millaista olisi, jos meillä ei olisi euroa - millainen valuuttojemme suhde olisi tällä hetkellä? Meidän on siksi puolustettava yhteistä eurooppalaista valuuttaa, ja me tarvitsemme vakaan eurooppalaisen valuutan.
Kaikkein tärkeintä on maailmanlaajuistuminen, josta usein valitetaan - joskus perustellusti ja joskus perusteettomasti. Suuret yritykset voivat valita toimipaikkansa sen mukaan, missä verot ovat alhaisimmat. Pienet ja keskisuuret yritykset eivät voi tehdä niin. Tästä syystä rakenneuudistuksia on toteutettava siten, että pienet ja keskisuuret yritykset voivat investoida ja että veroja alennetaan ja luodaan siten työpaikkoja. Hallitusten on nyt vihdoinkin ryhdyttävä toimiin tällä alalla!
Haluaisin esittää lopuksi vielä kaksi huomautusta. Toivon, että eurooppalaisten poliittisten puolueiden ohjesääntö saadaan aikaan vielä Kreikan puheenjohtajakaudella, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän teitä varmistamaan, että saatamme päätökseen laajentumisen rahoituspaketin. Emme hyväksy parlamentin oikeuksien supistamista talousarviomenettelyssä, mutta emme halua myöskään viivästyttää laajentumista, vaan haluamme pysyä aikataulussa. Toivotamme teille menestystä näissä toimissa. Pyydän komissionkin puheenjohtajalta, että teemme nyt kaikkemme säilyttääksemme parlamentin oikeudet ja estääksemme ehdokasvaltioiden syrjinnän. Taistelemme edelleen näiden asioiden puolesta ja pyydämme teitä toteuttamaan ne käytännössä. Siten takaamme yhteisen menestyksemme Kreikan puheenjohtajakaudella, ja tätä menestystä toivon koko sydämestäni paitsi teille myös meille kaikille.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Kreikkaa rohkeudesta ja päättäväisyydestä, jota se on osoittanut toisessa huippukokouksessaan. Kun otetaan huomioon viimeaikaiset tapahtumat, pelkäänpä, että se saattaa joutua kutsumaan kokoon useammankin huippukokouksen.
Haluaisin ryhmäni puolesta ilmaista vilpittömän osanottomme kaikkien sodan uhrien perheille. Uhreja ei saa tulla enää lisää. Ryhmäni mielestä sota pitäisi siksi lopettaa välittömästi. Yhdistyneiden Kansakuntien on otettava konflikti hallintaansa, eikä konfliktia olisi koskaan saanut käsitellä Yhdistyneiden Kansakuntien ulkopuolella.

Olen lisäksi erittäin pahoillani Yhdysvaltojen presidentin yksipuolisesta päätöksestä toimia ilman YK:ta ja aloittaa sota. Tuen Kofi Annania. Minun on jälleen kerran painotettava, että tämänhetkinen yksipuolinen toiminta on Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden vastaista. Haluaisin ryhmäni puolesta todeta vielä kerran, että vastustamme jyrkästi oppia, jossa ennalta ehkäisevää hyökkäystä käytetään ulkopolitiikan välineenä.
(Suosionosoituksia)
Haluan toistaa, mitä Robin Cook sanoi alahuoneessa. Sääntöihin perustuvat monenväliset sopimukset ja maailmanjärjestys suojaavat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Euroopan etuja paremmin kuin yksipuoliset välineet. Tätä näkemystä kannattavat lukemattomat henkilöt eri puolilla maailmaa aina presidentti Carterista paaviin saakka. Jäsen Poettering lainasi aseteollisuuden tiedottajaa Richard Perleä, joka on häikäilemätön lobbaaja. Hän kirjoitti artikkelin, jossa hän kiittää Jumalaa YK:n epäonnistumisesta. Koska niin monet vannovat jonkun jumalan nimeen tai lausuvat turhaan hänen nimeään, haluaisin tarttua tähän tilaisuuteen ja lähettää oikeaan aikaan muistutuksen. Sekä Raamatussa että Koraanissa kerrotaan pudonneesta enkelistä. Pudonneet enkelit, jotka olivat valon enkeleitä, ovat nimeltään Lusifer ja Iblis. Heidän putoamisensa johtui ylpeydestä ja liiallisesta ja sokeasta ylimielisyydestä. Tämänhetkinen tilanne on juuri tällainen.
(Suosionosoituksia)
Hyvät parlamentin jäsenet, sota ei ole koskaan puhdasta. Meille esitetyt manipuloidut kuvat kätkevät kauhun. Nyt meille näytetään kuvia Bagdadin torista. Kyllähän te muistatte, että Euroopan unioni sai alkunsa yhteismarkkinoista. Muistatte varmasti myös, miten toista, Sarajevossa sijainnutta toria pommitettiin. Toivon omantuntonne kolkuttavan. Olemme kaikki osallisia konfliktissa, joka on muuttumassa yhä kauhistuttavammaksi. Monet irakilaiset odottavat selvästikin tulevaisuutta ilman Saddam Husseinin sortohallintoa. He haluavat nauttia vapaudesta ja ihmisarvoisesta elämästä. He eivät selvästikään halua enää kuolemia ja hävitystä.
Nämä toimet toteutettiin yksipuolisesti ilman turvallisuusneuvoston valtuutusta. Tuloksena on ollut katastrofi, koska paikallisväestö ei kovinkaan usein pidä joukkoja vapauttajina. Ihmiset suojelevat päättäväisesti sitä, mikä kuuluu heille; he puolustavat omaa maataan. Tällä alueella on lisäksi monia mutkikkaita ongelmia. On erittäin harkitsematonta lisätä sen epävakautta, koska se voi vaikuttaa koko Lähi-idän rauhanprosessiin.
Sekä komission puheenjohtaja että neuvoston puheenjohtaja ovat vaatineet, että tätä kriisiä ja tulevia toimia on käsiteltävä YK:n yhteydessä. Olen täysin samaa mieltä. Olen sanonut tämän todellakin jo kaksi kertaa parlamentissa. Olen kuitenkin lukenut tämän päivän sanomalehden, ja Umm Qasrin satamakaupunki on ilmeisesti annettu Yhdysvaltojen komppanian hallintaan. Se aikoo tarjota osan työstä eurooppalaisille komppanioille. Tämä on loukkaus YK:n arvovaltaa kohtaan. Pyydetäänkö Euroopan unionia tekemään osaa työstä YK:n puolesta? Näin ei pidä edetä. Meidän pitäisi mielestäni tuoda äänemme kuuluville. Meidän on vaadittava, että humanitaarisen avun hallinnointi annetaan siviilien ja YK:n tehtäväksi. Apua ei saa hallinnoida mikään konfliktiin osallistuva valtio.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin esittää vielä yhden huomautuksen, ennen kuin lopetan ja annan kollegani Goebbelsin jatkaa. Hän puhuu kevään Eurooppa-neuvostosta. Huomautukseni on seuraava: tiedämme, että Yhdysvaltain presidentti on jo arvioinut sodan kustannusten olevan 75 000 Yhdysvaltain dollaria kuukaudessa. Öljyn hinnat ja valuuttakurssit heilahtelevat jyrkästi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jos tällainen tilanne jatkuu, pelkään pahoin, että teidän on pakko kutsua koolle uusi huippukokous, jossa arvioidaan Euroopan ja maailman taloudellista tilannetta.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että meidän on myönnettävä, että kansalaismielipide on todellisessa tunteiden myllerryksessä. Kansalaiset ovat hämmentyneitä, ja he vastustavat jyrkästi tätä sotaa, enkä tarkoita pelkästään Euroopan vaan myös laajempaa kansalaismielipidettä. Kansalaiset eivät ymmärrä tämän sodan kiireellisyyttä eivätkä sen syitä. He ovat perustaneet maailmanlaajuisen rauhanliikkeen. Ajattelen erityisesti lauantain mielenosoitusta. Meidän on nyt omaksuttava monenvälinen lähestymistapa kansainvälisiin suhteisiin. Yhdistyneiden Kansakuntien arvokkuus ja legitiimiys on palautettava, jotta se voi täyttää tehtävänsä maailmanjärjestyksen ylläpitäjänä. Euroopan unioni ei onnistunut tekemään sitä, ja se on siksi osasyyllinen tähän kriisiin. Meidän on pystyttävä suuntaamaan kohti sellaista tulevaisuutta, jossa unioni voi kehittää nimensä veroisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Tämä on tärkeää, jos aiomme toimia kunniakkaasti koko ihmiskunnan tulevaisuuden hyväksi.
(Suosionosoituksia)

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, neuvoston tärkeä talouden uudistusohjelma jäi väistämättä Irakin sodan varjoon. On aivan luonnollista, että tällaisena aikana talousasioiden on jäätävä toissijaisiksi elämän ja kuoleman kysymyksiin nähden. Koska konflikti voi kuitenkin vaikuttaa kielteisesti unionin talouteen, emme saa kadottaa palloa ja enää viivästyttää talousuudistuksia, joita tarvitaan taloutemme elvyttämiseen. Sanonkin muutaman sanan talousuudistuksesta, ennen kuin käsittelen Irakin konfliktia.
Totuus on se, että talouden uudistusprosessi on kariutumassa. Koska Euroopan unioni on laajentumassa 25 viiden valtion unioniksi, meidän on tehtävä työtä, jotta taloutemme pysyisi edes ennallaan. Mainitsen kolme esimerkkiä.
Tutkimukseen ja kehitykseen sijoittamiemme varojen osuus on 1,9 prosenttia BKT:sta, mikä on selvästi Yhdysvaltojen ja Japanin tasoa alhaisempi, ja koska ehdokasvaltioista ainoastaan kaksi käyttää enemmän kuin prosentin BKT:sta tutkimukseen ja kehitykseen, Lissabonin 3 prosentin tavoitteen saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä tuottaa vaikeuksia.
Toinen esimerkkini on Barcelonan Eurooppa-neuvostosta, jossa Euroopan johtajat sitoutuivat leikkaamaan vielä täytäntöön panemattomien yhtenäismarkkinoita koskevien säädösten osuutta alle 1,5 prosenttiin, mutta osuus kuitenkin kasvoi viime vuonna yli 2 prosenttiin. Koska uusilla jäsenvaltioilla on tietenkin ensimmäisinä vuosina alkuvaikeuksia säädösten täytäntöönpanemisessa, tämä täytäntöönpanovaje on vaarassa kasvaa entisestään, ellemme kaksinkertaista ponnistelujamme. Emme tietenkään edisty, jos jotkut matkivat pääministeri Berlusconin taktiikkaa, jota hän käytti pyrkiessään häpeällisesti puolustamaan laittomia maitotukia säästöjen verottamista koskevan sopimuksen kustannuksella. Tämä tuskin tietää hyvää Italian puheenjohtajakaudelle.
Kolmas esimerkkini liittyy työllisyyden lisääntymiseen. On vaikuttavaa, että onnistuimme luomaan viime vuonna puoli miljoonaa työpaikkaa talouden hidastumisesta huolimatta. Edessä olevan tehtävän laajuus tulee selväksi, kun panemme merkille, että työttömyys kasvoi EU:ssa kaiken kaikkiaan lähes 8 prosenttiin. Työpaikkojen kohdalla neuvosto näyttää noudattaneen ikivanhaa käytäntöä: "Jos olet epävarma, perusta työryhmä." Toivotan Wim Kokille menestystä hänen työhönsä, mutta on vaikea käsittää, mitä sellaisia vastauksia hän voi saada aikaan, jotka ovat parempia kuin hyväksi todettu keino vähentää työhön kohdistuvaa verotaakkaa ja lisätä markkinoiden joustavuutta.
Irakin kysymyksessä pidän myönteisenä puheenjohtajan neuvottelemien Eurooppa-neuvoston päätelmien kaukokatseisuutta ja keskittymistä humanitaariseen apuun, Irakin jälleenrakentamiseen ja Yhdistyneiden Kansakuntien keskeiseen asemaan näissä toimissa. Humanitaarisen avun on mentävä perille. Basran tilanteesta huomaamme, kuinka tärkeää se on. Televisioruuduistamme välittynyt kauhu osoittaa, kuinka tärkeää meidän on saada avustusjärjestömme toimimaan Irakissa. Kannatan puheenjohtaja Prodin ehdotusta 3 miljoonan euron välittömän humanitaarisen avun myöntämisestä Punaisen Ristin kautta. Liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa sitä, että parlamentti hyväksyy pikaisesti vaatimuksenne 70 miljoonan euron lisärahoituksen käyttöönotosta hätäapuvarauksesta.
EU on kärsinyt viime viikkoina hajaannuksesta. Se voi enteillä uutta pyrkimystä parantaa poliittiset haavat, mutta on vaikeaa olla yhtymättä Luxemburgin pääministerin huomautukseen, että ongelmia ei voida ratkaista, ellei niistä keskustella.
Olen neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on vahvistettava transatlanttisia suhteitamme. Vuoropuheluamme on laajennettava Yhdistyneiden Kansakuntien uudistukseen ja kansainvälisen oikeuden asemaan, mutta Yhdysvaltojen on myönnettävä, että ilman toimielimiä ja sääntöjä ei voida luoda mitään pysyvää.
Ryhmäni suhtautuu myönteisesti myös Belgian ehdotukseen Pohjois-Koreaa käsittelevästä ministerikokouksesta. Jos Sevillan huippukokouksessa olisi keskusteltu Irakin tilanteesta - kuten pääministeri Verhofstadt ehdotti - emme ehkä olisi nyt näin sekavassa tilanteessa.
Meidän on odotettava ja katsottava, onko vuosi 2003 Euroopan unionille annus mirabilis (ihmeiden vuosi) vai annus horribilis (kauhujen vuosi), mutta koska nyt on vuohen vuosi, onnittelen puheenjohtaja Kreikkaa sinnikkyydestä, peräänantamattomuudesta ja päättäväisyydestä oman ohjelmansa toteuttamisessa.
Brie (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, neuvoston puheenjohtaja Simitis lainasi huippukokouksen julkilausumaa ja totesi, että Irakin alueellinen koskemattomuus on taattava. En ole kuitenkaan aivan tyytyväinen, koska teidän olisi pitänyt mielestäni myös mainita, että juuri tällä hetkellä Irakin alueellista koskemattomuutta loukataan mitä vakavimmin ja että tärkeimpänä tehtävänämme on lopettaa tämä sota. Mielestäni on havaittavissa, että sodan epäinhimillisyys ja kansainvälisen oikeuden vastaisuus lisääntyvät päivä päivältä. Yhdysvaltain puolustusministeri Rumsfeld kuvaili sitä eilen inhimilliseksi teoksi, mutta minusta se on vain melko barbaarista kyynisyyttä.
Yhdysvaltojen viikko sitten aloittama sota oli mielestäni hyökkäys kaikkein tärkeintä sivistyskansojen oikeusperiaatetta vastaan. Tämä periaate on velvoite ratkaista konfliktit rauhanomaisin keinoin. Tämä sota on järkyttävä etenkin siksi, että siinä ei ainoastaan loukata velvoitteita ja kansainvälistä oikeutta vaan tuhottiin suuri ja merkittävä mahdollisuus tehokkaaseen rauhantekoon. Tänäänkin mainitun Euroopan unionin yhteisen ulkopolitiikan on oltava mielestäni paitsi yhteistä myös vaihtoehtoista, ja sen on torjuttava Yhdysvaltojen unilateralismia, militaristista valtapolitiikkaa sekä lainsäädännön ja sopimusten laiminlyöntiä ja vahvistettava Yhdistyneitä Kansakuntia, puolustettava YK:n peruskirjaa, kansainvälistä oikeutta ja voimankäytön kansainvälistä kieltoa. Euroopan unionin yhteisessä ulkopolitiikassa on käsiteltävä paitsi itse konflikteja myös niiden syitä ja edistettävä laajamittaista yhteistyötä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin nyt - toistamatta liikaa asioita - kiinnittää huomionne kolmeen keskeiseen ongelmaan. Ensinnäkin: ryhmäni vaatii edelleen, että Irakin sota on lopetettava välittömästi. Vaikka pommien ja muiden sotavälineiden haavoittamien tai surmaamien siviilien ja sotilaiden määrä on suuri, neuvoston julkilausumissa, lehdistötiedotteissa ja tilastoissa ei mainita mitään tuhansista irakilaisista lapsista, jotka kuolevat jo nyt tämän sodan vuoksi.
Toiseksi: on täysin selvää, että Yhdysvallat rikkovat kansainvälistä oikeutta käymällä tätä sotaa. Se uhkaa nyt avoimesti rikkoa jälleen kansainvälistä oikeutta. Viime viikolla puolustusministeri Rumsfeld aivan avoimesti määräsi, että Persianlahden aseelliset joukot varustetaan kyynelkaasulla. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tiedätte varsin hyvin, että myös kyynelkaasun tapaisten ei-tappavien kaasujen käyttö aseellisessa konfliktissa on poikkeuksetta kielletty sekä Geneven pöytäkirjan sekä kemiallisten aseiden kieltosopimuksen 1 artiklan nojalla. Kehotan teitä selkeästi vastustamaan sitä, että Yhdysvaltain hallitus laiminlyö ja loukkaa tällaisia tärkeitä kansainvälisiä sopimuksia.
Kolmanneksi: Irakissa on kymmeniätuhansia omaa hallitustaan vastustavia iranilaisia sekä Turkista tulleita turkkilaisia. Heidän kohtalonsa pakolaisleireillä ei saa kansainvälistä huomiota. Parhaillaan käytävä sota on heille suuri uhka, ja he ovat vaarassa joutua joukkomurhan kohteeksi. Pyydän teitä varmistamaan, että heidän ahdinkonsa tulee yleiseen tietoisuuteen, ja kertomaan iranilaisille, turkkilaisille, yhdysvaltalaisille ja brittiläisille kumppaneillenne, että Euroopan unioni seuraa tiiviisti näiden ihmisten kohtaloa. Arvoisa pääministeri Simitis, toivon, että teillä on ennen kaikkea rohkeutta vaatia Yhdysvaltoja lopettamaan tämä sota!
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, osallistuin äskettäin eräässä saksalaiskoulussa järjestettyyn keskustelutilaisuuteen. Hämmästyksekseni minua oli vastassa banderolli, joka muistutti minua mielenosoituksista, joihin minä ja aikalaiseni osallistuimme kauan sitten. Banderollissa luki suurin kirjaimin jotakin siihen suuntaan, että rauhan puolustaminen sotimalla on jokseenkin sama kuin yrittäisi säilyttää neitsyytensä rakastelemalla. Säilyttääkseni edes jonkinlaisen arvokkuuden en halua tässä yhteydessä toistaa englanninkielistä iskulausetta aivan sanasta sanaan, mutta kaikki varmasti ymmärtävät mistä on kysymys.

Arvoisa puhemies, olette aivan oikeassa sanoessanne, että tämä sota on henkinen haaste. Lisäisin, että se on myös fyysinen haaste. Olemme antamassa keskinäisten erimielisyyksiemme estää meitä käyttämästä henkisiä kykyjämme. On myös selvää, että useat neuvoston julkilausumat ovat olleet täysin käsittämättömiä. Niin kuin ovat monet tämän parlamentin jäsenten lausunnoistakin. Selvää on myös, että me kaikki kannatamme humanitaarisen avun lähettämistä. Se on ainoa asia, josta olemme yleisesti yksimielisiä, siitä olen samaa mieltä jäsen Watsonin kanssa. Tämä kaikki on selvää. Kysymys, joka meillä tänään on pohdittavanamme, on kuitenkin aivan yksinkertainen. Antaako parlamentti tästä sodasta selkeän julkilausuman vai ei? Onko parlamentti samasta puusta veistetty kuin ministerineuvosto tai yleisten asioiden neuvosto vai saammeko huomenna enemmistön yhteisen päätöslauselman taakse? Vetoan niihin, jotka eivät halua enemmistöä mistään hinnasta. Vaadin, että he pysähtyisivät ajattelemaan.
Valittavana on kaksi selkeästi määriteltyä kantaa. Toinen on sodan kannattajien kanta. Heidän mielestään sota on tärkeä ja välttämätön, kuten juuri todettiin. He voivat jatkaa valitsemallaan tiellä ja äänestää sellaisen päätöslauselman puolesta, jonka teksti voisi kuulua tähän tapaan: Jatkakaa hyvää työtänne ministeri Rumsfeld ja muut hengenheimolaiset. Oikeus on puolellanne. Antaa mennä vaan Jumalan nimessä, vapauttakaa planeetta ja näyttäkää kuinka rakastellaan menettämättä neitsyyttä. Heillä on siihen täysi oikeus. Toisessa kannassa tavoitteena on saada parlamentin enemmistö hylkäämään sota vaihtoehtona. Tämän vaihtoehdon taakse saatiin tarvittava enemmistö tammikuun lopussa, kun sota julistettiin laittomaksi.
(Suosionosoituksia)
Kaikilta vaaditaan nyt myönnytyksiä, jotta saisimme enemmistön sotaa vastaan. Jos emme pysty tekemään kompromisseja, joudumme toteamaan olevamme henkisesti yhtä toimintakyvyttömiä kuin Brysselin neuvosto. Se on ongelmamme tänään. Ongelma on itse asiassa varsin helppo ratkaista. Jotkut sanovat, että sodalta puuttuu YK:n valtuutus. Toiset sanovat, että sota ei ole laillinen eikä oikeutettu. Minä väitän, että molemmissa on kysymys täsmälleen samasta asiasta ja että ainoastaan hiustenhalkomiseen erikoistuneet parlamentin jäsenet pystyvät keksimään, mikä ero näillä kahdella lauseella on. On kai selvää, että jos sodalla kerran ei ole YK:n antamaa valtuutusta, silloin sen voidaan sanoa olevan laiton. Jos siis tämä ehdotus hyväksytään, olemme saavuttaneet voiton. Siihen asti kaikki on selvää.
Päätöslauselman teksti on sitten kokonaan toinen asia. Sen sanamuodoista käydään parhaillaan kiivasta väittelyä. Kysymys on siitä, ilmaiseeko parlamentti päätöslauselmassaan syvän pahoittelunsa vai tuomitseeko se Yhdistyneen kuningaskunnan, Yhdysvaltojen, Espanjan, Italian, Puolan ja useiden muiden maiden, joita kaikkia en pysty tässä yhteydessä luettelemaan, yksipuolisen päätöksen pitää sotaa oikeutettuna ja toimia sen mukaisesti. Minun mielestäni tässä päätöslauselmassa on tehtävä selväksi nimenomaan se, että asetarkastuksia olisi pitänyt jatkaa ja että me vastustamme niitä, jotka päättivät niiden lopettamisesta ja turvautuivat sotaan. Sen tähden en usko että kysymys on sanamuodoista.
Ennen kuin lopetan, haluan tehdä selväksi vielä yhden asian. Muutamat hallitusten päämiehet näyttävät elättelevän valheita siitä, miksi turvallisuusneuvosto ei äänestänyt Yhdysvaltojen, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan esittämän päätöslauselmaehdotuksen puolesta. Syynä ei ollut Ranskan tai Venäjän veto-oikeus, vaan se, että turvallisuusneuvostossa ei ollut moraalista enemmistöä sotaan lähtemiselle. Tämä on puhdas totuus!
(Suosionosoituksia)
Sen vuoksi Chilellä ja Meksikolla oli rohkeutta esittää päätöslauselmaehdotus, jossa aivan oikein kannatettiin asetarkastusten jatkamista. On syytä muistaa, että molemmat näistä maista ovat taloudellisesti riippuvaisia Yhdysvalloista. Siksi parlamentin jäsenten on syytä ymmärtää, että huomisessa äänestyksessä otamme samalla kantaa tähän Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan ulkoministerien ja useiden muiden tarkoin varjelemaan valheeseen. Turvallisuusneuvosto antoi moraalisen tukensa sotilaalliselle väliintulolle Kosovon tilanteessa äänin 13-2. Tällaista kannatusta ei löytynyt hyökkäykselle Irakiin. Se on historiallinen tosiasia. Loppu on pelkkää röyhkeää valhetta, jota omaa kansaansa pelkäävät hallitusten päämiehet elättelevät. Asioista on puhuttava niiden oikeilla nimillä.
Lopuksi haluan vielä kertoa kuinka hartaasti toivon että tällä parlamentilla olisi ymmärrystä tehdä huomisessa äänestyksessä selväksi, että sodan kannattajat on voitettu ja jätetty vähemmistöön. Jos me voitamme, olemme voittaneet suuremman kamppailun kuin kamppailun pelkistä sanamuodoista. Kukin ryhmä voi sitten puolustaa yhteistä kantaa oman ideologiansa pohjalta. Jos olemme valmiita tekemään kompromisseja, luotan siihen, että meillä on huomenna mahdollisuus ottaa moraalinen voitto sodan kannattajista.
(Suosionosoituksia)

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, tuskin voimme kieltää etteikö Euroopan unioni olisi näyttäytynyt hyvin huonossa valossa viime viikkoina. Yksimielisyyden luominen - joka on yksi puheenjohtajavaltio Kreikan keskeisistä tavoitteista - ei ole voinut toteutua, koska Euroopan maat ovat ottaneet täysin vastakkaisia kantoja Irakin sotaan.
Kreikan hallitus yritti urheasti saada aikaan yhteisen poliittisen kannan Irakin tilanteesta, mutta sen sitkeistä ja määrätietoisista ponnisteluista huolimatta tavoitteeseen ei päästy. Kreikan hallitus ansaitsee kiitokset harkitusta lähestymistavastaan, jonka se on omaksunut tässä Euroopan unionin viimeaikaisessa myllerryksessä.
Yksinkertaisesti ja tylysti sanottuna olemme täällä tänään yrittämässä koota sirpaleita kaikkia Euroopan unionin jäsenvaltioita kohdanneen traumaattisen kokemuksen jäljiltä. Meidän on muistettava, että Euroopan unionilla on ollut vaikeita aikoja ennenkin ja se on aina onnistunut kokoamaan itsensä uudelleen vastoinkäymisten jälkeen.
Tämä on edessämme olevan haasteen ydin. Euroopan unioni on tuonut poliittista vakautta Euroopan kansoille jo yli 50 vuoden ajan. Sitä emme saa emmekä voi unohtaa, mutta meidän on katsottava laajempaa kokonaisuutta. Euroopan unioni poliittisena ja taloudellisena yhteisönä on tuonut vaurautta ja poliittista sisältöä eurooppalaisten elämään. Meillä on sisämarkkinat, meillä on yhteisvaluutta ja Euroopan unioni on kohta laajentumassa 25:een jäsenvaltioon.
Nämä ovat kaikki todellisia poliittisia saavutuksia, jotka vaikuttavat monien eurooppalaisten elintasoon ja elämän laatuun. Voimme olla ylpeitä näistä saavutuksista, koska meillä kaikilla on ollut tärkeä tehtävä niiden toteuttamisessa.
Viime viikkojen tapahtumat ovat järkyttäneet Euroopan unionia perustuksiaan myöten. Meidän on nyt pystyttävä kokoamaan itsemme ja ottamaan keskeinen rooli kaiken tarvittavan humanitaarisen avun toimittamisessa Irakin kansalle tulevina kuukausina. Pidän hyvin myönteisinä Brysselin huippukokouksen tuloksia ja Euroopan unionin sitoutumista suhteiden korjaamiseen amerikkalaisten kanssa ja transatlanttisen yhteistyön tukemiseen. Toimiessaan yhdessä Amerikka ja Eurooppa voivat saavuttaa niin paljon kaikilla elämänaloilla, sen sijaan että toimisivat vastoin toistensa etuja. Tämä suhde on pyrittävä saamaan taas kuntoon mahdollisimman pian.
Euroopan unionin on kannettava moraalinen ja poliittinen vastuunsa varmistamalla, että Irakin humanitaarisia ongelmia aletaan ratkoa tarmokkaasti ja määrätietoisesti. Meidän on jatkettava työtä YK:n kanssa, jonka arvovaltaa on myös horjutettu pahoin viime aikoina.
Kuten monet muutkin täällä tänään, minäkin toivon todella pikaista päätöstä Irakin sodalle. Ilmapiiri täällä tänään on lamaantunut, mutta sen ei pidä antaa peittää sitä tosiasiaa, että Euroopan unionilla on kuitenkin keskeinen tehtävä varmistaa, että Irakin kansan humanitaarisiin tarpeisiin vastataan riittävällä tavalla. Tämä on meidän velvollisuutemme ja siihen meidän on vastattava, kuten EU:n johtajatkin viime viikolla tunnustivat. Mielestäni Euroopan parlamentin on otettava asiaan vastaava poliittinen kanta täällä tänään.

Abitbol (EDD).
Haluan sanoa neuvoston ja komission puheenjohtajille, että EU:n eri huippukokouksissa käytyjen keskustelujen yhdistäminen toisiinsa tällä tavoin on jossain määrin masokistista. Itse asiassa kuten puheenjohtajavaltio Kreikan edustaja totesi, näissä huippukokouksissa tekopyhyys on ollut huipussaan. Absurdiuden huippu tähän välirikkoon johtaneissa tapahtumissa on ollut se, että kerrankin kaikki EU:ssa antoivat samanlaisen lausunnon, vaikkakaan eivät yhtä aikaa. Tarkoitan siis EU:n toimielimiä. Kaikki toimielimet ilmoittivat kannattavansa samaa lähestymistapaa. Euroopan parlamentti ilmoitti kantansa 31. tammikuuta, Eurooppa-neuvosto 17. helmikuuta ja sen jälkeen komissio komissaari Pattenin ja puheenjohtaja Prodin kannanotoissa. Ne kaikki ilmoittivat kannattavansa Ranskan, Saksan ja Belgian esittämää lähestymistapaa, joka merkitsi kansainvälisen oikeuden asettamista etusijalle YK:n turvallisuusneuvoston päätösten muodossa. Kerrankin EU:n toimielimet olivat myös yhtä mieltä Euroopan kansalaisten kanssa. Euroopan kansalaiset ovat myös antaneet todella murskaavan yksimielisen tukensa tälle samalle lähestymistavalle. Saatamme nyt olla todistamassa kokonaan uudenlaisen valtioiden rajat ylittävän eurooppalaisen poliittisen mielipiteen syntymistä.
Eurooppa todella oli yksimielinen. Jopa lausuntojen sanamuodot olivat samoja. Mitä sitten? Arvoisa puheenjohtaja Prodi, Mussolinin kerrotaan antaneen monia tyhjänpäiväisiä lausuntoja. Hän olisi hyvin voinut sanoa, että Italian hallitseminen ei loppujen lopuksi ole lainkaan vaikeaa. Vaikeus on siinä, ettei sillä ole mitään merkitystä. Viimeaikaisten tapahtumien perusteella minusta näyttäisi siltä, että Euroopasta on vaarassa tulla Italia kohotettuna potenssiin 15 ja myöhemmin potenssiin 25.
Asian todellinen vaikeus ei ole aivan sellainen kuin Simitis sen kuvasi. Asia on paljon monimutkaisempi. Tämä ei nyt ole mikään maatalouden maratonistunto, jossa on tehtävä valintoja porkkanoiden ja nauriiden välillä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Simitis, teidän asemassanne ei tuollaisia lausuntoja pitäisi antaa. Ensimmäistä kertaa Rooman sopimuksen laatimisen jälkeen Eurooppa on jakaantunut itse tavoitteiden, ei vain menetelmien, välineiden tai aikataulujen suhteen. Puolet Euroopasta on noussut toista puolta vastaan. Siinä on asian vaikeus. Meillä on kaksi vastakkaista oikeuskäsitystä, kaksi vastakkaista maailmankuvaa, kaksi vastakkaista kosmogoniaa. Jälkimmäinen sana muuten tulee kreikasta, arvoisa puheenjohtaja Simitis. Täällä omassa parlamentissamme olette nähneet julisteita, joihin on maalattu iskulause Stop the killers ja toisiin Give a chance to war. Uskotteko todella, että tässä vaan pyöritellään porkkanoita ja nauriita? Kukaanhan ei edes tiedä vielä kuinka tämä tarina päättyy. Arvoisa puheenjohtaja Simitis, euroslangi ei ole yhtään sen kummempaa kuin mukaan merkityksetön poliittinen puhe.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, mainitsitte eurooppalaisen puolustusjärjestelmän. Siitä on puhuttu paljon. Ja miksipä ei? Aidosti eurooppalaisen puolustusjärjestelmän luominen saattaisi vielä pelastaa Euroopan. Minun on kuitenkin kerrottava teille tässä ja nyt, että tätä keskustelua käydään muilla foorumeilla, myös Eurooppa-valmistelukunnassa. Euroopan puolustusjärjestelmää ei perusteta Naton yhteyteen sen enempää kuin yhteisvaluuttaakaan luotiin Fort Knoxissa.

Pannella (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puheenjohtaja Prodi, hyvät kollegat, saatuaan päätökseen nerokkaan ja vaikuttavan harharetkensä, teologisen pohdintansa, jossa käsiteltiin Bysantin teologejakin askarruttanutta kysymystä enkelien seksielämästä - siis kuinka rakastella menettämättä neitsyyttään - Daniel Cohn-Bendit siirtyi toiseen lempiaiheeseensa, toiveeseensa moraalisen enemmistön saavuttamisesta huomenna tässä parlamentissa. Mikset sano saman tien että eettisen ylivallan, Dany? Huomenna tehtävänämme ei ole hakea pelkkää maallista poliittista enemmistöä tiettyjen tavoitteiden taakse, vaan pikemminkin luoda moraalinen enemmistö tähän parlamenttiin. Menkää vaan tapattamaan itsenne eettisine periaatteinenne, moraaleinenne, pyrkimyksinenne absoluuttiseen totuuteen, harharetkinenne! Meidän maallinen - tai kristillinen, jos niin haluatte - tehtävämme on löytää, niin kuin me Italiassa olemme pyrkineet tekemään määrittelemällä yhden tai kaksi toteutettavissa olevaa poliittista tavoitetta tulevaisuutta varten, huomenna meille kaikille yhteinen polku maailmaan, jossa taistelemme kaikki yhdessä italialaisten, saksalaisten, irakilaisten vapauden puolesta, sen sijaan että eläisimme edelleen vuoden 1938 maailmassa ja Münchenissä, niin kuin sinä Dany, että uhraisimme kaiken tällaiselle täysin kontrolloimattomalle rauhan ja absolutismin irvikuvalle. Tietenkin me haluamme rauhaa, mutta emme niin, että "levätkää rauhassa"! Amerikkalaisten tai israelilaisten ohjukset ja aseet eivät ole ensimmäisiä, jotka kylvävät kuolemaa; se alkoi jo kaikista Pol Potin uhreista, kaikista, joita ette enää edes muista, 80 vuotta sitten karkotetuista Volgan ja Donin varren kansoista, Saddamin viimeisten kymmenen vuoden aikana murhaamista 500 tuhannesta ihmisestä. Te ja teidän moralisointinne ja absoluuttiset totuutenne! Hyväksyn sen ja olen itse asiassa tyytyväinen siihen, että jotkut kommunistit kääntävät kelkkansa ja siirtyvät liberaaleihin, mutta en hyväksy sitä, että heidän täytyy edelleen tuomita minut, niin kuin he tekivät olleessaan kommunisteja, ja syyttää minua siitä, etten ole tarpeeksi liberaali tai tarpeeksi väkivallanvastainen. Siis minä!
Arvoisa puhemies, esittäisin tarkistusta esitykseenne, ja pyytäisin myös neuvoston puheenjohtajaa harkitsemaan sitä. Kyseinen tarkistus on Italiassa saanut italialaisten parlamentin jäsenten ehdottoman enemmistön kannatuksen. Ehdotus on yksinkertainen, eli että Irakin vapauttamisesta alettaisiin neuvotella jopa Saddamin kanssa. Tällaiset neuvottelut olisivat todella mahdollisia tässä ja nyt, koska presidentti Mubarak, Tony Blair ja muut sanovat haluavansa käydä neuvotteluihin ilman uskonnollisia painotuksia ja nöyrästi ja rohkeasti.

Zacharakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, keskustellessamme Irakin kriisistä Strasbourgissa kaksi viikkoa sitten oli vielä heikkoja toiveita siitä, että loppujen lopuksi olisi vielä mahdollista välttää väkivaltaa ja käyttää loppuun kaikki mahdolliset keinot rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi ongelmiin asiaa käsittelevien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien, erityisesti päätöslauselman 1441 viitoittamalla tavalla.
Niin kutsuttu uusi strateginen oppi valitettavasti murskasi nämä toiveet, ja maailma joutuu nyt todistamaan sotilaallista konfliktia, joka on ennen muuta yksipuolisilla siviiliuhreillaan - joille kaikille haluan ilmaista kunnioituksemme - vahingoittanut kansainvälisen toiminnan perusrakenteita ja edellytyksiä, YK:ta, jolla on keskeinen rooli kansainvälisen oikeusjärjestelmän sääntöjen vartijana, transatlanttisia suhteita, jotka ovat erottamaton osa kansainvälistä tasapainoa, sekä Euroopan unionin yhtenäisyyttä ainakin ulkopolitiikan alalla, mikä on tärkeää ainakin jos EU haluaa itselleen vaikutusvaltaa kansainvälisellä areenalla.
Kaikkia näitä kansainvälisiä rakenteita on vahingoitettu vakavasti ja koeteltu ankarasti, niin että niiden tulevaisuus tai ainakin niiden kyky täyttää tehokkaasti oma tehtävänsä kansainvälisissä tapahtumissa, on edelleen vaarassa. Niiden on kohdattava monia epämiellyttäviä totuuksia sekä nyt että pitkällä aikavälillä, joista tärkein tietenkin on se, että YK:n arvovalta ja koko sen sisin olemus on joutunut vaakalaudalle ja ne, jotka suosivat yksipuolista ja omavaltaista toimintaa logiikan ja laillisuuden kustannuksella pyrkiessään ratkaisemaan kiistämättä hyvin todellisia ongelmia, ovat repineet sen periaatteet ja säännöt riekaleiksi.
Siitä ei kuitenkaan ole mitään hyötyä, että rajoittuisimme vain erittelemään tämänhetkistä ikävää tilannetta tai ennustamaan kehnoja tulevaisuudennäkymiä. Päinvastoin meidän on käännettävä katseemme tulevaisuuteen ja tuettava kansakuntien ja hallitusten valtavaa enemmistöä pyrkimällä jo ennen kuin sota loppuu - minkä toivomme tapahtuvan mahdollisimman pian - palauttamaan välillä kadoksissa olleen arvovallan YK:lle, jonka olisi ryhdyttävä palauttamaan normaalioloja Irakiin. Samalla meidän on vahvistettava Yhdysvaltojen ja Euroopan suhteita yhteistyön kautta ja täysin tasa-arvoiselta pohjalta sekä pyrittävä lujittamaan Euroopan yhtenäisyyttä, niin että ne surulliset tapahtumat, joita olemme joutuneet viime päivinä todistamaan, eivät koskaan tulisi toimimaan ennakkotapauksina, vaan jäisivät historiaan vältettävänä esimerkkinä.

Goebbels (PSE).
Arvoisat puheenjohtajat, epäilen Brysselin liikenneruuhkien olleen huippukokouksen ainoa näkyvä seuraus. Oli jo etukäteen selvää, että huippukokouksessa ei päästäisi yksimielisyyteen Irakin kysymyksestä ja että tämä johtaisi pattitilanteeseen. Jouduimme alistumaan siihen, että unionin rooli poliittisena kääpiönä käy entistä selvemmäksi. Se että niin kutsutun talouden jättiläisen on tyydyttävä pienimpään yhteiseen nimittäjään taloutta, sosiaaliasioita ja ympäristöä koskevissa päätelmissään, on aivan epätoivoista. Maailmaa uhkaa vakava taantuma, joka Irakin sodan vuoksi todennäköisesti kestää aiemmin arvioitua pidempään. Siitä huolimatta meille tarjotaan vain tyhjiä sanoja.
Puheenjohtajavaltiota ei ole siitä syyttäminen. Kaikesta huolimatta se on katsonut tarpeelliseksi esittää meille 37-sivuiset, 12 640 sanaa sisältävät päätelmät. Vertailun vuoksi muistuttaisin, että Mooseksen onnistui kirjoittaa kymmenen käskyä vain 180 sanalla. Huippukokouksessa on sentään ollut yksi selväjärkinen hetki. Päätelmien 9 kohdassa lukee seuraavaa: "Tehtävää on kuitenkin vielä paljon. Unionin ja jäsenvaltioiden on nyt (...) täytettävä (...) sitoumuksensa muuttamalla sanat teoiksi."
Mitä tekoihin tulee, Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota pohtimaan useita ongelmia. Vuoden 2004 kevään huippukokoukseen mennessä eurooppalaiset voivat odottaa ainakin 17:ää uutta toimintaohjelmaa, etenemissuunnitelmaa ja muuta raporttia. Yhtenä sekamelskana yhteisön suunnitelmista löytyy muun muassa uusi työllisyystyöryhmä, entistä tiukemmin määritellyt puitteet talouspolitiikan laajoille suuntaviivoille sekä talousuudistuksista annettavat suositukset, joihin olisi liitettävä tarpeen mukaan niiden toteuttamista koskevat aikarajat. Komissiota pyydettiin laatimaan raportti rakenneindikaattorien käytön tehostamisesta. Myös yrittäjyydestä on määrä laatia toimintasuunnitelma, samoin sääntelykehyksen yksinkertaistamisesta ja parantamisesta. Ensin Nizzassa ja uudelleen Barcelonassa sovitun julkisten palvelujen puitedirektiivin sijaan aiheesta onkin nyt määrä laatia vihreä kirja. Toteutettavien asioiden listalle kuuluu jopa selvitys keinoista, joilla Euroopan unioni voisi auttaa Irakin kansaa luomaan sellaiset olosuhteet, joissa kaikki irakilaiset voivat elää vapaina, ihmisarvoisesti ja hyvinvointia kehittäen.
Euroopan laajuisten verkkojen osalta niin kutsuttua kilpailukykyneuvostoa pyydettiin aihetta käsitelleen Van Miertin johtaman työryhmän selvityksen pohjalta laatimaan "kytkettävyyttä" koskevat edellytykset ja ohjeet. Puutteellinen kytkettävyys merkitsee vähäisempää vuorovaikutusta ja pienempää kasvua. Neuvosto ei kuitenkaan tehnyt mitään konkreettisia päätöksiä laajentuneen unionin infrastruktuurin ilmeisten puutteiden korjaamiseksi. Näinä aikoina, kun valtioiden menoja on supistettava ankaralla kädellä, valtiot odottavat usein mahdottomia yleviltä huippukokouksilta, jotka muka kykenevät näkemään kauas tulevaisuuteen. Niin kauan kuin unionin on tultava toimeen yhdellä prosentilla yhteisön BKT:stä, sillä ei ole mahdollisuutta muuhun kuin tyhjiin eleisiin.
Jäsen Poettering on huolissaan eurosta. Minun on sanottava, että yhteisvaluuttamme on pitänyt pintansa varsin hyvin dollaria ja muita kansainvälisiä valuuttoja vastaan Ranskan ja Saksan budjettivajeista huolimatta. Jos rahatalouden vakaus on todella säilytettävä julkisen edun vuoksi, siinä tapauksessa poikkeustilanteisiin tarvitaan rohkeita toimia. Sodan ja sitä seuraavan rauhan kustannukset ovat raskas taakka maailmantaloudelle. Euroopassa tarvitaan ehdottomasti talouden elvyttämistä, jotta vältämme syvän laman.
Arvoisa puhemies, ihmettelen miksi komissio viivyttelee Amsterdamin neuvoston päätöslauselmassa taantumakausia varten säädetyn joustomahdollisuuden käyttöönottoa. Ihmettelen myös miksei se ole jo alkanut kannustaa investointeja samana päivänä eli 7. heinäkuuta 1997 päivätyn neuvoston asetuksen 11 kohdan mukaisesti. Toivon todella, ettei se odota virallista lausuntoa, jossa todetaan taloutemme olevan vaikeuksissa, ennen kuin se voi toimia.

Puhemies. -
Teidän on laadittava aiheesta mietintö saadaksenne vastauksen kysymykseenne, jäsen Goebbels.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin ilmaista tukeni ryhmäni johtajan, jäsen Watsonin lausunnoille. Tuomitsen Irakin konfliktin ja vaadin sovintoa tietenkin YK:n puitteissa. Hänen tavoin toivon myös, että Euroopan unioni sitoutuisi yhtenäisyytensä palauttamiseen. Unionin on myös osallistuttava sodasta kärsineiden alueiden jälleenrakentamiseen, niin että alueelle voidaan vahvistaa ja taata rauha ja vakaus. Euroopan unioni ei ole pystynyt osoittamaan tarvittavaa yhtenäisyyttä. Surullista kyllä, juuri sen vuoksi se ei ole pystynyt käyttämään vaikutusvaltaansa toivomallamme tavalla. Luotan siihen, että nyt me vihdoin pystymme ensin palauttamaan yhtenäisyytemme ja sitten johtamaan rauhan rakentamista.
Haluan myös kiittää puheenjohtajavaltio Kreikkaa viime viikolla Brysselissä pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista. Kokouksessa pohdittiin erityisesti niin kutsuttua Lissabonin prosessia. Strasbourgissa käytyjen keskustelujen ja neuvottelujen perusteella oli jo käynyt selväksi, että meillä ei ole juuri syytä ylpeyteen sen osalta. Tuottavuudessa ja kilpailukyvyssä Euroopan ja Yhdysvaltojen välinen ero ei ole kaventunut. Päinvastoin se on pikemminkin kasvamaan päin.
Meidän nähdäksemme syynä on se, että tarvittavia rakenneuudistuksia ei ole toteutettu. Avainaloille, kuten T&K-toiminnan edistämiseen luvattu kurinalaisuus ei myöskään ole toteutunut käytännössä. Innovaatioiden ja uusien teknisten prosessien käyttöönottoon kykenevien uusien yritysten perustamista ei myöskään ole tuettu. Selvää on, että kaikki tämä on vaikeuttanut toivottua kehitystä.
Olen sitä mieltä, että Lissabonin prosessin sitoumusten tehokkaan toteuttamisen salaisuus piilee rakenneuudistuksissa. On aivan yhtä tärkeää edistää T&K-toimintaa ja pk-yritysten toimintamahdollisuuksia sekä täydentää niitä sosiaalisia parannuksia koskevilla ehdotuksilla.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämän kevään huippukokouksessa neuvoston oli osoitettava kykenevänsä muuttamaan uusliberaalin politiikkansa suuntaa ja omaksumaan politiikan, jossa pääpaino on työllisyydessä, julkisissa investoinneissa, sosiaalisen osallisuuden sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämisessä, joilla pyritään vastaamaan talouskasvun hidastumiseen, työttömyyteen, köyhyyteen ja syrjäytymiseen, jotka ovat edelleen hyvin yleisiä Euroopan unionissa. Valitettavasti se ei kyennyt siihen.
Sen sijaan että olisi pysäyttänyt välttämättömien julkisten alojen ja palvelujen vapauttamisen, se on noudattanut Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ohjelmaa ja pitää kiinni taloudellisten uudistusten nopeuttamisesta pääasiassa nopeuttamalla julkisten alojen ja palvelujen vapauttamista, yritysten kilpailukyvystä, budjettipolitiikan koordinoinnin edistämisestä ja yhteismarkkinastrategiasta. Samaan aikaan se on jatkuvasti työntänyt sosiaalisia kysymyksiä taka-alalle alistamalla työmarkkinoihin, koulutukseen ja yhteiskuntaan liittyvät tavoitteet yrittäjyyden edistämiselle ja vaatinut eläkkeiden sisällyttämistä mahdollisimman pian rahoituspalveluja koskevaan toimintasuunnitelmaan avaten näin tietä niiden yksityistämiselle. Tällä tavoin se vesittää perustamissopimuksessa määritellyt periaatteet ja estää niiden täytäntöönpanon, erityisesti taloudellisen ja sosiaalisen koheesion, yhteisvastuullisuuden, ympäristönsuojelun, kansanterveyden ja elintarviketurvallisuuden, julkisten palvelujen ja sosiaalisten oikeuksien, kestävän kehityksen ja elämän laadun osalta. Tätä meidän on mahdotonta hyväksyä.
Sen sijaan että olisi keskeyttänyt vakaussopimuksen täytäntöönpanon tarkistaakseen nimellisiä lähentymiskriteerejä, jotka ovat tällä hetkellä järjettömiä, ja sitoutunut taloudellista kehitystä tukevaan politiikkaan, jolla pystyttäisiin vastaamaan kansainväliseen epävarmuuteen ja epävakauteen, jota epäoikeudenmukainen, vailla oikeutusta oleva ja laiton Irakin vastainen sota on entisestään pahentanut, neuvosto päinvastoin vahvisti näitä tavoitteita. Näin se lakaisee maton alle joidenkin jäsenvaltioiden vakavat ongelmat sekä ne erittäin vakavat sosiaaliset ja taloudelliset seuraukset, joita on aiheutunut sen pakkomielteen omaisesta pyrkimyksestä leikata investointeja ja julkista kulutusta, jolloin korkeatasoisten työpaikkojen luominen on käynyt mahdottomaksi ja yhteiskunnalliset jännitteet ja työmarkkinasuhteiden epävakaus ovat lisääntyneet. Vaikka neuvosto tunnustaakin, että yleishyödyllisistä palveluista olisi annettava jonkinlainen julistus, se lykkää tällaisen asiakirjan laatimista seuraavaan kilpailuneuvostoon ja pakottaa näin yleishyödylliset palvelut noudattamaan kilpailun sääntöjä, mikä ei ole hyväksyttävää, koska se kärjistää yhteiskunnallista epätasa-arvoa.
Neuvosto ei ole toteuttanut parlamentin viime istuntojaksolla Strasbourgissa vaatimia kiireellisiä toimenpiteitä, joilla puututtaisiin monikansallisten ja eurooppalaisten yritysten rakenneuudistusten, siirtojen ja sulkemisten lisääntymiseen, joka on johtanut tuhansien työntekijöiden irtisanomisiin ja vaarantanut alueellisen kehityksen muutenkin vaikeuksissa olevilla alueilla, joilla vaihtoehtoisia työllistymisvaihtoehtoja on vähän. Sen sijaan neuvosto on päättänyt asettaa ehdottomalle etusijalle yritysten kilpailukyvyn ja pitää tiukasti kiinni työmarkkinoiden rakenneuudistuksista, työntekijöiden liikkuvuuden ja työvoiman joustavuuden lisäämisestä, joilla helpotetaan yritysten sopeutumista nykyiseen taloudelliseen tilanteeseen. Onkin syytä kysyä, miksi työllisyystyöryhmää kannatti perustaa lainkaan. Haluaisin neuvoston selittävän oliko sen tarkoituksena rauhoitella niitä, jotka vielä jaksavat kiinnostua miljoonien työttömien ongelmista, vai oliko tarkoituksena vain muokata eurooppalaisen työllisyysstrategian täytäntöönpanoa yhä uusliberaalimpaan suuntaan.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin muistuttaa mieliinne Irakin sodan unohdetut uhrit, erityisesti nuoret, jotka ovat joutuneet militaristisen hallituksen ja taantuvan pikemminkin kuin parasta kukoistuskauttaan elävän imperiumin uhreiksi. Yhdysvaltojen presidentti George Bush on itse selkein osoitus maansa kriisistä.
Tämä parlamentti ei saa sortua pelaamaan sodan pelisäännöillä. Sen on vaadittava YK:n turvallisuusneuvostoa kokoontumaan välittömästi vaatimaan tulitaukoa. Galicialaisena, Espanjan valtion kansalaisena haluan esittää vastalauseeni pääministeri Jose Maria Aznarille, joka on petturimaisesti vaarantanut koko Euroopan unionin uskottavuuden. Hän uskoo naurettavasti olevansa keskeinen pelaaja yhdessä Bushin ja Blairin kanssa jonkinlaisessa uudessa Jaltan konferenssissa, joka tällä kertaa pidettiin Azoreilla. Hänen asenteensa on naurettava ja vainoharhainen. Hän näyttää haluavan muuttaa Espanjan valtion sadan vuoden kuluttua Yhdysvaltojen uudeksi siirtomaaksi, uudeksi Puerto Ricoksi.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan kollegojeni tavoin ilmaista tyytyväisyyteni joihinkin Eurooppa-neuvoston päätelmiin, mutta toisaalta haluan myös kritisoida toisia päätelmiä ja varoittaa niistä. Tämän Eurooppa-neuvoston kevätkokouksen päämäärä oli selvä heti alusta lähtien: sen oli määrä olla taloudellinen foorumi, jossa olisi mahdollisuus tarkastella saavutuksiamme sekä kartoittaa tulevaisuuden suuntaa. Erityisesti oli tarkoitus tarkastella uudelleen Lissabonin strategiaa ja päättää mitä muutoksia siihen olisi tehtävä voidaksemme jatkaa etenemistä kohti tavoitetta. Sen piti myös olla mahdollisuus keskittyä talouden kasvun ja työllisyyden kehityksen jatkumiseen sekä elämän laadun, korkeatasoisten työpaikkojen ja eläke-etujen turvaamiseen kaikille EU:n kansalaisille.
Kuten kaikki tiedämme, meitä vastassa on nyt taloudellista epävarmuutta ja maailmanlaajuisia poliittisia riskejä, jotka tekevät suunnanmuutoksista vaikeita. Meidän Euroopan unionissa olisi tunnustettava se tosiasia, että mahdollisuutemme ovat tällä hetkellä rajalliset. Järjestelmämme kuitenkin antaa mahdollisuuden myönteisen kehityksen aikaansaamiseen.
Vuoteen 2010 asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa taloudellinen ja sosiaalinen ulottuvuus ovat kietoutuneina yhteen. Voidakseen luoda uusia työpaikkoja ja säilyttää entiset Euroopan unionista on tultava maailman kilpailukykyisin talousalue ja siksi pidän erittäin tervetulleena neuvoston päätöstä kilpailuneuvoston perustamisesta.
Tämän rinnalla huomiota on kiinnitettävä koko koulutuskysymykseen ja ihmisille tarjottavaan ammatilliseen koulutukseen. Lukutaidon osa-alueet, digitaalinen osaaminen, ammatillinen koulutus ja elinikäinen oppiminen on nähtävä keskeisinä osina kokonaispakettia, jolla eurooppalaisille annetaan tarvittavat välineet, joilla vastata jatkuvasti muuttuvan taloudellisen ympäristön vaatimuksiin. Meidän on oltava yrittäjäystävällisiä. Meidän on tuettava joustavuuden lisäämistä, vältettävä antamasta liian tiukkoja asetuksia ja sääntöjä, jotka pelottavat taloudelliset investoinnit pois Euroopan unionista, halvemman työvoiman alueille. Meidän on myös varmistettava, että komissio on tehtäviensä tasalla suorittaessaan vaikutusarviointeja lainsäädäntömahdollisuuksista ja niiden vaikutuksista teollisuuteen.
Työllisyyden parantaminen on ainoa keino, jonka avulla voimme varmasti torjua köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä. Siihen ei kuitenkaan kelpaa mikä työ tahansa. Tarvitaan nimenomaan korkealaatuisia työpaikkoja ja hyviä rahallisia etuja. Työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu on osoittautunut hyväksi keinoksi voittaa työpaikoilla syntyvät vaikeudet, varmistaa työntekijöiden asianmukainen edustus ja taata yrityksille niiden kehittymiseen tarvittava vapaus ja joustavuus.
Haluan lyhyesti kommentoida vielä kahta asiaa. Ensinnäkin ympäristönsuojelu on nostettava keskeiselle sijalle. Meidän on varmistettava, että voimme luovuttaa maamme ja maanosamme seuraaville sukupolville paremmassa kunnossa kuin itse olemme ne perineet.
Lopuksi haluan esittää henkilökohtaisen kannanottoni Irakin tilanteeseen. Ajattelimmepa mitä tahansa oikeasta ja väärästä Irakin konfliktissa, tällä hetkellä meidän tärkein tehtävämme - ja olen kiitollinen puheenjohtajavaltio Kreikan yrityksistä löytää yksimielisyys tässä asiassa - on saattaa koko Eurooppa yhteen tarjoamaan humanitaarista apua, helpottamaan Irakin jälleenrakentamista ja varmistamaan, että Irakin kansalla on oikeat välineet omien päätöstensä tekemiseen.

Belder (EDD). -
Arvoisa puhemies, masentava on oikea sana kuvaamaan tilannetta Euroopan unionissa viime viikkoina. Jäsenvaltioilta näyttää täysin puuttuvan kaikki keskinäinen kunnioitus, ja vanhojen liittolaisten välille repeää yhä syvempiä kuiluja. Eurooppa-neuvoston niukalla enemmistöllä aikaansaadut onnettomat ehdotukset, joiden ainoana tarkoituksena oli olla suututtamatta liikaa sodan kannattajia, pahensivat epäsopua entisestään. Erityisesti näissä olosuhteissa oli myönteinen yllätys, että jäsenvaltiot ylipäätään pystyivät antamaan Irakin tilanteesta yhteisen kauaskantoisen julistuksen, jossa Euroopan unioni osoittaa myös vastuuntuntoa lupaamalla sekä humanitaarista apua että epäsuoraa apua maan jälleenrakentamiseen. Onnittelen tästä puheenjohtajavaltio Kreikkaa, joka pystyi saamaan jäsenvaltiot kantamaan vastuunsa keskittymällä vain siihen, mikä oli poliittisesti mahdollista saavuttaa. Vetoan komissioon, että se esittäisi konkreettisia ehdotuksia molemmista avustusmuodoista mahdollisimman pian.
Julistus Mesopotamian alueellisesta koskemattomuudesta on erityisen tärkeä, sillä tällä hetkellä se on uhattuna Turkin hyökkäyssuunnitelmien vuoksi. Mitä keinoja neuvosto aikoo käyttää estääkseen Turkkia toteuttamasta suunnitelmiaan? Pelkäänpä ettei poliittinen painostus yksin riitä. Onko neuvosto myös halukas asettamaan pitkän aikavälin poliittisia tai taloudellisia pakotteita Turkkia vastaan, jos Turkin joukot todella ylittävät Irakin rajan? Itse olen sitä mieltä, että sopiva sanktio olisi lykätä Turkin liittymistä Euroopan unioniin tai hylätä sen mahdollisuus kokonaan.
Lopuksi toteaisin, että julistuksessa osoitetaan suurta kunnioitusta YK:ta kohtaan. Korostaisin kuitenkin, että tämä järjestö ei pysty toimimaan elleivät kaikki, ja toistan siis kaikki jäsenet (erityisesti turvallisuusneuvostossa) kanna vastuuta kansainvälisen oikeuden ja YK:n päätöslauselmien jatkuvuuden toteuttamisesta käytännössä. Joustamattomuus ja kyvyttömyys kompromisseihin eivät ole mitenkään amerikkalaisten yksinoikeus. Viime viikkojen tapahtumien perusteella Euroopassa esitetyt puheet YK:n puolesta näyttävät minusta valitettavan sisällöttömiltä.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, Brysselin huippukokouksessa käsiteltiin Euroopan talouskasvua täysin irrallaan käynnissä olevan Irakin sodan vaikutuksista, aivan kuin ne eivät olisi erottamattomasti yhteydessä toisiinsa. Sitä tuskin saattoi uskoa todeksi. Niin keskeinen kysymys kuin tämä sota siirrettiin taka-alalle jonkinlaisena lisähuomautuksena, mikä vahvistaa sen käsityksen, mikäli vahvistusta enää kaivataan, että Euroopan unioni ei ole itsenäinen toimija kansainvälisessä diplomatiassa. Edelleen mitä tulee Irakia koskeviin päätelmiin, EU näyttää pikemminkin muuttuneen jonkinlaiseksi humanitaarista avustustyötä tekeväksi kansalaisjärjestöksi. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ylistäminen päätelmässä 69 puolestaan on hyvä esimerkki siitä, mitä surrealistisessa kirjallisuudessa kutsutaan automaattikirjoitukseksi.
Herää kysymys, onko todellakin Euroopan etujen mukaista turvautua tämäntyyppiseen kielenkäyttöön vallitsevien erimielisyyksien mitätöimiseksi. Sen jälkeen kun Irakin kysymys nousi esiin, maanosastamme on tullut virtuaalinen taistelukenttä. Taistelua käydään kahden erilaisen näkemyksen välillä Euroopan oikeutetusta roolista maailmassa ja koko kansainvälisen järjestelmän rakenteesta. Euroopassa käydään parhaillaan perustavanlaatuista keskustelua, jolla on vaikutuksia koko kansainvälisen yhteisön tulevaisuuteen. Keskustelua käydään siitä, pitäisikö EU:n olla itsenäinen vai liittoutua, onko parempi toimia yksipuolisesti vai valtioiden välisten sopimusten pohjalta. Euroopan unioni itse ei osallistu keskusteluun, mutta Eurooppa on silti ehdottomasti mukana keskustelussa. Yhdessä Yhdysvaltojen kanssa Eurooppa on yksi tärkeimmistä osapuolista keskustelussa, jota käydään kahdessa eri troikassa: Pariisin-Berliinin-Moskovan välillä ja toisaalta Lontoo-Madrid-Rooma -akselilla. Kullakin troikalla on omat periaatteensa ja oma kannattajakuntansa. Toinen nimittäin perustuu New Yorkin pöytäkirjaan ja toinen Azorien julistukseen.
Kysyn vain, eikö näitä kahta erilaista näkemystä voi käsitellä muulla tavalla kuin valittamalla niiden olemassaoloa. Näin vahvistetaan monoliittista näkemystä Euroopasta, vaikka monimuotoisuushan on aina ollut meille ominaista. Me ansaitsisimme halventavan nimityksen "vanha Eurooppa", jos osoittaisimme, ettemme enää halua olla ensisijainen areena, jolla erilaiset käsitykset maailmanjärjestyksestä painivat keskenään. Ansaitsisimme sen varmasti, jos olisimme päättäneet väistellä vastakkainasettelua ja valita sen sijaan selkärangattoman ja tarkoituksettoman yksimielisyyden. Robert Kagan saattaa olla oikeassa. Ei haittaa vaikka Euroopan sanomisilla ei olisi mitään vaikutusta, kunhan Eurooppa sanoo sen yhteen ääneen. Sekö on todella tavoitteemme? Pitäisikö meidän tukahduttaa kaikki mielipide-erot ollaksemme aidosti eurooppalaisia? Eikö vapaan kilpailun periaatteita voisi soveltaa myös ulkopolitiikkaan? Haluan sanoa neuvoston ja komission puheenjohtajille, että Euroopan unioni pettää eurooppalaiset, jos se yhtenäisyyden nimissä etäännyttää Euroopan tärkeimmistä maailman tulevaisuutta koskevista keskusteluista sen sijaan että ottaisi paikkansa noiden keskustelujen ytimessä.

Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kevään huippukokous pidettiin hyvin vaikeissa olosuhteissa. Irakin tilannetta tuskin tarvitsee edes mainita, koska ryhmäni puheenjohtaja on jo käsitellyt aihetta, kuten myös maanmieheni ja kollegani Arie Oostlander tulee tekemään. Keskitynkin siksi sosio-ekonomisiin näkökohtiin.
On selvää, että epävarmuudella sodan seurauksista ja kestosta on ja tulee jatkossakin olemaan vaikutuksia maailmantalouteen. Minusta meidän on kuitenkin myös ymmärrettävä, että työttömyyden kasvu Euroopassa alkoi jo kauan ennen sitä. Yksi syistä siihen on tietenkin rakenteellisten uudistusten laiminlyöminen Euroopan taloudessa sekä se, että tarpeellisia toimenpiteitä on lykätty liian pitkään.
Kaikesta huolimatta olin valtavan järkyttynyt nähdessäni tulostaulukon, jonka Euroopan komissio oli nyt ensimmäistä kertaa lisännyt - ja hyvä niin - raporttiin, jossa arvioidaan Lissabonin tavoitteiden edistymistä. Jos tutkitte sitä tarkemmin, huomaatte, että sanojen ja tehtyjen päätösten ja toisaalta niiden täytäntöönpanon välillä on valtava kuilu.
Poliittisten päätösten tasolla kevään huippukokouksessa olisi mielestäni pitänyt panna vähintään yhtä paljon painoa luottamuksen palauttamiseen Euroopan talouteen. Täytyy sanoa, että huippukokouksen tulokset olivat kuitenkin paremmat kuin odotin. Tästä kiitos puheenjohtajavaltio Kreikalle.
Nyt tärkeintä on kuitenkin päätösten täytäntöönpano, ja sen vuoksi ryhmäni on ehdottanut eräänlaisen etenemissuunnitelman laatimista - ja ilokseni totean myös muiden ryhmien omaksuneen saman lähestymistavan. Tällaisessa etenemissuunnitelmassa Euroopan komissio määrittelisi yksityiskohtaisemmin millaisia toimia tarvitaan Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä. Siksi toivonkin, että komissio - ja vetoan tässä erityisesti puheenjohtaja Prodiin - pystyy laatimaan tällaisen etenemissuunnitelman lokakuuhun 2003 mennessä, jotta saamme tarkemman kuvan siitä, mitä tulevaisuudessa tapahtuu. Nyt laajentumisen kynnyksellä tämä on entistäkin tärkeämpää, koska Lissabonin tavoitteiden saavuttamisesta vastaa pian entistä huomattavasti suurempi Euroopan unioni, ja minusta olisi hyödyllistä ottaa tämä huomioon.
Tunnustamme, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on merkittävä rooli työllistäjänä. Nyt meidän on pantava todella täytäntöön esimerkiksi pk-yrityksille lupaamamme oikeudet, mutta samalla myös yksinkertaistettava sääntelyä. Olemme jo kauan puhuneet siitä, että pk-yritysten pääomansaantia investointeja varten olisi helpotettava. Miksi emme toteuta sitä, miksi emme voi yksinkertaisesti poistaa esteitä?
Olemme asettaneet hienoksi tavoitteeksi niin julkisen kuin yksityisen T&K-toiminnan osuuden nostamisen kolmeen prosenttiin BKT:stä vuoteen 2010 mennessä. Tavoite on sinänsä aivan oikea, mutta meidän on myös saatettava se päätökseen, sillä jotkut jäsenvaltiot ovat tuolloin jo yli neljässä-viidessä prosentissa, kun taas toisilla on vielä pitkä matka tavoitteeseen. Kuinka saamme tämän eron kurottua umpeen ja millaisia toimia tarvitaan eri jäsenvaltioilta? Kannatamme avointa koordinointimenetelmää, mutta se ei yksin riitä. Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien on myös tultava mukaan.
Saanen todeta yhteenvetona, että olemme oikealla tiellä, mutta olisi erityisesti komission eduksi, jos pystyisimme muuntamaan hyvät aikeemme etenemissuunnitelmiksi. Ne olisivat jotakin konkreettista, jolla arvioida vuosittain saavuttamaamme edistystä ja estää jäsenvaltioita piiloutumasta hienojen sanojen taakse. Nyt on tekojen aika.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, Eurooppa-neuvoston vuosittaisen kevätkokouksen tarkoituksena on tarkastella ja edistää Euroopan taloutta. Nyt olemme kuitenkin vaarassa joutua harhaan jo lukkoon lyödystä ohjelmastamme. Syynä siihen on parhaillaan käynnissä oleva sotatila, johon syypäitä eivät ole amerikkalaiset, ei valtiona eikä kansana, vaan yksipuolista ja ylimielistä politiikkaa harjoittava Bushin hallinto sekä useat eurooppalaiset hallitukset, jotka ovat röyhkeästi jakaneet Euroopan unionin kahtia.
Meille Euroopan unionin pitkän aikavälin ohjelman valvominen ei ole muodollisuus. Se on keino säilyttää vakavasti vaurioituneen Euroopan yhtenäisyyden rippeet ja aloittaa sen korjaaminen. Kun halutaan yhtenäisyyttä, ei voi eikä pidäkään aloittaa erottavasta tekijästä; on aloitettava yhdistävästä tekijästä. Ja yhtä selvästi kuin ulkopolitiikka nyt repii meitä erilleen, yhtä selvästi talouspolitiikalla on mahdollisuus yhdistää meidät.
Jos haluamme saavuttaa tämän todella ihailtavan ja kunnianhimoisen tavoitteen, meidän on saatava makrotalous toimimaan tehokkaammin, edistettävä Euroopan rahoituspalvelumarkkinoiden yhdentymistä ja vahvistettava yrittäjyyttä, tutkimusta, koulutusta ja Euroopan laajuisten verkkojen yhdentymistä. Mutta kuinka Euroopan laajuisten verkkojen yhdentäminen onnistuu, kun - kuten komission puheenjohtaja totesi - meillä on käytössämme vain 20 miljardia euroa vuodessa ja ohjelman läpiviemiseen tarvitaan kaksikymmentä vuotta?
Kaikki nämä kunnioitettavat tavoitteet sisältyvät Lissabonin strategiaan. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että nyt on menossa jo kolmas vuosi ja tietyillä aloilla, kuten esimerkiksi koulutuksessa, asiat eivät etene aivan suunnitellulla tavalla. Euroopan talouden elvyttämiseen tähtäävän Lissabonin strategian tukijat olivat oikeassa yhdessä asiassa. Heidän ohjelmansa siihen tarvittavine varoineen tuottaa hyötyjä vasta pitkällä aikavälillä. Nykyisessä ilmapiirissä laman uhan roikkuessa maailmantalouden yllä me kuitenkin tarvitsemme välittömiä tuloksia, jotka antaisivat uutta kimmoketta Lissabonin strategian saattamiseen päätökseen.
Jotta tämä voisi toteutua, meidän on karistettava harteiltamme meitä tällä hetkellä vaivaava tappiomieliala ja saatava takaisin Lissabonin huippukokousta elähdyttänyt päättäväisyytemme, vaikka tällä hetkellä unionin katastrofaalinen tilanne voidaankin tiivistää Kiplingin sanoin: "If you can bear to see your life's work broken and stoop again, build it again with worn-out tools". Tämä kuvaa hyvin tilannettamme tällä hetkellä. Siinä on velvollisuutemme. Jos me taistelemme sen puolesta, sekin päivä koittaa, jolloin totuus voittaa Euroopassa.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, tietenkin olisi ollut parempi, jos asetarkastajille olisi annettu lisäaikaa, jos Saddam Hussein olisi noudattanut päätöslauselmaa ja jos YK olisi antanut valtuutuksen hyökkäykselle Irakiin. Nyt sota on kuitenkin käynnissä ja meidän on katsottava tulevaisuuteen. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä toivoo, että sota tulee olemaan lyhyt, että siviiliuhreja tulee mahdollisimman vähän, että Turkki ei miehitä Kurdistania ja että saamme pian Irakin diktaattorin Haagiin oikeuden eteen. Niiden, jotka kantoivat täällä parlamentissa kylttejä, joissa luki "Stop the killing!", olisi syytä muistaa, kuinka monia satoja tuhansia ihmisiä murhattiin ja ajettiin pois maasta Saddam Husseinin käskystä.
Sodan jälkeen alkaa vaivalloinen työ, ensin tietenkin humanitaarisen avun muodossa. Sen jälkeen Irak on jälleenrakennettava. Maahan on luotava vakaat ja demokraattiset instituutiot, jotta Irakin kansa voi vihdoin elää vapaana ja rauhassa. YK:n on oltava viimekädessä vastuussa tästä työtä ja EU:n on osallistuttava siihen voimakkaalla panoksella. Irakista ei saa tulla Yhdysvaltain protektoraattia.
Ja vieläkin tärkeämpää on, että Lähi-idän rauhanprosessi on polkaistava uudelleen käyntiin. Euroopan ja Yhdysvaltojen vahingoittuneet suhteet on korjattava. YK:ta on uudistettava, ja on saatava aikaan laajaa keskustelua siitä, mitä kansainvälinen oikeus todella merkitsee ja kuinka se pystyy tulevaisuudessa suojelemaan kansoja.
Lopuksi EU:n on saatava takaisin yhtenäisyytensä ja osoitettava, että se on oppinut jotakin viime viikkojen kaaoksesta. Tarvitsemme yhteistä ulkopolitiikkaa. Me voimme kyllä tehdä muutoksia toimielinrakenteeseemme, mutta niin kauan kuin poliittista tahtoa ei ole riittävästi, EU ei saa ääntään kuuluviin ulkopolitiikan areenalla.

Morgantini (GUE/NGL).
Milloinkohan on meidän vuoromme saada B52-koneet tai kybersodan tappavat aseet rakennustemme kimppuun, tai ehkä ranskalaisten kimppuun, ehkä Iso-Britannian ja muiden tuella. Paradoksaalistako? Ei. Bushin fundamentalistiselta hallinnolta voi odottaa jopa sellaista. Olen nähnyt irakilaisen pikkulapsen silpoutuneen pään - silpoutuneen niiden aseista, jotka kutsuvat itseään vapauttajiksi. Nuo ruumiit ja kuvat eivät eroa millään lailla Saddamin kemiallisten aseiden myrkyttämän pienen kurditytön, Israelin armeijan murhaaman palestiinalaispojan, itsemurhaiskussa kuolleen israelilaistytön tai WTC:n terrori-iskun uhrien ruumiista.
Tässä sodassa naamiot on riisuttu. Yhdysvallat ei noudata kansainvälistä oikeutta: miettikääpä vaikka Kioton sopimusta, kansainvälistä rikostuomioistuinta, kuolemanrangaistusta, tähtien sotaa, joukkotuhoaseiden käyttöä. Yhdysvaltojen militarismi on vaaraksi koko kansainväliselle yhteisölle; ylivallan ja kuoleman politiikka on danse macabre terrorismin ja tämän politiikan kesken. Kuitenkin juuri Yhdysvalloilta ja sen kansalta tulee myös toivo ja vaihtoehto. Valtavat kansanjoukot sanovat "ei" sodalle, "ei" terrorismille, "ei" kostolle kaikkialla maailmassa. Mitä me voimme tehdä? Mitä meidän pitää tehdä? Kuinka me voimme saada nämä hyökkäyssotaa käyvät maat noudattamaan YK:ssa toisen maailmansodan jälkeen ratifioitua sopimusta? Eurooppa ei voi tyytyä toteamaan, että me huolehdimme jälleenrakennuksesta. Meidän olisi keskityttävä pysäyttämään tämä laiton sota. Arvoisa puheenjohtaja Simitis, nykyhetki on yhtä niin menneisyyden ja kuin tulevaisuudenkin kanssa. Siksi meidän on estettävä Irakin, Britannian ja Amerikan kansalaisia joutumasta kuolemaan. Me sanomme, että toiminnan olisi tapahduttava YK:n puitteissa: kutsutaan sitten koolle turvallisuusneuvosto ja YK:n yleiskokous. Euroopan on tietenkin seisottava yhtenäisenä, mutta sen on sanottava yhdessä "ei" ja lopetettava tämä sota. Nuori irakilaistyttö Rabiya sanoi minulle kiihkeästi: "Te tapatte myös unelmamme. Te tapatte unelmamme siitä, että voisimme itse vapauttaa itsemme Saddam Husseinin diktatuurista".
(Suosionosoituksia vasemmalta)

Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minusta on hyvä, että neuvoston puheenjohtaja ja komission puheenjohtaja ovat läsnä tässä keskustelussa. Irakin vastaiselle sodalle ei ole minkäänlaisia perusteita ja siksi se on tuomittava. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä asiasta neuvosto on ollut varsin hiljaa. Sodassa Irakia vastaan käytetään kansainvälisen oikeuden vastaisesti rypälepommeja ja maamiinoja. Siihen neuvosto ei ole ottanut kantaa. Sotaa käydään siviiliväestöä vastaan, miljoonat viattomat ihmiset joutuvat uhreiksi joko suoraan tai epäsuorasti elintarvike- ja vesihuollon romahdettua. Kaikki jotka ovat käyneet Irakissa tietävät millainen tilanne siellä on. Sota päästää valloilleen humanitaarisen katastrofin, mutta neuvostolla ei näytä olevan siitäkään mitään sanottavaa. Vaadin neuvoston puheenjohtajaa päättämään tämän hiljaisuuden. Kehotan tukemaan Venäjän ja Arabiliiton aloitetta turvallisuusneuvoston hätäistunnon kutsumiseksi koolle, keräämään yhteen sotaa vastustaneet Euroopan unionin jäsenvaltiot ja käynnistämään toimet, joilla nostetaan YK pelkästä katsojan roolistaan ja annetaan sille jälleen oma roolinsa tämän konfliktin ratkaisemisessa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, älkää enää vaietko! Aivan kuten mekin, te edustatte Euroopan kansalaisten enemmistöä ja voitte olla varma heidän tuestaan. Kehotan teitä kantamaan vastuunne ja lopettamaan tämän sodan.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, vuoden 1815 Wienin kongressia syytettiin siitä, että siellä vain huviteltiin samaan aikaan kun sota oli käynnissä. Historiasta voisi ottaa oppia ja syyttää samasta nykyisiä neuvoston jäseniä. On suorastaan häpeällistä, että sana Irak esiintyy ensimmäisen kerran vasta sivulla 31 kaikkiaan 36-sivuisissa puheenjohtajan päätelmissä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän huolestuttava suullinen lausuntonne on osoitus unionin epäonnistumisesta ja voimattomuudesta. Sota on parhaillaan käynnissä. Se on erittäin merkittävä tapaus. Unionin jäsenvaltiot Yhdistynyt kuningaskunta etunenässä ovat suoraan vastuussa siitä. Te sanotte, että me emme voi sille mitään ja että olisi jo syytä vaihtaa puheenaihetta. Sanottavaa on itse asiassa paljonkin, nyt kun brittiläis-amerikkalaisen imperiumin brutaalin hyökkäyksensä puolustelemiseen käyttämät valheet ovat paljastuneet. Se väitti sodan tarkoituksena olevan Irakin riisuminen joukkotuhoaseista. Se oli valetta. Sota oli itse asiassa jo etukäteen suunniteltu tilanteen kehittymisestä huolimatta. Tämä on nyt käynyt ilmi. Rohkenitte väittää, että turvallisuusneuvoston toiminta oli jumiutunut, koska se ei ollut äänestänyt sotaan valtuuttavasta päätöslauselmasta. Se oli valetta. Turvallisuusneuvoston toiminta ei ollut jumiutunut. Se oli hyväksynyt toimivan menettelytavan.
Irakin piti olla heikentynyt. Sitä oli järjestelmällisesti näännytetty nälkään kymmenen vuotta ja pakotettu riisumaan aseitaan vastineeksi lupauksille rauhasta. Sen oli määrä romahtaa parin ensimmäisen taistelutunnin jälkeen. Tämäkin osoittautui valheeksi. Irakilaisten vastarinta on ollut voimakasta, paikoin jopa sankarillista. Irakin kansan oli määrä tervehtiä brittiläis-amerikkalaisen imperiumin joukkoja vapauttaja-armeijana. Sekin oli valhe. Kansa pitää joukkoja miehitysarmeijana. Irakilla sanottiin olevan joukkotuhoaseita. Tästä aiheesta on levitetty koko joukko perättömiä huhuja, toiset kaameita, toiset huvittavia. Erityisesti ajattelen Tony Blairin lausuntoa 5. helmikuuta. Hän häpäisi itsensä esitellessään raportin, jossa perusteltiin hyökkäystä. Yksitoista raportin 19:stä sivusta perustui kymmenisen vuotta vanhaan opiskelijan päiväkirjaan. Tähän mennessä ainoat joukkotuhoaseet, joita alueella on tavattu, ovat anglosaksisen imperiumin miljoonat pitkälle kehittyneet pommit ja ohjukset, joita käytetään Irakin kaupunkien tuhoamiseen.
Juristina olen joutunut toteamaan, kuinka kyynisesti britit ja amerikkalaiset nyt rikkovat kaikkia niitä kansainvälisen oikeuden sääntöjä, joita he itse ovat olleet luomassa sodan ehkäisemiseksi. Eurooppalaisena pahoittelen liittouman pommitusten synnyttämää vihaa länsimaita kohtaan. Surullista kyllä se on täysin oikeutettua. Kristittynä olen tyrmistynyt siitä, että tätä räikeän epäoikeudenmukaista sotaa käydään Jumalan nimessä. Minusta asioista on puhuttava niiden oikeilla nimillä. Tony Blair on vain hieman hienostuneempi murhaaja. Ja mitä George Bushiin tulee, hänen olisi syytä lopettaa Jumalaan vetoaminen, ellei hän sitten rukoile, ettei viattomien irakilaisten veri tahrisi amerikkalaisten käsiä.

Oostlander (PPE-DE).
Tosiseikkojen perusteella on kiistatonta, että Saddam Husseinin hallinto uhkaa maailmanrauhaa. Irakin ensimmäisessä Persianlahden sodassa kärsimän tappion jälkeen on annettu monia Irakia koskevia päätöslauselmia, joita se ei ole yleensä noudattanut. YK ei ole kuitenkaan koskaan pyrkinyt takaamaan niiden täytäntöönpanoa. Irakin vastaisia pakotteita pyrittiin pitkän aikaa jopa poistamaan. Tarkastusten keskeyttäminen sen vuoksi, ettei Irak suostunut yhteistyöhön, ei myöskään herättänyt juuri minkäänlaista kansainvälistä vastustusta. Saddam Husseinin pakkomielle valmistaa joukkotuhoaseita oli kuitenkin hyvin tiedossa. Hänen kansaansa on sorrettu siitä lähtien, ja pakolaisia on tullut ja tulee edelleen EU:n jäsenvaltioihin. Irak on edelleen kuin märkivä haava. Rauhasta ei ole minkäänlaisia merkkejä. Salaisella palvelulla on kuitenkin ollut selvästi vakauttava vaikutus. Valitettavasti mikään ei mielestäni osoita, että kyseistä vakautta vastaan voitaisiin hyökätä sisältä päin. Kärsivällisyytemme saattaa tältä osin loppua todellakin liian nopeasti, mutta kärsivällisyys saattaa muuttua myös välinpitämättömyydeksi. Tämä oli havaittavissa monen vuoden ajan suhtautumisessamme Jugoslavian dramaattisiin tapahtumiin. Ketäpä se ei hävettäisi yhä? Tiedämme nyt, että oikeudenmukaisuuden palauttaminen edellyttää ääritapauksissa voiman, jopa sotavoimien käyttöä.
Onko koalition sotilaalliselle läsnäololle kuitenkaan kansainvälisen oikeuden mukaisia riittäviä muodollisia perusteita? Max van der Stoel, joka on tunnettu entinen sosialistinen ulkoministeri, OECD:n kansallisten vähemmistöasiain päävaltuutettu sekä tunnettu ja merkittävä sosialistien edustaja, totesi eilen NRC-Handelsblad-lehdessä seuraavaa: "Nämä perusteet eivät ole vakuuttavia, mutten epäile hetkeäkään koalition tämänhetkisten toimien moraalisia perusteita." Mielestäni tämä on hyvä vasemmistolainen asenne.
Senhetkinen keskustelu koski sitä, olisiko väliintulo toteutettava heti vai viikon, kahden tai kuuden viikon kuluttua. Tämä keskustelu ei anna riittävän selkeää viestiä niille, jotka vaarantavat henkensä sodassa. Heidän ei hyödytä katsoa taakseen. Kyse on siitä, onko meidän toivottava, että koalition joukot saavuttavat nopean voiton sekä yleisöä että heitä itseään uhkaavan pitkällisen kurjuuden estämiseksi.
Koko ryhmäni haluaa täsmentää tukevansa hyökkäyksen hetkellä armeijaa samoin kuin mahdollisimman pikaista vapautusta toivovaa kansaa. Pidän selvänä, että me kaikki tuemme armeijaa tällä hetkellä. Emme ole kovin kerkeitä osoittamaan mieltämme istuntosalin tällä puolen, mutta olin hämmästynyt nähdessäni toiselle puolelle ripustettuja suuria paperiarkkeja, joihin on kirjoitettu sana ?rauha?, ilman, että kukaan pysähtyi koskaan ajattelemaan, millaiset kärsimykset Irakia koettelivat, enkä muista nähneeni mitään sen vastaisia mielenosoituksia edes tässä istuntosalissa.
Mielestäni on tärkeää, että oikeus koittaa Saddam Husseinille. On valitettavaa, että YK:n turvallisuusneuvosto on menettänyt arvovaltansa. Veto-oikeutta käytetään epärehellisesti, ja äänet ovat myytävinä. Irakin sodan päätyttyä YK ja sen yksiköt ovat tärkeämpiä kuin koskaan aikaisemmin. Meidän on ymmärrettävä, että tämä seikka on vakava varoitus EU:lle, joka ei ilmeisesti vieläkään pysty puolustamaan tai halua puolustaa tarvittaessa eurooppalaisia periaatteita ja arvoja.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vastustan voimakkaasti Oostlanderin esittämiä näkemyksiä. Minäkään en juuri pidä arvossa takanani olevia julisteita, mutta - erityisesti sen vuoksi, että heidän ryhmällään on vähemmän julisteita esillä - hänen olisi puhuttava kollegansa Helmerin kanssa; Helmer piti esillä julistetta, jossa lukee ?salamasota?. Kuka tahansa voi käyttää julisteita ilmaistakseen älyllisen kantansa, ja Helmer teki niin tänään antaen vaikutelman siltä, että hän on julisteita joskus korkealla kantaneiden henkinen perillinen.
Hyvä jäsen Oostlander, lainaatte Max van der Stoelia ja toteatte, etteivät perusteet ehkä ole vakuuttavia mutta että toimet ovat moraalisesti perusteltuja. Voitte yrittää ilmaista asian myös toisin päin ja todeta, että toimet ovat perusteltuja ainoastaan, jos niiden perusteet ovat todella vakuuttavia. Jos asiasta on vähäisinkin epäilys, otatte vastuun ihmishenkien vaarantamisesta. Sodan on oltava aina politiikan viimeinen keino, mutta se ei voi olla viimeinen keino niin kauan kuin politiikasta on epävarmuutta.
Tämä on esimerkki vältettävissä olevasta sodasta. Hyvät kollegat, meille esiteltiin muutama päivä sitten mahdollisuus tehdä päätös kahden arvossapidetyn diplomaatin, Hans Blixin ja Mohammed El Baradein, laatimien selvitysten perusteella. Heidän mukaansa tai pikemminkin El Baradein mukaan ydinaseita ei ollut, eivätkä he olleet löytäneet mitään. Blixin mukaan hänen tarkastuskäyntinsä oli ollut menestyksekäs ja Irakin rauhanomainen aseistariisunta olisi mahdollinen, jos aikaa annettaisiin vielä muutama kuukausi. Nämä ehdotukset esittäneet herrat eivät ole radikaaleja sosialisteja eivätkä amerikkalaisvastaisia agitaattoreita, vaan erittäin arvossapidettyjä YK:n diplomaatteja. He osoittivat meille rauhanomaisen etenemistavan, jota turvallisuusneuvoston enemmistö puolusti. Turvallisuusneuvostossa oli kuitenkin myös vähemmistö, jolle paavikin olisi voinut antaa apostolisen siunauksensa, jos tämä vähemmistö olisi kaikesta huolimatta äänestänyt sodan puolesta, koska vähemmistöön jääneet olivat muodostaneet koalition - eivät halukkaista, vaan itsepäisistä - joka halusi tämän sodan olosuhteista riippumatta.
En väitä vastaan niille monille parlamentin jäsenille, jotka uskovat lujasti siihen, että tästä pahaisesta diktaattorista voidaan päästä eroon ainoastaan turvautumalla asevoimiin. Tämä on eräs käsitystapa, mutta se ei tee tyhjäksi sitä, että kyseiset kaksi mainitsemaani herrasmiestä osoittivat meille rauhanomaisen tavan edetä, ja olen kuullut kaikkia niitä parlamentin jäseniä - Poetteringin ryhmän jäsenet mukaan luettuina - joiden mukaan rauhanomainen eteneminen on oikea ratkaisu. Jos se oli oikea tapa edetä, miksi teillä ei ole sisua sanoa, että sota on väärä tapa? Se olisi tällaisen päättelytavan johdonmukainen lopputulos.
Mielestäni ne, jotka toimivat tällä tavoin järjenvastaisesti ovat myös vastuussa sodan verisistä seurauksista - seurauksista, joista me kaikki puhumme vielä kauan, koska me kaikki kärsimme niistä.
Simitis
Hyvät kollegat, kiitän teitä puheistanne. Kiitän myös kaikkia niitä, jotka mainitsivat puheenjohtajavaltion Kreikan. Yritän vastata lyhyesti pariin kysymykseen.
Monet teistä vetosivat suoraan puheenjohtajavaltioon Kreikkaan, jotta se tekisi erityislausunnon esittämistä tai erityistä YK:hon turvautumista koskevan aloitteen. Puheenjohtajavaltion rooli herättää kuitenkin kysymyksiä. Kreikan tai muidenkaan puheenjohtajavaltioiden tehtävänä ei ole päättää Euroopan unionin kannasta. Puheenjohtajavaltion tehtävänä ei ole hyväksyä tai tuomita erilaisia näkemyksiä tai ilmaista omia näkemyksiään. Myös Kreikalla on omat näkemyksensä, mutta se ei voi esittää niitä Euroopan unionin näkemyksinä. Puheenjohtajavaltion on pyrittävä sovittamaan eriävät mielipiteet yhteen ja noudatettava sääntöjä yksimielisen tai enemmistöä edustavan tuloksen saavuttamiseksi. Jos se ei onnistu tässä tehtävässä, sillä ei ole mitään virkaa. Korostettakoon, että puheenjohtajavaltion rooli on tämän vuoksi puolustaa yhteistyön, yhteisten pyrkimysten ja yhteistoiminnan tärkeitä hyveitä. Tämä on sen ensisijainen tehtävä, ja juuri siihen puheenjohtajavaltio pyrkii parhaillaan, koska muuten se päätyy täsmälleen päinvastaiseen tulokseen kuin mitä siltä odotetaan: jakautumiseen. Emme halua jakautumista varsinkaan näinä vaikeina aikoina.
Lisäksi tuon esiin, että monet parlamentin jäsenet viittasivat unionin ulkopolitiikkaan todeten jälleen, ettei sitä ole ja ettei mitään ole tehty. Komission puheenjohtaja totesi, että Euroopan unionin rauhanturvajoukot ottavat mitä todennäköisimmin tällä viikolla vastuulleen Nato-joukkojen tehtävän Skopjessa. Tämä on ennenkuulumatonta ja ulkopolitiikan alan vakavien ponnistelujen tulos. Kuka tahansa, joka on kuunnellut Balkanin valtioiden johtajia viimeisten kahden viikon aikana Serbian pääministerin murhan jälkeen, on varmasti ymmärtänyt, että Länsi-Balkanin valtioilla on luja usko Euroopan unioniin. Tämä johtuu siitä, että Euroopan unioni on harjoittanut ulkopolitiikkaa. Voisin mainita useita muita esimerkkejä Euroopan unionin todella luovasta läsnäolosta. Onko niitä vain muutamia? Aivan, niitä on todellakin vain muutamia. Emme myöskään onnistuneet luomaan yhtenäistä kantaa perustavanlaatuisessa moraalisessa kysymyksessä sodasta tai rauhasta emmekä monissa muissakaan kysymyksissä. Tehtyä ei saa kuitenkaan tekemättömäksi eikä tarvitsekaan, vaan meillä on kaikki syyt jatkaa ulkopoliittisia pyrkimyksiämme. Meidän on todellakin jatkettava niitä.
Kolmas seikka, jonka aion tuoda esiin, liittyy siihen, että olen kuullut monia epärealistisia mielipiteitä. Olen Cohn-Benditin kanssa samaa mieltä siitä, että kompromisseja tarvitaan. Kompromisseja tarvitaan myös, koska te keskustelette Irakin ongelmasta huomenna. Mikäli annatte päätöslauselman, puheenjohtajavaltio, komissio ja Euroopan unioni voivat mielestäni edetä monissa kysymyksissä. Tällaisia kysymyksiä ovat muun muassa tarve turvata Irakin alueellinen loukkaamattomuus, joka on turvattava myös Turkin rajalla, kuten eräs jäsen totesi, tarve käsitellä vakavia humanitaarisia ongelmia käynnistämällä säädetyt tukitoimenpiteet ja antamalla YK:lle sille kuuluva keskeinen rooli Irakin poliittisessa, taloudellisessa ja sosiaalisessa uudelleenrakentamisessa. Tuodaksemme tämän seikan esiin täällä äänekkäästi ja selkeästi meidän on otettava käyttöön tarvittavat kehykset ja sitoumukset. Emme saa tietenkään unohtaa myöskään Lähi-idän rauhanprosessia emmekä transatlanttisten suhteiden tärkeyttä. Unionin ulkopolitiikka on kaikkien muiden politiikkojen tavoin luotava. Tämän pyrkimyksen toteuttamiseen liittyy ylämäkiä ja alamäkiä, mutta politiikka luodaan siitä huolimatta. Tämä on meidän tehtävämme. Jos ainoastaan toteamme, että unionin tilanne on riistäytynyt käsistämme ja tunnustamme hävinneemme, emme halua unionia. Me kuitenkin haluamme unionin, vieläpä vahvan unionin. Tähän pyrimme ja tähän meidän on pyrittävä.
Viittaan lopuksi joihinkin talouspolitiikasta esitettyihin huomautuksiin. Ensiksikin tämä on pitkä teksti puheenjohtajavaltiolta; nykyään unionin yleinen käytäntö on, että keväisin kokoontuva Eurooppa-neuvosto toistaa kaikki aikaisemmat päätöslauselmat muistin virkistämiseksi. Toiseksi asiakirjassa esitetään monia valiokuntia koskevia kysymyksiä, viittauksia ja asioita, mutta jos luette tekstin ja tekstit, joihin siinä viitataan, muun muassa Ecofin-neuvoston päätelmät, voitte todeta, että moniin esiin otetuista aiheista vastataan. Valtiovarainministerit tarkastelivat muun muassa vakaussopimusta ja totesivat, että se on säilytettävä, ettei nyt ole sopiva hetki joustavuudelle ja että inflaatioriski on olemassa. Jätän teidän arvioitavaksenne, olivatko he oikeassa. Tekstistä käy ilmi, että tätä seikkaa tarkasteltiin. Tekstistä käy ilmi myös, että sota saattaa sotkea huolellisimmatkin suunnitelmat. On tärkeää säilyttää maltti. On tärkeää säilyttää mielenrauha ja ymmärtää, ettei kaikkia toimenpiteitä tarvitse toteuttaa tässä ja nyt tai vähän joka puolella. Meidän on kuljettava edelleen tasaisesti valitsemaamme suuntaan.
Hyvät kollegat, mielestäni eräs Brysselin aikaansaannosten tärkeimmistä viesteistä on, että vastoinkäymisistä ja vaikeuksista huolimatta meillä on paljon sellaista yhteistä, mitä emme voi panna sivuun, minkä vuoksi meidän on pyrittävä ilmaisemaan, mitä yhteistä meillä on, ja etenemään yhdessä erityisesti näinä vaikeina aikoina.
Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, päätöslauselmassa, jonka parlamentti on aikeissa hyväksyä, suuntaudutaan taaksepäin. Meidän olisi pitänyt kohdistaa huomiomme menneisyyden sijaan tulevaisuuteen. Mielestäni on käsittämätöntä, että niin monet ihmiset ovat viime aikoina käyttäneet niin paljon energiaa valitellakseen eri tavoin Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten Irakissa toteuttamia sotatoimia, joita maani tukee.
Jos meidän pitäisi todella katsoa taaksepäin, olisimme voineet käyttää aikaamme ja energiaamme paremmin sen selvittämiseksi, kuinka tuomitsisimme Irakin hallinnon, joka ei ole noudattanut ainoatakaan YK:n päätöslauselmaa 12 vuoteen.
Koalitio ei ole vastuussa Irakin sodasta; siitä ovat vastuussa Saddam Hussein ja hänen hallintonsa. Äänestän tämän vuoksi päätelmää 3 vastaan, enkä voi pahoitella tai valittaa koalition tekemää päätöstä. Saddam Hussein pakotti heidät tekemään sen.
Ikävä kyllä Saddam Hussein on onnistunut jakamaan maailmamme, ja meidän on toivottava, että pian koittaa päivä, jona hänen ihmiskuntaa vastaan tekemänsä rikokset käsitellään kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Meidän on nyt katsottava eteenpäin, kuten päätöslauselmassa ilokseni osittain tehdään. Meidän on nyt pyrittävä mahdollisuuksien mukaan estämään sodasta aiheutuvia kärsimyksiä. Irakin kansa on kärsinyt jo tarpeeksi. Meidän on tämän vuoksi oltava valmiita auttamaan heitä mahdollisimman pian. Meidän on vastattava yhdessä rauhan ja vapauden saavuttamisesta Irakissa. Meidän on autettava Irakin kansaa elämään arvokkaasti demokraattisessa ja oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvassa yhteiskunnassa, jossa ihmisoikeuksia noudatetaan ja vähemmistöjä kunnioitetaan. Tämä on äänestettäväksemme annetun päätöslauselman tärkein näkökohta.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, uusi Irakia koskeva päätöslauselma ei voi olla sovittelevampi kuin muutama viikko sitten suurella enemmistöllä hyväksymämme päätöslauselma. Kyseisessä päätöslauselmassa otettiin ja otetaan huomioon sekä maailman todelliset ongelmat että maidemme kansalaisten tuntemukset ja reaktiot. Nämä reaktiot olivat osoitus Euroopan kansalaisten suhtautumisesta tähän laittomaan, moraalittomaan ja ennakoivaan voimankäyttöön perustuvaan sotaan, joka on siten valtaussota. Kansalaisten suhtautuminen antoi ainoan vakavan ja luotettavan perustan, jolle voimme jatkaa Euroopan rakentamista.
Monet läsnäolijoista ovat huolestuneita maailman ja Euroopan tulevaisuudesta. Eräiden läsnäolijoiden ainoana huolenaiheena on kuitenkin antaa oikeutus hallitustensa toimille ja vahvistaa tapahtuman jälkeen päätökset, jotka johtavat nykyaikaisen maailmanjärjestelmän ja kansainvälisen yhteisön - joka on nyt varmasti väärä nimitys - katoamiseen. YK:n tuhon ylistys, jonka Pearl tarjosi täysin viattomasti, koski epäilemättä myös sekä vanhan että uuden Euroopan unionin syrjäytymistä, riippumatta joidenkin ehdokasvaltioiden mahdollisista mielipiteistä.
Tämä nöyryyttäminen jatkuu, jos hyväksymme hyökkäyksen Irakiin tapauksen jälkeen tavalla tai toisella. Ei ole epäilystä siitä, että sotilaallisen ja teknisen ylivallan saavat valloittajat. Miksi kuitenkaan antaisimme heidän saavuttaa poliittisen voiton teknisen ylivoimansa ansiosta velvoittamalla itsemme antamaan sodan anteeksi sen jälkeen, kun se on ohi? Menneisyys velvoittaa meidät ainoastaan valmistautumaan siihen, että edistämme mahdollisuuksiemme mukaan tasapainoa maailmassa, ja lähentymään merkittävästi ja mahdollisimman nopeasti poliittisen yhdentymisen tiellä, erityisesti ulkopolitiikan ja puolustuksen alalla. Niiden meistä, jotka eivät aio antaa Euroopan ja maailman muuttua eräänlaiseksi Jurassic Parkiksi, on edettävä. Niiden läsnäolijoiden, jotka haluavat saavuttaa enemmän, on ratkaistava ne ristiriidat, joihin heidän itsekkäät, jakautumiseen johtavat valintansa pakottavat heidät aivan itsestään.
Joidenkin jäsenten olisi hyvä muistaa merkittävän brittiläisen näytelmäkirjailijan Harold Pinterin esittämä toteamus, jonka mukaan Euroopalla on oltava solidaarisuutta, älyä, rohkeutta ja halua haastaa ja vastustaa Yhdysvaltojen voimaa, sillä muutoin Eurooppaan voidaan soveltaa Alexander Herzenin määritelmää, jonka mukaan emme ole lääkäreitä vaan itse sairaus.
Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kuinka monia viattomia uhreja tarvitsemme tähänastisten lisäksi? Tarkoitan erityisesti 36. leveysasteen eteläpuolella sijaitsevalla Magmurin leirillä vain muutama viikko sitten tapaamiemme kaltaisia nauravia ja täynnä elämää olevia nuoria kurdilapsia.
Vaikka turvallisuusneuvosto olisi antanut hyväksyntänsä, tämä sota olisi epäoikeutettu, mutta nyt se on sekä laiton että epäoikeutettu. Valitettavasti se on myös julma. Yhdysvaltalaisten ja brittien kovan onnen maahan Irakiin pudottamien pommien vaikutukset ovat epäilemättä olleet jo suuremmat kuin Hiroshiman ja Nagasakin vahingot. Presidentti Bush on puhunut ristiretkestä. Tämän retken lopputulos on epäilemättä samanlainen kuin viimeksi. Arvostan Irakin kansan rohkeaa vastarintaa. Kehotan kurdiystäviäni olemaan luottamatta liikaa amerikkalaisten lupauksiin. He tietävät, minkä arvoisia kyseiset lupaukset ovat. Toivon, että tästä sodasta vastuussa olevat henkilöt - Bush, Aznar ja Blair - joutuvat vielä vastaamaan teoistaan kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Lainaan lopuksi baskinkielistä Euskaldunon Egunkaria -sanomalehteä, jonka eräs tuomari ja Espanjan sisäministeri vaiensivat omavaltaisesti: "Kansan taistelu vapauden puolesta ei tunne kansallisia rajoja."

Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, päätöslauselmiemme uskottavuus heikkenee sitä mukaa kuin arvostelemme toisiamme omahyväisesti ottamalla kantaa siihen, mikä on oikein ja mikä väärin. Meidän olisi edistettävä keinojen löytämistä kriisin ratkaisemiseksi. Ensiksikin sota on lopetettava mahdollisimman pian niin, että kansalle aiheutuu mahdollisimman vähän vahinkoa, ja Saddam Hussein ja hänen rikollinen hallintonsa on riisuttava aseista. Toiseksi Irakin kansan on annettava tämän jälkeen tehdä itse omat päätöksensä, ja YK:n - eikä jonkin sotivan osapuolen - on otettava vastuu maan jälleenrakentamisesta.
Kolmanneksi Euroopan unionin on osallistuttava tähän jälleenrakentamiseen määrätietoisesti, koska rauhanprosessin juurruttaminen sekä Irakiin että kaikkialle Lähi-itään on sen omien ensisijaisten etujen mukaista. Tutkimme parhaillaan päinvastaisen kehityksen vaikutuksia meihin. Neljänneksi meidän on vahvistettava transatlanttista kumppanuutta ja luotava uudelleen luottamussuhde Amerikan Yhdysvaltoihin, joka on lähitulevaisuudessa ainoa sellainen taho, joka pystyy takaamaan maailmanlaajuisen ja alueellisen järjestyksen ja turvallisuuden. Kaikki ansio siitä kuuluu yhdysvaltalaisille, joille me saksalaiset olemme paljosta kiitollisia, sillä he puolustivat vapauttamme ajankohtana, jolloin neuvostokommunismi uhkasi sitä. Heidän sotilaansa vastasivat tuolloin pääkaupunkimme Berliinin vapauden turvaamisesta. Näistä syistä tunnen solidaarisuutta Yhdysvaltoja kohtaan, vaikkakaan tämä solidaarisuus ei ole aina täysin aukotonta. Mielipide-erojen ei saa antaa nakertaa solidaarisuuttamme, sillä meillä ei ole vaihtoehtoja Atlantin liitolle sen enempää kuin Euroopan yhdentymisellekään.
Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, palaan vuoden 2001 syyskuun 11. päivään. Kyseisen päivän tapahtumien jälkeen olimme kaikki yksimielisiä siitä, että maailma oli muuttunut. Katsoimme, että maailmanlaajuinen terrorismi, hyvin rahoitettu ja organisoitu terrorismi, jolla ei ole muita selkeitä poliittisia tavoitteita kuin kaaoksen luominen, vaatii uudenlaisen turvallisuutta koskevan lähestymistavan. Oli selvää, ettemme voi enää suhtautua asioihin passiivisesti. Emme voi enää vetäytyä sivuun valittamaan, kun vaaralliset sortoa harjoittavat hallinnot, jotka ovat valmiita murhaamaan omia kansalaisiaan, uhkaavat alueellista turvallisuutta ja ruokkivat terrorismia.
Huomasimme tarvitsevamme ennakoivaa lähestymistapaa. Huomasimme, että meidän on kehitettävä kaikkia ihmisiä koskeva maailmanlaajuisen oikeudenmukaisuuden käsite ja luotava aktiiviseen osallistumiseen perustuva maailmanlaajuinen turvallisuusjärjestelmä. Toimimme näin Afganistanin kysymyksessä, mutta nyt, kun olemme kohdanneet vaikean ja vaarallisen kriisin, olemme näköjään vetäytyneet vanhojen itsestäänselvyyksien suojaan. Olemme palanneet kylmän sodan asenteeseen Yhdysvaltoja kohtaan. Mielestämme transatlanttinen suhde on eräänlainen nollasummapeli. Jos toinen puoli voittaa, toinen häviää. Jos jatkamme tätä prosessia, maailmasta tulee paljon turvallisempi, koska jokainen ongelma ja kriisi aiheuttavat jakautumista yrittäessämme toteuttaa kaksinapaista jakoa. Tarvitsemme transatlanttista kumppanuutta maailman turvallisuuden vuoksi.
Meidän on taattava, että tulevaisuuden osalta saavutetaan maailmanlaajuista varmuutta ja tehdään maailmanlaajuisia sopimuksia ja ettei vanhoja taisteluja tarvitse käydä uudelleen. Toisen maailmansodan jälkeen luomamme järjestelmät eivät ehkä sovellu maailmantilanteeseen syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Jos näin on, meidän on suuntauduttava tulevaisuuteen ja harkittava, kuinka rakennamme Irakin uudelleen YK:n tuella ja turvaamme rauhan Irakissa samalla, kun kunnioitamme Irakin kansan oikeutta omaan tulevaisuuteensa.
Tälläkin hetkellä tuhannet kotimaani kansalaiset vaarantavat henkensä vapauttaakseen Irakin kansan tyranniasta. Monet eivät hyväksy tätä sotaa, ja kunnioitan heidän näkemyksiään. Pyydän läsnäolijoita kuitenkin kunnioittamaan niiden ihmisten näkemystä, jotka vaarantavat henkensä. Olen rehellisesti sanottuna hämmästynyt siitä, että vaikka laillisuudesta puhutaan niin paljon, en ole kuullut sanaakaan Irakin sotavankien kohtelusta, joka on vastoin Geneven yleissopimusta. En ole kuullut sanaakaan omaa kansaansa Basrassa tappavien Irakin joukkojen tuomitsemisesta. Kuvitelkaa, miltä brittijoukoista tuntuu seurata tapahtumia ja olla voimattomia estämään niitä.
Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, tietenkin myös minä olen pahoillani, ettei YK ole löytänyt ratkaisua Irakin konfliktiin. Minäkin olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän kaikkien on myönnettävä, että keskustelun tämä vaihe on nyt päättynyt ja että meidän parlamentin jäsenten on lakattava taistelemasta menneisyyden haamuja vastaan.
Loppujen lopuksi olemme kaikki yksimielisiä siitä, että Saddam Hussein on vastustanut jyrkästi YK:ta viimeisten 12 vuoden ajan. Hänen hallituksensa on sortanut kansaa jatkuvasti ja rikkonut monien alojen kansainvälistä oikeutta. Tämän vuoksi turvallisuusneuvoston jäsenet antoivat päätöslauselman 1441, ja heidän on nyt kannettava sen seuraukset. Toisin toimivat auttavat epäsuorasti säilyttämään Saddamin vallassa päinvastaisista väitteistä huolimatta ja mahdollisesti osittain tahattomasti. Selittäkää tämä Basran asukkaille, joita heidän oma Irakin armeijansa tulittaa.
Tämä ei auta kansainvälistä oikeutta ja Irakin kansaa vähääkään. Kriisi osoittaa jälleen kerran piinallisen selvästi, että tarvitsemme eurooppalaista ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja viime kädessä eurooppalaisia puolustusvoimia, jotta voimme toimia seuraavan kriisin yhteydessä. On turhaa esitelmöidä muille kansainvälisistä arvoista, jos emme voi itse toteuttaa kansainvälistä oikeutta.
Mielestäni Eurooppa-neuvoston huippukokous ei onnistunut välttämään umpikujaa toisessa käsittelemässään aiheessa, joka oli Lissabonin prosessi. Tietenkään emme näin ollen edisty taloudellisessa vapauttamisessa. Kaikki hyvät aikomukset ovat hyviä, mutta toivoisin, että komissio määrää toimenpiteiden täytäntöönpanolle tiukan aikataulun, niin että jäsenvaltioita voidaan muistuttaa velvollisuuksistaan.
Tämän vuoksi pidän komission jäsenen Montin aloitetta, joka koskee Ranskan kansallisen sähkölaitoksen Electricité de Francen tapauksessa kielletyn valtiontuen tutkimista, erittäin tervetulleena. On erittäin tärkeää, että toteutamme sisämarkkinat voidaksemme kilpailla edelleen Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa.

Patakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, valitan ensin Kreikan kommunistiseen puolueeseen kuuluvien parlamentin jäsenten puolesta sitä, että puhemies Cox esti sodanvastaisen mielenosoituksen, minkä johdosta jäsenet joutuivat vastatusten henkilöstön kanssa.
Edes nykyään, kun imperialismi raivoaa Bagdadissa ja Basrassa, Simitisiä ei kiinnosta se, että kansaa murhataan Irakissa parhaillaan, vaan häntä kiinnostaa yksinomaan mahdollisuus lisätä suurliiketoiminnan voittoja. Simitis ei välittänyt ilmaista vähäisintäkään kritiikkiä hyökkääjiä kohtaan edes kunnioittaakseen kansamme ylivoimaisen enemmistön tunteita miljoonien tuomitessa tämän laittoman ja rikollisen imperialistisen hyökkäyksen ja vaatiessa sen välitöntä lopettamista. Hän puhui tietenkin tarpeesta palauttaa rauha alueelle imperialistien voiton jälkeen, mutta hänen pääasiallinen huolenaiheensa oli, kuinka Irak jaetaan.
Euroopan unionin osallisuuden vahvisti myös Eurooppa-neuvosto, joka muodostuu pääasiallisesti sotaan aktiivisesti osallistuvista Euroopan unionin jäsenistä ja muista hyökkääjille erilaisia apuvälineitä tarjoavista valtioista, joiden osalta puheenjohtajavaltio on listan kärjessä. Päätöslauselmaesityksiä Euroopan parlamentissa allekirjoittavat ja niitä tukevat henkilöt, jotka eivät selkeästi ja rehellisesti tuomitse tätä rikosta ja vaadi lopettamaan sitä pikaisesti, ovat yhtä lailla osallisia tähän.
Kansallista riippumattomuuttaan puolustava kansa uhkui vastarintaa likaista imperialistista sotaa kohtaan, joka oli vastoin ihmisten oikeudentajua ja sai aikaan valtavia ja jatkuvia mielenosoituksia. Sota oli erinomainen tilaisuus voimistaa niin sanottua Lissabonin strategiaa ja edistää toimenpiteitä hyökkäyksen edistämiseksi. Hyökkäys heikentää kilpailukyvyn nimissä suoraan työllisyyttä sekä työläisten sosiaaliturvan alaan kuuluvia oikeuksia ja heidän eläkeoikeuksiaan.
Tämä politiikka herättää reaktioita tulevaisuudessa. Työläiset, nuoret ja kokonaiset kansat ryhtyvät vastustamaan sitä ja liittoutuvat muodostaen omat rintamansa tätä imperialistista voimapolitiikkaa vastaan muuttaakseen valtatasapainoa ja kukistaakseen tämän turmeltuneen ja barbaarisen järjestelmän.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tuntuisi todellakin hieman oudolta keskustella huippukokouksen muista aiheista kuin Irakista, erityisesti, kun otetaan huomioon, että eräät muut huippukokouksessa käsitellyt aiheet eivät varsinaisesti auta meitä luomaan nykyistä oikeudenmukaisempaa ja rauhallisempaa maailmaa.
Otan esiin tiettyjä näkökohtia, joiden osalta tarkastelimme kerrankin - toisin kuin viime vuoden keväällä pidetyssä huippukokouksessa - kysymyksiä, jotka liittyvät jossain määrin oikeudenmukaisuuteen maailmassa. Esimerkiksi puheenjohtajavaltion päätelmien 60 kohdassa mainitaan kestävän kehityksen maailmanlaajuinen edistäminen. Päätelmissä mainitaan myös yritysten sosiaalisen ja ympäristönäkökohtiin liittyvän vastuun edistäminen EU:n tasolla ja kansainvälisesti. Toivon, että myös sopimusten oikeudenmukainen ja avoin tekeminen - sen sijaan että rahan annetaan ratkaista - ja muut vastaavat kysymykset kuuluvat siinä tarkoitettuihin aiheisiin.
Päätelmissä mainitaan myös kestävän ja oikeudenmukaisen kaupan edistämisen keinot. Ihmettelen, ovatko jotkin muut tässä kevään huippukokouksessa laatimamme politiikat itse asiassa näitä pyrkimyksiä vastaan, ja olemmeko pyrkineet kannustamaan kestävän kehityksen mukaisia vientiluottoja, kun otetaan huomioon, että yli 50 prosenttia tiettyjen jäsenvaltioiden vientiluottomääristä suuntautuu asekauppojen jatkuvuuden varmistamiseen.
Toivon, että kiinnitämme tämän kevään huippukokouksen jälkeen huomiota niihin toimintatapoihin, joista puhuimme siellä. Toivon, että toteutamme niitä vakavasti, koska meidän on tarkasteltava tavoitetta, jonka mukaan meistä on tultava maailman kilpailukykyisin talous, miettimällä, mitä seurauksia muun maailman häviäjät joutuvat kestämään, jos meistä tulee voittajia, ja kuinka tämä edistää vakautta, tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta maailmassa.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toivon parlamentilta maltillisuutta ja suvaitsevaisuutta. Loppujen lopuksi kyse on Euroopan yhdentymisen kulmakivistä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä yritti esittää päätöslauselman neuvoston julistuksen pohjalta. Valitettavasti yksimielisyyden saavuttaminen tuntuu tässä tilanteessa mahdottomalta. Eräät esiin tuoduista lähestymistavoista näyttävät tähtäävän käytännössä siihen, että Euroopan unioni osallistuisi sitoutumattomien maiden liikkeeseen.
Ryhmäni puolestaan vaatii, että transatlanttinen kumppanuus asetetaan etusijalle kehitettäessä Euroopan unionin strategioita. Yhdymme tältä osin neuvoston näkemykseen. Tämän vuoksi on jossain määrin yllättävää kuulla komission kehuvan aloitetta, joka koskee yhteistä puolustusta EU:n alueen ulkopuolella. Sitä voitaisiin nimittää yhteisön ulkopuoliseksi hankkeeksi. Kenenkään ei pitäisi kohottaa kulmakarvojaan, jos nyt esitetään vielä muita ehdotuksia.
Neuvosto käytti paljon aikaa keskustellakseen innokkaasti odotetusta sodanjälkeisestä ajasta. Se vaati yksiselitteisesti Euroopan unionia osallistumaan Irakin jälleenrakentamiseen. Onnittelen neuvostoa tämän johdosta. Korostan kuitenkin, että tällä hetkellä meiltä edellytetään humanitaarista apua suurimmassa hädässä oleville. Olisin toivonut tältä osin yksityiskohtaisempia tietoja komission toteuttamista toimista. Tämä tavoite yhdistää varmasti meidät kaikki, ja olemme toivottavasti valmiita toimimaan Euroopan lipun alla pyrkiessämme saavuttamaan sen.
Viivytteleminen ei tule kyseeseen myöskään Lähi-idän konfliktin lopettamisessa. Myös tämän kysymyksen osalta olisin pitänyt komission kommentteja tervetulleina. Arvoisa puhemies, kukaan oikeamielinen henkilö ei pidä tätä tai mitään muutakaan sotaa tervetulleena. On kuitenkin selvää, että meidän on puututtava kansainväliseen terrorismiin ja muihin mahdollisiin turvallisuusuhkiin. Lisäksi Irakin kansa on vapautettava siitä täydellisen orjuuden tilasta, jota se on joutunut kestämään tähän asti.

Roure (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikuttaa siltä, että Irakin ongelma on jakanut maailman kahteen vastakkaiseen leiriin. Rauhan puolesta mieltään osoittaneet ovat kuitenkin nousseet kaikkialla Euroopassa ja kaikkialla maailmassa vastustamaan maailman voimakkainta sotilasmahtia. Yhdysvallat hyökkäsi Irakiin ilman YK:n turvallisuusneuvoston tukea, mutta tiedämme nyt, että sen taistelusuunnitelmat olivat olleet valmiina jo kauan aikaa. Uskoimme, että Irakin kysymys oli mahdollista ratkaista rauhanomaisesti tarkastajien väliintulon ansiosta, mutta päätös oli jo tehty.
Kaikista Lähi-idän sodista on aina seurannut katastrofi. Minkä vuoksi emme ota opiksi aikaisemmista virheistämme? Rakentaessamme Eurooppaa periaatteenamme on oikeus eikä voimankäyttö. Emme voi kuitenkaan kieltää, että Euroopan unioni on todellisessa kriisissä. Mitä oikeutta tarkoitamme? Kuinka voimme unohtaa Maastrichtin sopimuksen 11 artiklan, jonka mukaisesti kaikkien jäsenvaltioiden on määriteltävä yhteinen turvallisuuspolitiikka ja toteutettava sitä Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan mukaisesti? Olemme pitäneet YK:n peruskirjaa pilkkanamme. Peruskirjan 2 artiklan mukaan kaikkien valtioiden on pitäydyttävä uhkaamasta väkivallalla minkään valtion alueellista koskemattomuutta tai poliittista riippumattomuutta ja käyttämästä väkivaltaa kyseistä koskemattomuutta tai riippumattomuutta vastaan. Miksi emme noudata enää kyseistä artiklaa? Onko tämä osoitus siitä, ettei ole enää mitään lakia, sopimusta tai peruskirjaa, jonka nojalla tarpeeton voimankäyttö voitaisiin estää? Tämä on pelottava ajatus. Se olisi demokratian tappio, emmekä hyväksy sitä. Tämä sota on moraalinen katastrofi. Yhteiskuntamme pääperiaatteita ei voida polkea jalkoihin tällä tavalla.
Minkä hinnan joudumme maksamaan siitä, ettemme osaa ottaa opiksemme aikaisemmista tapahtumista ja että olemme viivytelleet liian kauan sellaisen poliittisen Euroopan rakentamisessa, joka pystyisi kohtaamaan Yhdysvallat rohkeasti? Meidän on aika toimia nyt, jos haluamme voimakkaan ja riippumattoman Euroopan. Meidän on aika ottaa käyttöön yhteinen puolustuspolitiikka, ja meidän on varustauduttava sen edellyttämällä tavalla. Meidän on edistyttävä ja huolehdittava siitä, että tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta onnistuu tehtävässään. Meidän on myös rakennettava yhdessä hyvä tulevaisuus.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, suurin osa yleisöstä iloitsisi, jos EU:n johtajat todella saavuttaisivat viime viikolla asetetut päämäärät, jotka koskevat YK:n keskeistä roolia, EU:n ulko- ja puolustuspoliittisia valmiuksia ja transatlanttisen kumppanuuden vahvistamista. Johtajamme tuottavat meille pettymyksen. Eräs tämän laittoman sodan harvoista valoisista puolista on, että yhä useammat ihmiset jopa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ymmärtävät, kuinka ratkaisevaa Euroopan yksiäänisyys on.
Chiracin olisi ymmärrettävä, että on liiankin helppoa tehdä EU:sta USA:n kilpailija. Blairin on ymmärrettävä, että kumppanuus Washingtonin kanssa saavutetaan Brysselin kautta. Huippukokouksen päätelmissä ei viitata Irakin osalta kurdien hallintoalueen säilyttämiseen pohjoisessa. Kurdeja on petetty usein, mutta tällä kertaa meidän on taattava heidän vapautensa ja identiteettinsä. Heille on taattava itsehallinto demokraattisessa Irakissa, jonka valtiomuotona on liittovaltio.
Yhdyn ehdottomasti näkemykseen, jonka mukaan Irakin on noudatettava sotavankeja koskevia Geneven yleissopimuksia, mutta eikö Rumsfeld ole tekopyhä vaatiessaan sitä, kun tällainen suojelu evätään Guantanamo Bayssä laittomasti vangittuina olevilta henkilöiltä?

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Irakia vastaan käydään imperialistista sotaa. Kansaa murhataan joukoittain, jotta puoli tusinaa öljykartellia ja muuta yritystä voisi jakaa kortit ja markkinat uudelleen keskenään. Tämänhetkinen sota on johdonmukainen jatko niin monille muille aikaisemmille sodille, joita Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen kaltaiset suurvallat, mutta myös toisinaan yhdessä ja toisinaan toisiaan vastaan toimivat Saksa ja Ranska ovat käyneet Lähi-idän riistämiseksi ja sen vaurauksien ryöstämiseksi.
Tekopyhillä puheilla vapaudesta, demokratiasta ja Saddam Husseinin diktatuurin tuomitsemisesta ainoastaan naamioidaan rosvosota. Samalla kun maailman kahden tärkeimmän suurvallan armeijat edelleen ruhjovat Bagdadia pommeillaan ja jättävät Basran asukkaat kuolemaan nälkään ja janoon, niiden suuryritykset tekevät jo meheviä sopimuksia kuin haaskalinnut, jotka nahistelevat saaliikseen valitsemansa maan yläpuolella. Eurooppa-neuvostossa Irakin vastaisiin voimatoimiin osallistuvien valtioiden ja sodan vastustajiksi ilmoittautuneiden valtioiden ministerit kokoontuivat yhteen laatiakseen yhteisen julistuksen ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Mikä voisi kuvata paremmin sitä, että mielipide-eroistaan huolimatta he ovat kuitenkin kaikki samassa juonessa?

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tietenkin Irakissa tarvitaan demokratiaprosessia, mutta sota ei ole koskaan ratkaisu. Se on epäoikeudenmukainen, koska siinä tapetaan viattomia ihmisiä, ja kuten arabialaisessa sananlaskussa todetaan, tappaja ei ole koskaan hyväntekijä. Vaikka valtaenemmistöä edustava yleinen mielipide on sodanvastainen, neuvosto on edelleen hiljaa, vaikka meidän olisi pitänyt tuomita sota.
On yksinkertaistamista kuvitella, että Yhdysvaltojen tavoitteena on energiavarojen hallinta. Myönnettäköön, että Bush on onnistunut saattamaan kaksinkertaisen voimannäytteen onnelliseen päätökseen. Hän on saanut ihmiset unohtamaan sen, että hänen maansa käy läpi sosiaalista ja taloudellista kriisiä ja että Israelin miehitysarmeija murhaa päivittäin tusinoittain palestiinalaisia. Israel rikkoo edelleen kansainvälistä oikeutta täysin rangaistuksetta. Eikö tosiasiallisina tavoitteina kuitenkin ole maailman amerikkalaistaminen ja Lähi-idän geopoliittisen kartan uudelleenlaatiminen?
Euroopan unionin on osallistuttava aktiivisesti rauhan palauttamiseen .Sen on autettava luomaan olosuhteet, joissa kansojen oikeuksia voidaan kunnioittaa ja joissa valtioiden alueellinen loukkaamattomuus ja suvereniteetti voidaan taata. Tämän vuoksi sen on kuitenkin laadittava itselleen pikaisesti yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Euroopan tulevaisuus on tämän varassa. Haluammeko, että Eurooppa koostuu Amerikan valtakunnan palveluksessa olevista sotilaista vai perusoikeuksia noudattavista itsenäisistä kansalaisista? Jäsenvaltioiden on tehtävä YK:n turvallisuusneuvoston seuraavassa kokouksessa laaja-alainen aloite lain voiman palauttamiseksi tilanteessa, jossa voimankäytöstä on tullut vallitseva käytäntö.

Tajani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, neuvostossa on toisistaan eriäviä näkemyksiä tällä viikolla tehdyistä valinnoista, mutta jos haluamme poliittisesti vaikutusvaltaisen Euroopan, meidän on suuntauduttava tulevaisuuteen ja työskenneltävä tulevaisuuden Euroopan puolesta. Euroopalla on oltava yhtenäinen ulkopolitiikka ja yhtenäinen puolustuspolitiikka, jotta se voisi saavuttaa kansainvälisen johtoaseman ja taata rauhan rajojensa ulkopuolella. Meidän on saavutettava tämä tavoite tämän vuoden toisen puoliskon kuluessa, ja minun on tässä yhteydessä vastattava Watsonin esittämiin epämiellyttäviin huomautuksiin; hän ei selvästikään ole oikein perillä asioista eikä ymmärrä, mitä Euroopan puolesta toimiminen tarkoittaa. Hänen mielestään Euroopan puolesta toimiminen edellyttää selvästikin myöntymistä, mutta voisimme ehkä rakentaa paremman Euroopan kieltäytymällä toisinaan. Olisi erittäin vakava poliittinen erehdys olla puuttumatta nykyiseen jakautumiseen. Italian hallituksen tämänsuuntaiset lausunnot antavat meille selvästikin toivoa, ja oletan, että puheenjohtaja Prodi on yhtä mieltä Italian pääministerin kanssa tavatessaan tämän perjantaina Roomassa.
Tulevaisuuden voimakasta ja vaikutusvaltaista poliittista Eurooppaa ei voida kuitenkaan luoda Amerikan-vastaisen asenteen avulla. Tämä on tärkeää tuoda esiin tässä istuntosalissa, koska jotkut asettavat länsimaiden suurimman demokratian ja Saddam Husseinin hirmuvaltaisen rikollisen hallinnon samalle viivalle. Tappajan nimi on Saddam Hussein; emme voi emmekä saa niputtaa Bushia ja Saddamia yhteen hokemalla "ei Bushia eikä Saddamia". Euroopan yhtenäisyyden voimistuttua jälleen Euroopan on osallistuttava suoraan YK:n alaisuudessa uuden irakilaisen demokratian rakentamiseen. Sitä ennen sen on autettava vastaamaan niihin humanitaarisiin tarpeisiin, jotka ovat seurausta konfliktista, jonka Saddam Hussein olisi voinut välttää hyväksymällä hänelle ehdotetun ja jäsen Pannellan useita kertoja mainitseman maanpaon. Euroopan on ylläpidettävä suhteita maltillisiin arabivaltioihin sekä pyrittävä luomaan turvalliset olot Israeliin ja rakentamaan uusi palestiinalaisvaltio: lyhyesti sanottuna Euroopan on taattava rauha Välimeren maissa ja Lähi-idässä.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto ilmoitti 17. helmikuuta, että Yhdistyneet Kansakunnat on jatkossakin keskeinen tekijä kansainvälisen järjestyksen ylläpitämisessä ja että se halusi onnistua Saddam Husseinin rauhanomaisessa aseistariisumisessa. Se totesi, että kaikki eurooppalaiset haluavat juuri tätä. Lisäksi se ilmoitti tukevansa YK:n tarkastajia, vaikkakaan se ei halunnut tarkastusten jatkuvan loputtomiin; itse asiassa tarkastajat olivat esittäneet aseistariisuntaa koskevan suunnitelman, jolla oli määräaika. Olemme tänään täällä parlamentissa edustaaksemme erityisesti niitä neuvoston tarkoittamia yleistä mielipidettä edustavia eurooppalaisia, jotka haluavat saattaa vastuuseen ennen kaikkea ne Euroopan hallitukset, jotka ovat tukeneet ehdottomasti tuomitsemaamme yksipuolista sotaa ja jotka avustavat sitä ja osallistuvat siihen. Seitsemäs päivä on meneillään, ja dramaattiset tapahtumat osoittavat, ettei kyse ole salamasodasta.
Sodanvastainen mielipiteemme ei ole kuitenkaan osoitus siitä, että suosimme kyseistä hallintoa, jonka on vastattava rikoksistaan kansainvälisissä tuomioistuimissa. Se ei ole myöskään osoitus siitä, että suhtautuisimme välinpitämättömästi siihen vaaralliseen tiehen, jolle kansainvälisen oikeuden rikkominen johtaa, tai moniin muihin rikkomuksiin, kuten kiellettyjen aseiden käyttöön, Irakin kansan kärsimyksiin, vankien kohteluun ja kurdien kohtaloon. Lisäksi on otettava huomioon Lähi-idän kysymys. Jotkut voimatoimiin syyllistyneet tahot ovat väittäneet, että tämä sota ratkaisee Lähi-idän ongelman. Olemme eri mieltä. Asiat ovat menossa yhä huonompaan suuntaan: toisaalta sota auttaa äärijärjestö Hamasia, ja toisaalta Israelin armeija jatkaa yhä toimiaan.
Lopuksi kysyn Euroopan hallituksilta, kuinka ne hyötyvät tästä hirveästä kokemuksesta? Jäsenvaltioita kehotan sisällyttämään Euroopan ulkopolitiikkaan liittovaltiopiirteitä, sillä muuten emme pysty luomaan yhteistä politiikkaa. Ettekö huomaa, että jopa ilman tällaisia valtuuksia komissio on tällä hetkellä keskeisessä asemassa, kun taas korkea edustaja on menettänyt asemansa erimielisyyksienne vuoksi? Kuten Balkanien tilanteessa, olemme jälleen voimattomia ratkaisevalla hetkellä. Muistakaa, että yhteensä 15-25 kestävien etujen mukaista kansallista politiikkaa eivät riitä eurooppalaisen ulkopolitiikan perustaksi.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puhun Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivisen puolueen valtuuskunnan nimissä samanaikaisesti kuin Irakissa taistellaan meidän kaikkien nimissä omaan kansaamme kohdistuvan uhkan poistamiseksi ja irakilaisten vapauttamiseksi tyrannistaan. Kuinka häpeällistä onkaan, että tässä istuntosalissa on niin paljon Saddam Husseinin puolustajia. Kuunnellessani heitä ymmärrän nyt suuren valheen käsitteen.
Annan tunnustusta brittiläisille, yhdysvaltalaisille ja muille Irakissa taisteleville asevoimille ja esitän osanottoni niille asevelvollistemme perheille, jotka ovat menettäneet läheisensä. Oma Itä-Anglian vaalipiirini on menettänyt Marhamin kuninkaallisten ilmavoimien Tornado-koneita Norfolkissa. Colchesterin 16. ilmahyökkäysprikaati on myös selkeästi etulinjassa konfliktin kannalta, samoin kuin yksiköt kaikkialta Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
Kiitämme Espanjan, Portugalin, Tanskan, Italian, Alankomaiden, Bulgarian ja niin monien muiden Euroopan hallitusten koalitiolle antamaa voimakasta moraalista ja käytännön tukea. Tämä konflikti olisi kuitenkin voitu välttää, jos kansainvälinen yhteisö olisi puhunut todella päättäväisesti ja osoittanut Saddamille selvästi, että koko yhteisö oli yhdessä päättänyt riisua nopeasti hänen hallintonsa aseista.
Todettakoon, että Irakin sotaa edeltävien diplomaattisten vehkeilyjen taustalla oli juuri se sama katkera amerikkalaisvastaisuus, joka innoittaa niin monien parlamentin jäsenten ja muiden tahojen pyrkimyksiä luoda erilliset EU-rakenteet niiden rakenteiden tilalle, joissa yhdysvaltalaisilla ystävillämme on avainrooli. Tarkoitan erityisesti Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, jossa ei ole kyse turvallisuudesta, vaan EU:n valtioluonteen pönkittämiseksi käytettävistä ulkoisista merkeistä. Kyseisen politiikan avulla ei paranneta sotilaallisia valmiuksia, vaan ainoastaan luodaan ylimääräisiä ja jakavia rakenteita, joista tärkeät liittolaiset suljetaan tarkoituksellisesti pois.
Meidän on aika toimia täsmälleen päinvastoin. Kun Irakin konflikti on ohi, pohjoisamerikkalaisten ja samanhenkisten eurooppalaisten on toteutettava tarvittavat poliittiset ja aineelliset sitoumukset transatlanttisen liiton vahvistamiseksi ennen kuin se on liian myöhäistä. Meidän on luotava länsimainen strateginen kulttuuri uudelleen.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdysvaltalaisen Thomas Friedmannin mukaan tämä sota olisi voitu välttää, mutta se oli selvästi harkittu. Alain Pelletin Le Monde -lehdessä esittämän näkemyksen mukaan hyökkäys on hyökkäys, vaikka sen toteuttajana olisi suuri demokraattinen valtakunta ja vaikka sen tarkoituksena olisi verisen tyrannian kukistaminen. Myös se, että tämä hyökkäys alkoi juuri silloin, kun turvallisuusneuvosto ja tarkastajat alkoivat onnistua pitämään Saddam Husseinin hallinnon kurissa ja riisua sitä aseista, on siitä osoitus. Minuun vaikuttaa erityisesti se, että osa Euroopan hallituksista on aiheuttanut monia kuolemia ja vaurioita sekä todellakin laaja-alaista tuhoa jo muutenkin köyhtyneessä maassa tai ainakin pitää sellaisia asioita hyväksyttävinä, sillä tämänkaltaiset yksityiset sodat saattavat myös levitä erittäin helposti.
Olen kuitenkin helpottunut siitä, että eurooppalaiset tuomitsevat tämän sodan ja etteivät he halua tanssia sokeasti ja kritiikittömästi Yhdysvaltojen hallinnon pillin mukaan. Eurooppalaiset antavat meille toivonaiheen; heidän rauhanrakkautensa olisi oltava perusta, jolle luomme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme. Koska Yhdysvallat on sotilaallinen supervalta, maan toiminnassa on kuitenkin aina sotilaallinen puoli. Meidän on yksinkertaisesti valmistauduttava pohtimaan, mihin käytämme sotilasmenomme.
Rohkeuttamme koetellaan kuitenkin taas pian. Samalla kun Yhdysvaltojen hallintoon läheisesti liittyville yhtiöille, joista voidaan mainita esimerkiksi eräs Halliburtonin tytäryhtiö, myönnetään miljardien arvoisia julkisen sektorin sopimuksia, ja kun sanomalehdissä julkaistujen tietojen mukaan myös brittiläiset yritykset jonottavat Amerikassa saadakseen palansa kakusta, Eurooppa järjestää humanitaarista apua, mutta tämä ei riitä. Meidän on käytettävä turvallisuusneuvoston valtuutusta saadaksemme merkittävän roolin siinä Irakin jälleenrakentamisessa, jonka seurauksena kaikki - sunnit, shiiat ja kurdit - voivat elää vapaina ja rauhallisesti ilman diktatuuria joko kotimaassaan tai ulkomailla. Mikäli oletetaan, kuten itse oletan, ettei kenelläkään ole tarvittavaa päättäväisyyttä panna Palestiinaa ja Israelia koskevia YK:n päätöslauselmia täytäntöön, oikeudenmukaisen ratkaisun löytäminen Lähi-idässä edellyttää jälleen Euroopan toimia.
Toivon kuitenkin, että Yhdistynyt kuningaskunta ja joukko muita tämän Yhdysvaltojen sodan tukijoita ottavat myös Euroopan huomioon ja alkavat vähitellen ymmärtää, että halukkaiden koalitiossa ainoastaan USA:n tahdolla on merkitystä. En usko, että Eurooppa tyytyy poimimaan muiden jälkeensä jättämät palaset; meillä on päinvastoin oltava oma identiteetti ja oma yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka.
Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat. En pidä Irakissa parhaillaan raivoavaa sotaa Yhdysvaltojen yksityisenä sotana. Ollakseen sellainen sillä on liian monia vaikutuksia sekä ympäröivään alueeseen että Eurooppaan. Tämän vuoksi on myös tarpeetonta miettiä, olisiko se voitu estää. Saddam Hussein olisi varmasti voinut estää sen noudattamalla edes yhtä YK:n turvallisuusneuvoston antamasta seitsemästätoista päätöslauselmasta. Eräänä hänen ensisijaisista tehtävistään olisi ollut antaa hänen joukkotuhoaseilla joukoittain tuhoamalleen kansalle tilaisuus ihmisarvoiseen elämään takaamalla, että maahan kohdistetut pakotteet olisi voitu poistaa.
Voimme ainoastaan toivoa ja pyrkiä tekemään voitavamme estääksemme sen, että nämä viattomat ihmiset joutuvat maksamaan korkean hinnan tämän hallinnon ja sen aiheuttaman sodan vuoksi. Ymmärrän myös, miksi monet ihmiset siirtyvät kaduille eräänlaisessa voimattoman raivon tilassa, koska he uskovat, ettei sodankäynti voi olla laillinen poliittinen väline 2000-luvulla. Tunnen myötätuntoa myös katolista kirkkoa ja paavia kohtaan. Heidän viime hetkeen asti jatkuneiden aseellisen konfliktin estämiseen tähdänneiden yritystensä vaikuttimena oli loppujen lopuksi huoli Irakin kristitystä vähemmistöstä, mutta yritykset eivät valitettavasti johtaneet tämän parempiin tuloksiin. Diplomatialla ei ollut vähäisintäkään onnistumisen mahdollisuutta, ja kaikki toisen maailmansodan jälkeen rauhan turvaamiseksi luodut instituutiot - YK, Nato ja Euroopan unioni - ovat kärsineet vahinkoa.
Meidän eurooppalaisten on vain vastattava vielä siihen, haluammeko edelleen vaikuttaa historiankulkuun vai haluammeko jättäytyä sivuun. Mikäli haluamme osallistua edelleen, ensimmäisenä tehtävänämme on muotoilla transatlanttinen kumppanuus uudelleen, ja toinen tehtävämme on määritellä ne toiminta-alat, joilla Euroopan unionilla on turvallisuuspoliittinen vastuu. Tämän perusteella olisi myös määriteltävä tällaisen politiikan toteuttamiseen myönnettävät voimavarat. Kaiken politiikan on joka tapauksessa perustuttava kaikkien yhteisiin etuihin ja tähdättävä siihen, että Eurooppa voi olla yksi moninapaisen maailman navoista.

Poos (PSE).
Arvoisa puhemies, suurin osa viime tammikuun 30. päivänä kokoontuneesta Euroopan parlamentista ilmoitti vastustavansa yksipuolisia sotatoimia Irakissa, mikä on täysin sopusoinnussa eurooppalaisten yleisen mielipiteen kanssa. Totesimme, ettei tällainen sota olisi kansainvälisen oikeuden eikä YK:n peruskirjan mukainen.
Laiton uuskolonialistinen sota on käynnissä. Sen todellinen luonne on nähtävissä joka päivä. Sen sijaan, että se tuomittaisiin ja että turvallisuusneuvostoa pyydettäisiin takaamaan, että kansainvälistä ja alueellista rauhaa aletaan kunnioittaa välittömästi, 20. maaliskuuta kokoontunut Eurooppa-neuvosto pääsi yksimielisyyteen ainoastaan eräästä suhteellisen ongelmattomasta julistuksesta. Julistuksen mukaan YK:lla on edelleen oltava keskeinen asema kriisin aikana ja sen jälkeen. Tässä käytetty ilmaus "edelleen" on epäilemättä huono vitsi, joka on päässyt asiakirjaan vahingossa, koska kuten kaikki tiedämme, Yhdysvallat uhmasi YK:ta ennen kriisiä ja sysäsi sen syrjään kahden Euroopan unionin jäsenvaltion avustuksella. Se, ettei komissio ole esittänyt mitään virallisia ehdotuksia, ja yksimielisyysperiaatteen noudattaminen ovat epäilemättä selitys sille, miksi Eurooppa-neuvosto ei pystynyt valvomaan Euroopan unionin etuja eikä ilmaisemaan voimakkaasti ja selvästi, että unionin etuja suojellaan parhaiten monenvälisten toimien avulla ja että oikeusvaltioperiaatteen noudattaminen on aina suotavampaa kuin voimankäyttö.
Presidentti Bush on nyt saanut aina haluamansa sodan, josta hän päätti jo kauan sitten. Kuten eräs ranskalainen sanomalehti kuvasi häntä, hän on eräänlaisen uuden tohtori Outolemmen asemassa. Nyt on saatu täysin riittävät todisteet siitä, että jotkin jäsenvaltiot eivät halua itsenäistä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Poliittinen Eurooppa rakennetaan näin ollen ilman niitä, kuten rahaliittokin aikoinaan.

Stenmarck (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Lissabonin tavoitteet asetettiin jo joitain vuosia sitten. Sen jälkeen on lausuttu monia kauniita sanoja Lissabonin prosessin merkityksestä. Tavoitteena oli saavuttaa Yhdysvaltojen taloudellista tilannetta vastaava tilanne vuoteen 2010 mennessä. Valitettavasti tämä on ollut enimmäkseen pelkkää puhetta. Työmarkkinoiden tarvittavia uudistuksia, joita kasvu ja työpaikkojen lisääminen edellyttäisivät, ei ole vieläkään toteutettu. Esimerkiksi kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttaminen olisi yhtä tärkeää, mutta sitäkään ei ole toteutettu.
Yhdysvaltojen kanssa suoritettava vertailu osoittaa selvästi, kuinka kaukana olemme Lissabonissa asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta. Vaikka kasvu on merkittävästi suurempaa Yhdysvalloissa kuin EU:ssa, Yhdysvaltojen taloudellista tilannetta pidetään hyvin huolestuttavana. Yhdysvaltalaiset ovat tuoneet selvästi esiin, etteivät he aio vain seurata sivusta, kun talous heikkenee. Niinpä he ovat tehneet merkittäviä veroleikkauksia. Myös EU:n jäsenvaltioiden olisi toimittava näin, vieläpä pikaisesti. Jos Yhdysvaltojen kaltainen maa, jossa verot ovat suhteelliset matalat, voi laskea niitä edelleen, niin mitä todennäköisimmin myös EU:n jäsenvaltiot, joissa verotus on kauttaaltaan huomattavasti korkeampaa, voivat toimia samoin.
Eurooppa-neuvostossa keskusteltiin työllisyysstrategiasta, mutta mikään tällainen strategia ei koskaan lisää kasvua ja vähennä työttömyyttä. Oikoteitä ei ole. Emme tarvitse enempiä kauniita sanoja tai ylpeitä julistuksia vaan toimintaa. Niin kauan kuin EU ainoastaan puhuu Yhdysvaltojen toimiessa, taloudellinen ero vain kasvaa entisestään Amerikan eduksi. Vuosi 2010 pakenee yhä kauemmas tulevaisuuteen.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, en tietenkään puhu kollegani Sakellarioun puolesta, mutta koska hän on estynyt käyttämästä puheenvuoroaan, on minun vuoroni.
Siirryn heti aiheeseeni, joka on Afganistan. Afganistanin kysymyksessä liittouduimme oikean asian puolesta tehdäksemme osuutemme; olimme kaikki iloisia terrorismin torjumisessa saavuttamastamme menestyksestä Afganistanissa, ja olimme yksimielisiä siitä, etteivät maapallon ihmiset - muslimit sen enempää kuin kristitytkään - saa sotia keskenään. Juuri tämän vuoksi onnistuimme Afganistanissa, sillä pystyimme osoittamaan muslimeille, että terroristit oli voitettava yhdessä heidän kanssaan.
Irakin tilanne on kuitenkin aivan erilainen. Emme ole vielä onnistuneet vakuuttamaan Irakin muslimeja siitä, että sota on siellä yhtä välttämätön kuin se oli Afganistanissa, ja ymmärrän hyvin heidän epäilynsä. Vaikka sodalle ei ole riittäviä perusteita, se on valitettavasti tosiasia. Pelkään, että joudumme tämän vuoksi käsittelemään muslimien ja kristittyjen välisiä valtavia näkemyseroja sodan päätyttyä. On luultavaa, että joudumme aloittamaan monet vuosikymmenien aikaisista ponnisteluistamme uudelleen sodan päätyttyä. Joidenkin asioiden osalta meidän on aloitettava uudelleen tyhjästä saadaksemme muslimit vakuuttumaan siitä, ettei kristityillä ole itse asiassa mitään heitä vastaan. Valitettavasti Irakin muslimeja ei voida saada vakuuttuneiksi siitä.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pahoittelen sotaa ja sitä, että se aloitettiin ilman YK:n valtuutusta ja ilman, että kaikkia mahdollisia keinoja olisi kokeiltu rauhanomaisen ratkaisun saavuttamiseksi. Pahoittelen kuitenkin myös sitä, että Saddam Hussein on jatkuvasti rikkonut YK:n päätöslauselmia uhmamielisesti. Ennen kaikkea olen pahoillani uhrien vuoksi ja pahoittelen inhimillistä kärsimystä, joka on epäilemättä paljon suurempi kuin mitä osaamme kuvitella.
Voimme toki tehdä muutakin kuin pahoitella ja toivoa, että sota päättyy pian. Meillä on edelleen vastuu tulevaisuudesta. Meidän on pyrittävä lievittämään kärsimystä tekemällä parhaamme humanitaarisen avun tarjoamiseksi pikaisesti. Meidän on lujitettava suhdettamme arabimaihin ja annettava Välimeren alueen vuoropuhelulle todellinen mahdollisuus onnistua. Meidän on mahdollisuuksiemme mukaan panostettava prosessiin, joka tähtää lopullisen rauhan saavuttamiseen Lähi-idässä. Meidän on myös muistettava korjata transatlanttiset suhteet samalla kun vaadimme kunnioittamaan riippumattomuuttamme.
Toivon löytäväni tämän kaiken päätöslauselmasta, josta äänestämme huomenna. Lopuksi meidän on kuitenkin ennen kaikkea tehtävä kaikki voitavamme korjataksemme Euroopan unionin jakautuminen. Jäsenvaltioidemme on käytettävä vanhaa, koeteltua ja hyväksi havaittua eurooppalaista reseptiä ja puhuttava toisilleen, myös ulkoasioihin ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä. Kaikkien jäsenvaltioiden on korkea aika tarkastella yhdessä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä puolustuspolitiikkaa uudella tavalla. Parhaiten tämä voidaan tehdä Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Sen eräs työryhmä käsittelee aktiivisesti ulkopolitiikkaa, ja eräs toinen työryhmä työskentelee aktiivisesti puolustuspolitiikan parissa.
Valmistelukunnan jäsenet ovat halukkaita puhumaan toisilleen ja kaikille; Irakin kriisiä seurannut jakautuminen ei ole jakanut heitä. Kannustakaamme valmistelukuntaa jakamaan valtansa uudelleen ja järjestäytymään siten, että poliittinen tahto tehdä yhteistyötä tulee mahdolliseksi ja että sitä kannustetaan tarvittaessa, ja patistakaamme hallitusten päämiehet toimimaan yhdessä erityisesti vaikeissa asioissa.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että komission puheenjohtaja Prodi toi esiin tämän sodan rahoituskulujen ja ihmiskunnan tarpeita varten käytettävissä olevien varojen välisen ristiriidan. Varojen törsääminen täysin keinotekoiseen sotaan ja voittoa tuottavien sopimusten myöntäminen sen jälkeen paikallisille suosikkiyrityksille samaisen sodan aiheuttamien tuhojen korjaamiseksi on varsin käsittämätöntä ja itse asiassa vastenmielistä.
(Suosionosoituksia vasemmalta)
Siirryn nyt kuitenkin kevään huippukokouksen taloudelliseen osaan, ja keskityn kahteen seuraavaan kysymykseen: innovointiin ja yrittäjyyden edistämiseen sekä ympäristönsuojeluun. Jokakeväinen huippukokous vaikuttaa minusta loputtomalta Delorsin valkoisen kirjan uusinnalta, ja on varsin käsittämätöntä, miksi näin toimitaan.
Tutkimuksen ja kehittämisen osalta haluan olla optimistinen. Olen iloinen siitä, että komission puheenjohtaja Prodi aikoo tarkastella EIP:tä, koska kyseinen instituutio on rehellisesti sanottuna tehoton eikä pysty auttamaan niitä yrityksiä, jotka voisivat olla innovatiivisia ja kilpailukykyisiä, jos niitä vain hieman autettaisiin. Hyvä Prodi!
Ympäristönsuojelun osalta tuon esiin älykäs energiahuolto -ohjelman, jonka esittelijä olen Euroopan parlamentissa. Komissio esitti kyseisen ohjelman monta kuukautta myöhässä - ohjelman olisi pitänyt alkaa tämän vuoden tammikuussa. Tällainen ei ole tehokasta, eikä se ole varsinkaan osoitus Lissabonin julistuksessa tarkoitetusta kilpailukyvystä ja dynaamisuudesta. Ikäväkseni totean, että neuvosto on supistanut tätä ohjelmaa. Esittelijänä mietin parhaillaan, olisiko hyväksyttävä supistettu ohjelma, joka todellisuudessa toteutuu, vai väiteltävä siitä, minkä olisi toteuduttava. Täsmennettäköön, että puheemme eivät ole tällä hetkellä sopusoinnussa tekojemme kanssa.

Bodrato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, me kaikki myönnämme, että jos Eurooppa ei ole yksiääninen, se on voimaton, mutta myös tässä keskustelussa vaikuttaa siltä, että Euroopan parlamentin on vaikea saavuttaa yksiäänisyyttä. Jos haluamme estää sen, että sota pysäyttää kehityksen kohti perustuslakisopimusta ja yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaa, meidän on estettävä Euroopan viime viikkoina jakanutta säröä syvenemästä. Olimme yksimielisiä Saddamin hallinnon tuomitsemisesta; meillä oli kuitenkin eriävät mielipiteet ennakoivaan voimankäyttöön perustuvasta yksipuolisesta sodasta, koska pääasiallisesti viattomat uhrit maksavat sodan hinnan ja koska sodanjälkeinen tilanne on vielä täysin epävarma. Mikä olisi tässä tilanteessa realistinen tapa toimia? Emme saa tehdä tilannetta entistäkin vaikeammaksi entisten liittolaisten välisen vuoropuhelun kannalta, jotka tuntevat suurta vastuuta maailman tulevaisuudesta. Meidän on osallistuttava humanitaarisen avun antamiseen ja annettava YK:lle tarvittavat valtuudet, jotta sillä olisi keskeinen rooli myös Irakin jälleenrakentamisen seuraavassa vaiheessa. Meidän on korjattava eurooppalaisten välirikko aloittamalla siitä, mikä yhdistää meidät. Kevään Eurooppa-neuvosto yritti ottaa tämän haasteen huomioon, ja tämän vuoksi myös puheenjohtaja Prodi muistutti meitä siitä, kuinka sota vaikeuttaa Euroopan taloudellista elpymistä. Parlamentin on pyrittävä vastaamaan myös tähän haasteeseen. Meidän on toteutettava rauhaa edistäviä toimenpiteitä - aloittamalla rauhasta Lähi-idässä - samoin kuin Euroopan poliittista yhtenäisyyttä edistäviä toimenpiteitä.

Lange (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston päätelmien E kohdan mukaan Euroopan unioni sitoutuu säilyttämään johtavan asemansa kestävän kehityksen edistämisessä maailmanlaajuisesti. Tämän vuoksi minulle on täysin selvää, että Irakin toimilla rikotaan neuvoston päätelmien E kohtaa, sillä Irakin sota ei edistä kestävää kehitystä. Se aiheuttaa kansalle kärsimystä ja saa aikaan tuhoa ja heikentää kauttaaltaan teollisuusmaiden asemaa maailmassa kestävän kehityksen kannalta. Rahaa tuhlataan sotaan sen sijaan, että sijoitettaisiin kestäviin investointeihin. Yhdysvalloissa on arvioitu, että sota maksaa parhaassa tapauksessa 90 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja pahimmassa tapauksessa 1 000 miljardia dollaria. Parasta tapausta kuvaava tilanne on jo ohitettu, koska sota on kestänyt jo kauemmin kuin 90:tä miljardia Yhdysvaltain dollaria koskevassa arviossa oletetaan. Se ylittää reilusti ne vähäiset 50 miljardia Yhdysvaltain dollaria, jotka kaikki teollisuusmaat yhteensä käyttävät vuodessa kehitysyhteistyöhön. Tämän vuoksi voimme todellakin todeta, että rahaa tuhlataan sen sijaan, että sen käytöllä edistettäisiin kestävää kehitystä.
Toiseksi olen saanut sen vaikutelman, että kestävä kehitys on siirretty luettelon loppuun jopa Euroopan unionissa. Myönteisten seikkojen osalta todettakoon, että päätelmissä viitataan ympäristöteknologian ja puhtaan liikenteen edistämiseen, mutta mielestäni meidän on yleisesti ottaen pyrittävä määrätietoisemmin teollisen yhteiskuntamme ekologiseen uudistamiseen, mikäli haluamme luoda työpaikkoja ja edistää kestävää kehitystä, koska muutoin emme saavuta kumpaakaan näistä tavoitteista. Tarvitsemme siten selkeitä kiintopisteitä sen osalta, mitä haluamme ja mitä menetelmiä aiomme käyttää voidaksemme seurata tavoitteiden toteutumista; kestävä kehitys edellyttää työllisyyspolitiikan tavoin selkeitä päämääriä ja selkeitä indikaattoreita, sillä kestävyys ei ole viikunanlehti, vaan nykyaikainen vaate, joka sopisi myös EU:lle.

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen joka kevät arvostellut sitä, että etenemme yhä kauemmaksi Lissabonin tavoitteista, emme siis lähesty niitä. Arvosteluni ei kohdistu niinkään neuvostoon - kaikkein vähiten puheenjohtajavaltioon Kreikkaan - tai komissioon. Arvostelun kärjen täytyy olla kansallisvaltioissa, niiden käsissä ovat avaimet siihen, että Eurooppa kehittyy. Lainaan itseäni suurempaa suuta eli Euroopan pyöreän pöydän ritareita, The European Round Table of Industrialists, joka lausuu huolensa sekä myös varoituksen sanan:

Van den Burg (PSE).
Haluan keskustella kolmesta aiheesta. Ensiksikin huomasin, että tässä huippukokouksessa korostettiin teollisuuspolitiikkaa ja yrittäjyyttä, mitä pidän perusteltuna nykyisessä epäsuotuisassa poliittisessa ja taloudellisessa tilanteessa. Meidän on korostettava reaalitaloutta. Mielestäni tämä olisi kuitenkin otettava huomioon myös muissa huippukokouksen päätelmissä mainituissa asioissa. Tätä nimitetään politiikan yhtenäisyydeksi. Mainitsen erityisesti yrityskauppadirektiivin, uuden yrityskeskittymien valvontajärjestelmän ja julkiset hankintamenettelyt. Olisi myös asianmukaista korostaa niiden vaikutuksia talouteen nykyistä enemmän. Pyydän neuvostoa ja komissiota kertomaan meille, millaisiksi ne arvioivat nämä vaikutukset.
Toiseksi totean, että neuvosto on päättänyt perustaa eurooppalaisen työllisyystyöryhmän. Tämä suunnitelma, joka tuotiin esiin tätä huippukokousta valmistelevassa täysistunnossa käydyssä keskustelussa ja joka oli Blairin, Chiracin ja Schroederin nerokas idea, hämmästytti minua, koska nämä samat hallitukset vaikeuttavat tulevia konkreettisia toimintasuunnitelmia. Viittasin tilapäiseen työllisyysdirektiiviin, jonka osalta ministerineuvosto ei ole vieläkään esittänyt yhteistä kantaa, vaikka direktiivi on hyvin tärkeä osoitus työmarkkinoilla tarvittavasta joustavuudesta ja turvallisuudesta. On erittäin ikävää, että kannan esittäminen kestää niin kauan. Olin hyvin hämmästynyt siitä, että neuvoston päätelmissä mainitaan nyt vuoden 2003 joulukuu, vaikka 6. maaliskuuta kokoontuneen ministerineuvoston mukaan tarkoituksena oli antaa yhteinen kanta kesäkuun istuntoon mennessä. Haluaisin tämän vuoksi, että tätä seikkaa täsmennetään. Työryhmän osalta todettakoon, että uudet ideat ovat aina tervetulleita, mutta käytännön toiminta ratkaisee.
Kolmas seikka koskee eläkkeitä. Huippukokous saattoi ensimmäisen eläkkeitä koskevan avoimen koordinoinnin kierroksen päätökseen. On hyvä, että toisesta kierroksesta on sovittu ja että myös nimenomaisesti ehdokasvaltiot osallistuvat siihen. Oletan - ja haluaisin tähän myös vahvistuksen - että vuodeksi 2004 suunniteltu väliarviointi on edelleen suunnitteluvaiheessa, ja toivoisin erityisesti, että komissio ja neuvosto esittävät käytännön ehdotuksia työvoiman liikkuvuutta koskevien ongelmien ja eläkkeisiin liittyvien vero-ongelmien ratkaisemiseksi.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en tiedä, pitäisikö minun ottaa kantaa eräiden parlamentin jäsenten esittämiin hysteerisiin huomautuksiin vai yksinkertaisesti sivuuttaa ne. Eräiden länsimaiden johtajia on vaadittu vastaamaan teoistaan kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Tällaiset lausunnot ovat ahdasmielisiä, vastuuttomia ja epäoikeutettuja, koska niiden esittäjät eivät vaadi samanlaista kohtelua Saddam Husseinille, joka yksin on vastuussa tästä kriisistä.
Millään yksittäisellä poliittisella ryhmällä tai kellään parlamentin jäsenellä ei ole yksinoikeutta rauhan asiaan. Ymmärrän, että tämä asia herättää voimakkaita tunteita. Euroopan unionin osoittamaan voimattomuuteen voidaan vastata kahdella tavalla. Eräs tapa on vastata loukkaavasti ja halveksuvasti, syytellä muita ja vääristellä arvokasta rauhan asiaa erityisten kansallisten etujen vuoksi. Eräs parlamentin jäsen teki näin viitatessaan Baskimaan tilanteeseen. Hän ei pitänyt alueen ihmisten vapauksia vastaan päivittäin hyökkääviä ja alueella yli 20 vuoden ajan hallinneita tahoja millään tavoin vastuullisina tähän tilanteeseen. Vaihtoehtoinen tapa on puheenjohtajavaltion Kreikan välttämättömyyden pakosta omaksuma vastuullinen lähestymistapa. Puheenjohtajavaltio pyrki ottamaan opiksi tästä kriisistä ja tarkastelemaan tulevaisuutta mahdollisimman kauaskantoisesti.
Euroopan unionista on tullut talousmahti. Se on nykyään kauppa-, rahoitus- ja teollisuusmahti. Valitettavasti se ei kuitenkaan käytä vaikutusvaltaansa maailmassa riittävän hyvin. Arvoisa puhemies, transatlanttiselle liittoumalle ei ole tämän vuoksi mitään vaihtoehtoa ainakaan turvallisuuden ja puolustuksen osalta. Tämä johtuu luultavasti omista puutteistamme. Me kaikki olemme vastuussa tästä tilanteesta.
Arvoisa puhemies, edellä mainituista syistä tuomitsen monien parlamentin jäsenten kyynisyyden ja tekopyhyyden. He puhuvat loputtomiin yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tarpeesta. Palatessaan vaalipiireihinsä he eivät kuitenkaan pysty pyytämään äänestäjiltään riittäviä resursseja kyseistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa varten. He eivät ole ymmärtäneet, että yhtenäinen Eurooppa voi olla voimakas, kun taas jakautunut Eurooppa on väistämättä heikko.
Zorba (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja. Lissabonin tavoitteiden vahvistaminen tuntuu nykytilanteessa jotenkin toisarvoiselta, koska olemme tietenkin kaikki huolissamme sodasta, sen valtavista poliittisista vaikutuksista ja sen aiheuttamasta inhimillisestä kärsimyksestä.
Puhun täällä kuitenkin Lissabonista. Mielestäni neuvoston aikaansaama sopimus Euroopan hallitusten yhteisistä toimista on poliittisen vakauden tärkeä tekijä Euroopan ollessa nykyiseen tapaan jakautunut. Näinä vaikeina aikoina oli tärkeää, että Euroopan hallitukset ilmaisivat yhteisen poliittisen tahdon jatkaakseen sosiaalialan toimiaan. Lisäksi on tärkeää, että nämä tavoitteet liittyvät läheisesti koulutukseen ja tutkimukseen. Tämä on myös eurooppalaisten odotusten mukaista, sillä eurooppalaiset tietävät erittäin hyvin, että koulutus ja tutkimus ovat tarpeen työpaikkojen lisäämiseksi ja niiden laadun parantamiseksi samoin kuin taloudellisen kasvun voimistamiseksi.
Joudumme tietenkin myöntämään, että tavoitteiden saavuttamiseen on pitkä matka. Olemme pahasti jäljessä aikataulusta, kuten kaikki myöntävät, ja tämän olisi kannustettava meitä sitäkin määrätietoisempiin toimiin. Edistyminen edellyttää kaikkien alojen investointiohjelmien yhteistyön tehostamista ammatillinen koulutus ja elinikäinen oppiminen mukaan luettuina. Ne, yleissivistävä koulutus ja tutkimus ovat yhteydessä toisiinsa; sijoittaminen johonkin näistä tuottaa tuloksia myös muualla. On osoitettava, että koulutuksessa pystytään yhdistämään eurooppalainen kulttuuri ja tiede sekä oppimisprosessi siten, että opiskelijat saavat tarvittavan asiantuntemuksen ja että heille taataan hyvät työllisyysnäkymät.
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ristiriita sanojen ja tekojen välillä on mielestäni koko tähän keskusteluun liittyvä perustavanlaatuinen ongelma. Annan muutaman esimerkin siitä, mitä tarkoitan. Barcelonan huippukokouksessa päätettiin tutkimuksesta, joka koskee niin sanottuja toisen Baselin sopimuksen vaikutuksia pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja pankkeihin. Tutkimusta ei ole saatettu päätökseen. Jos tutkimus saatetaan päätöksen vasta, kun Baselin komitea on antanut päätöslauselman ja kun komissio on päättänyt direktiiviluonnoksesta, tämä on mielestäni rahantuhlausta ja osoitus luottamuksen pettämisestä sekä parlamentin ja neuvoston päätöslauselmien halveksimisesta. Tuskin ehdimme päättää vakaus- ja kasvusopimuksesta, kun ihmiset jo asettavat sen kyseenalaiseksi - jotkut Lissabonin, jotkut Irakin sodan ja jotkut sen vuoksi, ettei uudistusten edellyttämää rohkeutta ole tai koska se uhkaa heidän mukavaa asemaansa. Meidän pitäisi toimia päätöslauselmien mukaisesti, ja meidän olisi suhtauduttava niihin vakavasti sen sijaan, että sivuutamme ne.
Lissabonin Eurooppa-neuvosto päätti yksimielisesti tehdä Euroopasta vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisimmän tietoon perustuvan talouden ja maanosan, jossa edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta, kestävyyttä ja uusien työpaikkojen syntyä. Mikä on näiden tavoitteiden todellinen aikataulu? Mitkä ovat yksityiskohtaiset tavoitteet? Millainen on etenemissuunnitelma? Millaisia ovat jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset ja todennettavissa olevat aikataulut? Hyvät ja kunnianhimoiset tavoitteet on kruunattava käytännön toimilla, muuten menetämme uskottavuutemme.
Seuraavaksi käsittelen Irakin kysymystä. Pyrimme luomaan yhteisen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan, mutta kohdatessamme ongelmia kaikki toimivat omalla tavallaan. Haluamme lujittaa YK:ta, mutta edes EU:n kaksi pysyvää jäsentä turvallisuusneuvostossa eivät pyri mitenkään löytämään yhteistä lähestymistapaa. Kuten puheenjohtaja Prodi on osoittanut meille, esitämme valmistelukuntaa koskevia vaatimuksia, mutta emme pysty noudattamaan omia käytännesääntöjämme.
Meillä on mahdollisuus menestyä; tämä mahdollisuus on vahvempi EU sekä vahvempi YK. Saamme tämän mahdollisuuden, jos lakkaamme vertailemasta kansallisia etuja Euroopan tavoitteisiin, kansojen tekemisiä siihen, mitä Eurooppa päättää, ja transatlanttista liittoumaa itsevarmaan ja laajentuneeseen EU:hun. Toteuttakaamme huippukokousten edellyttämät toimet ja määrätkäämme seuraamuksia kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa perussopimuksia rikotaan poliittisista syistä. Ne, jotka eivät suhtaudu itseensä vakavasti, eivät voi odottaa vakavaa suhtautumista muilta. Asioihin kannattaa suhtautua vakavammin.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat. Olen seurannut tätä keskustelua ja huomisten päätöslauselmaesitysten valmistelua hyvin huolestuneena. Tosiasia on, että kaksi junaa on törmäämässä toisiinsa täällä pelkästään sen vuoksi, että väittelemme siitä, ketkä ovat eniten vastuussa tästä tilanteesta. Minullakin on omat henkilökohtaiset näkemykseni aiheesta, mutta ne eivät auta meitä edistymään.
Emme saa antaa riidan lamaannuttaa toimintakykyämme väittelemällä siitä, kuka teki mitäkin väärin kolme tai neljä viikkoa tai kuusi kuukautta sitten, mistä oli seurauksena sota. On muistettava, että tässä on kyse keskeisistä asioista, esimerkiksi siitä, mitä teemme uhrien hyväksi ja kuinka turvaamme alueen vakauden, samoin kuin Euroopan toimintavalmiudesta Lähi-idässä ja siitä, kuinka löydämme lopultakin asianmukaisia ratkaisuja neljän osapuolen tapaamisten yhteydessä. Kuinka voimme hyödyntää Euroopan epäonnistumista tässä asiassa edistääksemme valmistelukunnan toimia ja estääksemme sen, että Euroopan heikkous johtaa uuteen samanlaiseen tilanteeseen, ja kuinka voimme saavuttaa toimintavalmiuden hyödyntämällä parempia mekanismeja, joiden ansiosta saamme käyttöön yhteisen poliittisen tahtomme?
Kolmanneksi on kyse siitä, kuinka hoidamme transatlanttisia suhteitamme tulevaisuudessa - kuinka voimme antaa niille uuden ja aiempaa vakaamman perustan. Kuinka voimme saavuttaa hyväksynnän sille tiedolle, ettei voimankäyttö ole asianmukainen keino luoda uusi maailmanjärjestys? Lisäksi on erityisesti kyse siitä, kuinka voimme säilyttää kompromisseihin ja keskinäiseen kunnioitukseen perustuvan monenkeskisen maailman.
Ryhmäni puheenjohtaja Poettering viittasi Richard Perleen. Mielestäni ei voida hyväksyä sitä, että Yhdysvallat pakottaa muut hyväksymään yksipuolisen lähestymistapansa. Yhdysvallat ei voi päättää yksinään ja omien kansallisten etujensa perusteella, mikä on oikein ja mikä väärin tässä maailmassa. Tätä lähestymistapaa, jota Perle kannattaa esimerkiksi Berliner Zeitung -sanomalehden tämänpäiväisessä artikkelissa, ei yksinkertaisesti voida hyväksyä, sillä sen mukaan meillä eurooppalaisilla ei ole mitään osuutta tärkeitä etujamme koskevissa päätöksissä. Kyseinen lähestymistapa perustuu näkemykseen, jonka mukaan emme pysty puolustamaan omia etujamme, ja lisäksi se estää meitä edistämästä maailmanrauhaa mitenkään.

Martin, Hugues (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hiljennyn ensin ajattelemaan eri osapuolten siviili- ja sotilasuhreja ja pahoittelen syvästi kaikkea sodan alkupäivien kärsimystä. Toivokaamme, että se päättyy nopeasti. Yleisesti ottaen tämä konflikti tuo mieleeni kolme asiaa.
Ensiksi herää kysymys, kuinka voimme oppia erimielisyyksistämme niin, että Euroopan unioni voi lopultakin löytää itsensä ja puhua yksiäänisesti kansainvälisistä kysymyksistä? Euroopan unioni on rakennettu ajan kuluessa ja erilaisten koettelemusten kautta. Vakavat kriisit ovat useimmiten auttaneet ottamaan merkittäviä edistysaskelia. Euroopan tämänhetkinen koettelemus ei ole ensimmäinen eikä varmasti viimeinen, ja meidän on tämän vuoksi oltava optimistisia. Tärkeintä on tutkia ja ymmärtää sodan jälkeen tämänhetkisten erimielisyyksiemme syitä. Ovatko ne perustavanlaatuisia? Ovatko näkemyksemme peruuttamattomia ja sovittamattomia? Jos näin on, voimme odottaa vakavia ongelmia tulevaisuudessa, mutta eivätkö erimielisyydet ole pikemminkin osoitus keskustelun ja koordinoinnin puutteesta? Mielestäni tällä hetkellä on tärkeää, että Eurooppa löytää pikaisesti keinot olla riippumaton ja voimakas ja että se luo todellisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ilman, että tämä vahingoittaa transatlanttista kumppanuutta. Itsenäisyys ei edellytä liittoumien purkamista.
Toinen kysymykseni koskee Irakin tulevaisuutta. YK:n on tällä kertaa osallistuttava täysipainoisesti Irakin jälleenrakentamiseen niin, että maa voi muodostaa edustuksellisen hallituksen, joka haluaa elää rauhassa naapuriensa kanssa ja joka pysyy osallistumaan aktiivisesti kansainvälisen yhteisön toimintaan. Jälleenrakentamisessa on otettava huomioon ennen kaikkea niin paljon niin monien vuosien aikana kärsineen Irakin kansan edut. Irakilaisten on voitava lopultakin hyötyä maansa valtavista rikkauksista.
Kolmanneksi ihmettelen, onko meillä valmiudet ottaa ehdokasvaltiot asianmukaisesti vastaan ensi vuonna. Meidän on mietittävä, olemmeko valmiita. Vaikuttaa siltä, että jotta ehdokasvaltiot voitaisiin vastaanottaa mahdollisimman hyvin edellytyksin, kolmen edellytyksen on täytyttävä. Ensiksikin meidän on sovitettava arvomme yhteen. Miksi uusien arvojen pitäisi poiketa vanhan Euroopan arvoista? Toiseksi toimielimiämme, joiden toiminta on mielestämme vaikeaa jo nyt, kun jäsenvaltioita on ainoastaan viisitoista, on muutettava, ja tämä edellyttää sitä, että valmistelukunta saattaa työnsä päätökseen mahdollisimman hyvissä olosuhteissa. Kolmanneksi meidän on voitava selviytyä taloudellisesti. Olen esittänyt ongelman, mutta ei ole minun tehtäväni tarjota siihen ratkaisua. Hartain toiveeni on, että tämän sodan ja sen jälkeen, kun olemme selviytyneet tästä kriisistä, EU on riippumaton ja pystyy lopultakin puhumaan yhdellä äänellä riippumatta siitä, onko siinä 15 vai 25 jäsenvaltiota.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan ja USA:n välillä ei ole väitetyn kaltaista jakoa. Jako on sen sijaan pääasiallisesti Ranskan ja Saksan sekä 19 muun Yhdysvaltoja kannattavan uuden Euroopan hallituksen välinen. Amerikan ja Euroopan välistä keskustelua on pyrittävä rauhoittamaan. Olen iloinen koalitiota erikoisjoukkojen avulla tukeneiden EU:n ehdokasvaltioiden rohkeudesta.
Yhdistynyttä kuningaskuntaa haukuttiin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan viimeviikkoisessa kokouksessa sotarikollisen johtamaksi rosvovaltioksi. Tämä osoittaa, että keskustelussa on alennuttu tasolle, josta tulee mieleen lähinnä Liisa ihmemaassa. Liittoutumalla Saksan kanssa Ranska on vieraannuttanut Yhdysvallat, heikentänyt YK:ta, antanut Bagdadin virheellisesti ymmärtää, että mielipiteet ovat jakautuneet, ja vaarantanut lopullisesti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan.
Saddam Hussein on pyrkinyt hankkimaan joukkotuhoaseita laittomasti vuosien ajan. Hallinnon muutos on ainoa keino taata aseeton ja rauhallinen Irak ja saada Bagdadin teurastaja lopettamaan kansaansa kohdistamansa raakuudet. Liittoutuneet perustavat edustuksellisen hallinnon, ja heidän on pysäytettävä pakolaisvirrat ja palautettava alueen vakaus sekä helpotettava irakilaisten turvallista paluuta maansa jälleenrakentajiksi. Meidän on taattava, että Irakin valtavat öljyvarat käytetään sen kansan hyvinvoinnin luomiseen eikä asekauppoihin.
Tämä sota on moraalisesti ja poliittisesti perusteltu, ja se on oikeutettu voimassa olevien YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 678, 687 ja 1441 perusteella. Parlamentin hyssyttelijät voivat ehkä selittää, miksi he hyväksyivät Kosovon sodan, johon ei liittynyt mitään joukkotuhoaseita tai uhkia naapurivaltioille ja jolla ei ollut minkäänlaista YK:n lupaa, ja pitävät kuitenkin niin vaikeana toteuttaa toimia kansanmurhaaja-diktaattoria vastaan, joka on aloittanut kaksi lähes miljoona henkeä vaatinutta sotaa ja joka on tapattanut kaasulla omaa kansaansa. Meidän on saatava tämä tyrannia loppumaan ja vapautettava Irakin kansa lopullisesti.
Lissabonin prosessin osalta olen iloinen siitä, että yhtenäismarkkinat ja sääntelyn vaikutusten arvioinnin tarve on palautettu esityslistalle. Ryhmäni vastustaa edelleen verotuksen yhdenmukaistamista. Etenkin tällä alalla toimet ovat kuitenkin tärkeämpiä kuin sanat.

Brunetta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tilanteen kuumetessa meidän on pidettävä päämme kylminä. Tämän vuoksi kriisien hetkellä on tarpeetonta miettiä, mitä Eurooppa voisi olla mutta ei ole. On tarpeetonta heittää kaikki menemään - puheenjohtaja Prodin sanoin heittää pois 50 vuotta älyä, yhteyttä, rauhaa, ihailtavia institutionaalisia rakenteita ja myönteisiä tuloksia - tämän katkeran ristiriidan vuoksi. Meillä voi olla ainoastaan nykyinen Eurooppa. Älkäämme tämän vuoksi hävetkö puhua Lissabonista, hyvinvoinnista, työmarkkinoista, energiasta, televiestinnästä, työryhmistä, vakaussopimuksesta tai valtuuskunnasta, vaan edetkäämme. Tämä on ainoa mahdollinen tiemme, jota meidän on seurattava.
Lopuksi totean, että se vastuuton suvaitsevaisuus, jota puhemies Cox osoitti vasemmistoa edustavien kollegojemme tässä istuntosalissa pitämiä julisteita kohtaan, loukkaa minua syvästi Euroopan parlamentin jäsenenä, eurooppalaisena ja italialaisena. Vaikka iskulause "Stop the war" voidaan ymmärtää, tässä istuntosalissa ei voida mitenkään hyväksyä julisteita, joissa lukee "Stop the killers". Puhemies Coxin kielellä "killer" tarkoittaa murhaajaa. Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta vapauttivat maani 60 vuotta sitten ja palauttivat sinne demokratian ja vapauden. Menneiden ja nykyisten tapahtumien johdosta voin ainoastaan kiittää Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti 12 päätöslauselmaesitystä, joista kuusi koskee Irakia ja kuusi muita Eurooppa-neuvostossa keskusteltuja aiheita.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Brokin ja Wynnin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan ja budjettivaliokunnan mietintö (A5-0077/2003) Euroopan parlamentin suosituksesta neuvostolle rahoituskehyksen sisällyttämiseksi liittymissopimukseen.
Haluan ilmoittaa jäsenille, että puheenjohtajavaltio Kreikka ilmoitti Euroopan parlamentille jo jokin aika sitten, että neuvoston puheenjohtaja joutuisi lähtemään lentokentälle heti puheenvuoronsa jälkeen, sillä hänen on matkustettava tänä iltana Kreikkaan. Kreikassa järjestetään huomenna neuvoston ja Latinalaisen Amerikan maiden edustajien kokous. Puheenjohtajisto luottaa siihen, että jäsenet ymmärtävät tämän.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, minun ei tarvitse käyttää koko puheaikaani, sillä tämä asia on yleisesti tiedossa. Kyse on siitä, että jos artikla 32 ja liitteen XV julistus nostetaan primaarilainsäädännön tasolle, neuvosto rikkoo parlamentin kanssa tekemäänsä sopimusta, sillä parlamenttia ja ehdokasvaltioita ei tällöin kohdella samalla tavoin kuin nykyisiä jäsenvaltioita. Tämä on selvästi oikeudellinen ongelma, ja asia on ongelmallinen myös perustavan luonteensa vuoksi. Me ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan jäsenet kiinnitämme erityistä huomiota ehdokasvaltioiden yhtäläiseen kohteluun, mutta kun kyseessä ovat parlamentin perusoikeudet, tuemme erityisesti myös budjettivaliokunnan näkemystä, sillä budjettivallan käyttö on kaikkien parlamenttien erioikeus, josta ei pidä luopua edes tällaisessa tilanteessa. 
En ymmärrä neuvostoa. Vaikka käsittelimme keskusteluissamme useita eri vaihtoehtoja ja mahdollisuuksia, jotka sisältyvät myös huomisen äänestyksen kohteena olevaan päätöslauselmaesitykseen, neuvosto ei ole hyväksynyt niistä ainuttakaan, vaikka näin asiasta olisi ollut jo mahdollista päästä yhteisymmärrykseen. Tästä on vastuussa neuvosto. Olen täysin tietoinen siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio Kreikka tekee kaiken voitavansa asian ratkaisemiseksi, joten en hyökkää puheenjohtajavaltiota kohtaan. Kritisoin pikemminkin useiden jäsenvaltioiden hallitusten menettelyjä. Luulenpa, että myös kotimaani hallituksella on osansa asiassa, emmekä voi olla siihen täysin tyytyväisiä. 
Näillä kymmenellä maalla on takanaan pitkä taival, ja ne ovat suuren muutosprosessin myötä siirtyneet diktatuurista siihen pisteeseen, että niitä on pyydetty liittymään Euroopan unioniin. On erittäin ikävä temppu jättää nämä maat nyt epävarmaan tilanteeseen ja samalla rajoittaa parlamentin oikeuksia, vaikka diktatuurin voittamisessa keskeistä oli juuri demokratiakehitys. Olen täysin ymmälläni neuvoston käytöksen vuoksi. 
Pyydän puheenjohtajavaltion edustajia ilmoittamaan kollegoilleen, ettemme salli Euroopan yhdentymisprosessin romuttamista siten, että verotarkastajat päästetään tutkiskelemaan tiettyjä valtakoneiston osia. Tiedämme kaikki oikein hyvin, että määrärahoista puhuttaessa emme voi mennä kovinkaan pitkälle. Olisi suhteetonta turvautua liiaksi talousarvioon, sillä tähän emme pyri. Sen sijaan pyrimme säilyttämään oikeutemme, mikä on periaatteellinen asia. Mielestäni neuvoston on pystyttävä löytämään riveistään tarpeeksi luovuutta, jotta löytäisimme ratkaisun tähän ongelmaan niin, että lainsäädännön edellytykset täyttyvät ja että Euroopan parlamentti voi 9. huhtikuuta antaa hyväksyntänsä Ateenassa 16. huhtikuuta tapahtuvalle liittymissopimusten allekirjoittamiselle. Kävi miten tahansa, haluamme, ettei tästä päivämäärästä jousteta; se on historiallinen velvollisuutemme. Miltä näyttäisi, jos äänestäisimme 9. huhtikuuta talousarviota koskevien erimielisyyksien vuoksi allekirjoittamisen lykkäämisestä juuri ennen kuin Unkarissa järjestetään kansanäänestys 12. huhtikuuta? Uhraammeko historiallisen perusajatuksen tällaiselle taloudelliselle kysymykselle? Kehotan teitä lisäämään kunnolla vauhtia, jotta voimme pikaisesti päättää asiasta ja täyttää historiallisen velvollisuutemme. 
Wynn (PSE)
Arvoisa puhemies, tämä Brokin ja minun yhteinen mietintömme sisältää joitakin perustavanluonteisia toteamuksia. Ensimmäinen niistä, joka sisältyy ensimmäiseen kappaleeseen, on sitoumuksemme sen varmistamiseen, että laajentuminen tapahtuu 1. toukokuuta 2004. Tehtäköön asia selväksi: tämä on tavoite, jonka kaikki haluamme saavuttaa. Ainakaan minä en kuitenkaan suostu parlamentin oikeuksien polkemiseen tämän tavoitteen saavuttamisen yhteydessä. Kaksi toimielintä kiistelee parhaillaan siitä, mitkä ovat parlamentin oikeudet. Nähtäväksi jää, kunnioittaako neuvosto meidän oikeuksiamme ja erivapauksiamme. 
Päätöslauselmaesityksen 3 ja 4 kohdassa tehdään muutama asia selväksi. Sen 3 kohdassa varoitetaan jäsenvaltioita siitä, että jos 32 artikla ja liite XV säilytetään liittymissopimuksessa nykymuodossaan, parlamentti katsoo, että tämä rikkoo sen erioikeuksia talousarvioasioissa. 
Seuraavassa, 4 kohdassa todetaan, että parlamentti "pitää jäsenvaltioiden lähestymistapaa toimielinten välisen luotettavan yhteistyön periaatteen rikkomisena" ja että se "tulkitsee kyseisen lähestymistavan merkiksi siitä, että neuvosto aikoo hylätä toimielinten välisen sopimuksen sekä siihen sisältyvät rahoitusnäkymät". Nämä eivät ole uhkauksia vaan toteamuksia. Lupaan teille, ettei toimielinten välistä sopimusta synny, jos liite XV sisällytetään liittymissopimukseen nykymuodossaan tai ilman takeita parlamentin oikeuksien säilyttämisestä. 
Käsittelen seuraavaksi mietinnön tämänhetkisiä 6 ja 7 kohtaa. PPE-DE- ja PSE-ryhmät esittävät tarkistuksen 6 ja 7 kohdasta lukujen poistamiseksi, 7 kohdan poistamiseksi ja sellaisen lausekkeen lisäämiseksi, jossa mainitaan uudelleen parlamentin oikeudet, sillä siitähän tässä keskustelussa on kyse. 
Huomenna järjestetään kolmikantaneuvottelut, joissa pääsemme toivottavasti sopimukseen luonnoksesta julkilausumaksi. Sopimukseen pääsemiseksi tämä on todellakin vähimmäisedellytys, sillä olemme juuri myöntymässä sellaisen julkilausuman antamiseen, joka koskee perustamissopimuksen rikkomista. Tästä on kyse. Sovimme perustamissopimuksen rikkomisesta liitteen XV vuoksi. 
Parlamentti ja budjettivaliokunta ovat usean vuoden ajan puolustaneet toimielimemme oikeuksia ja erivapauksia. Emme ole täällä myydäksemme nämä oikeudet 30 hopearahalla. Vaikka pääsisimme sopimukseen julkilausumassa otsakkeen 3 määrärahoista, en pidä tätä osoituksena siitä, että parlamentti taipuu pienellä rahasummalla. 
En halua tulla tunnetuksi budjettivaliokunnan puheenjohtajana, joka myi nämä oikeudet pienestä rahasummasta. Tehtäväni puheenjohtajana on varmistaa, että usean vuoden pitkällisen kiistelyn jälkeen saamamme oikeudet ja erivapaudet säilyvät ennallaan, ja sen aion tehdä. Haluan tehdä selväksi, kuten budjettivaliokunnassa totesin, että jos liite XV sisällytetään liittymissopimukseen nykyisessä muodossaan ja jos emme saa takeita oikeuksiemme säilymisestä, äänestän liittymissopimusta koskevia asiakirjoja vastaan. Saatan olla ainoa parlamentin jäsen, joka niin tekee, mutta aion todellakin äänestää vastaan, sillä olen täysin varma kannastani. 
Jos huomisissa kolmikantaneuvotteluissa päästään sopimukseen, voimme kaikki iloita, sillä silloin on todellakin aihetta juhlaan. Jos emme pääse sopimukseen, haluan ilmoittaa puheenjohtajavaltio Kreikalle, että jos ensi viikolla järjestetään uudelleen kolmikantaneuvottelut, ne todellakin voidaan järjestää Ateenassa, sillä kaksi meistä parlamentin edustajista on Ateenassa ensi viikolla. Voimme keskustella uudestaan Ateenassa ja yrittää päästä sopimukseen. 
Jos emme loppujen lopuksi pääse asiasta sopimukseen - ja tämä on tärkeä kohta - minulla ei ole epäilystäkään siitä, että parlamentti ei lykkää 9. huhtikuuta järjestettävää äänestystä. Kuten jäsen Brok totesi, parlamentti on sitoutunut laajentumisen toteuttamiseen. Hyvät kollegat, sanon teille kuitenkin erään asian: toimielinten välistä sopimusta ei synny ja varainhoitovuoden 2004 talousarviosta syntyy kärhämää. 
Yiannitsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijät Brok ja Wynn, joista ensin mainittu toimii ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtajana ja viimeksi mainittu budjettivaliokunnan puheenjohtajana, ovat ottaneet mietinnössään esille erittäin tärkeän laajentumisprosessia koskevan näkökohdan eli laajentumisen rahoitusnäkymät. 
Käsiteltäessä rahoitusnäkymien mukauttamista laajentumiseen voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio Kreikka - olen iloinen, että puhujat ovat myös todenneet näin - on osoittanut, että sillä on alusta alkaen ollut poliittista tahtoa ratkaista tämä parlamentissa syntynyt ongelma. Neuvoston puheenjohtajana voin vakuuttaa vielä kerran, että rahoitusnäkymiä mukautetaan täysin toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklan mukaisesti. Haluan tehdä selväksi myös sen, ettei yksikään neuvoston jäsen kiistä perustamissopimuksessa vahvistettuja parlamentin erioikeuksia talousarvioasioissa tai toimielinten välisen sopimuksen rahoitusnäkymiä. 
Haluan ilmoittaa parlamentille rahoitusnäkymien mukauttamisesta, että komission jäsen Schreyer esitteli alustavasti talousarvioasioita koskevan komission ehdotuksen Ateenassa 20. helmikuuta. Puheenjohtajavaltio pyysi, että asiaa käsiteltäisiin uudelleen kolmikantaneuvotteluissa, jotka on tarkoitus järjestää itse asiassa huomenna 27. maaliskuuta Brysselissä, jotta asiasta päästäisiin ratkaisuun. Tiedämme kaikki, että tämä on erityisen suuri ja monimutkainen ongelma. Ymmärrämme, että tämä on arka aihe Euroopan parlamentille. Kun kolmikantaneuvottelut huomenna järjestetään ohjelmamme mukaisesti, toivon, että sopimukseen päästään ja että vuosien varrella talousarviomenettelyssä vakiintunut budjettivallan käyttäjien sujuva yhteistyö voi jatkua. Asiasta neuvotellaan huomenna, joten en puhu siitä enempää nyt. Haluan kuitenkin vakuuttaa teille vielä kerran, että puheenjohtajavaltiolla ja neuvostolla on tarvittava poliittinen halu ratkaista asia. 
Lopuksi haluaisin sanoa luottavani siihen, että esteet Euroopan parlamentin puoltavalle äänelle 9. huhtikuuta järjestettävässä äänestyksessä saadaan poistettua ja että allekirjoittaminen voi tapahtua 16. huhtikuuta Ateenassa Euroopan parlamentin puhemiehen läsnäollessa tuona Euroopan unionin historiallisena hetkenä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, olemme Euroopan unionin kannalta erittäin merkittävän tapahtuman kynnyksellä. Historian kunnianhimoisin laajentuminen on tapahtumassa. Samalla saatetaan päätökseen useiden vuosien työprosessi, ja ehdokasvaltiot ja jäsenvaltiot voivat saada Kööpenhaminassa aikaan hyviä tuloksia jopa rahoitusta koskevissa asioissa, jotka ovat aina vaikeita. 
Rahoitusnäkymät on nyt mukautettava laajentumiseen, ja menetelmästä sovittiin jo vuoden 1999 toimielinten välisessä sopimuksessa, jossa todetaan erittäin selvästi, että neuvoston ja parlamentin on yhdessä tehtävä rahoitusnäkymien mukauttamista koskeva päätös komission ehdotuksesta. Parlamentti on nyt täysin oikeassa todetessaan, että sopimusta on noudatettava. Komissio on erittäin pahoillaan tämänhetkisestä konfliktista toimielinten välillä, enkä halua kieltää, etteikö komissio olisi neuvonut neuvostoa toimimaan toisin. Komissio kehotti neuvostoa viittaamaan suoraan toimielinten väliseen sopimukseen ja erityisesti sen 25 artiklaan. 
Tällä hetkellä aika neuvotteluratkaisun löytämiseen on loppumassa. Muutamien viime päivien aikana kaikki osapuolet ovat osallistuneet vuoropuheluun aktiivisesti ratkaisun löytämiseksi. On muistettava, että jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot ovat jo viimeistelleet liittymissopimusluonnokset. Löytääkseen ratkaisun tämänhetkiseen ongelmaan komissio on keskittynyt Brokin ja Wynnin yhteisessä päätöslauselmassa tarkoitettuun vaihtoehtoiseen toimintatapaan. Se, että parlamentti on korostanut kahta vaihtoehtoista ratkaisua, on komission mielestä selvä osoitus parlamentin rakentavasta suhtautumisesta. 
Komission ehdotus rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumiseen valmistui jo vuoden alussa. Ehdotus perustuu toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklaan. Komissio on valmis esittämään ehdotuksen rahoitusnäkymien muuttamisesta molempien budjettivallan käyttäjien niin halutessa. Tämä tapahtuisi toimielinten välisen sopimuksen C osan nojalla, ja ehdotus voisi sisältää otsakkeen 3 eli sisäisten politiikkojen määrärahojen enimmäismäärän korotuksen. Tämä olisi laajentumisen hengen mukaista, sillä näin luotaisiin täydentäviä rahoitusvälineitä laajentuneen unionin yhdentymisen tukemista varten.
Hyvät parlamentin jäsenet, uskon, että olemme menossa oikeaan suuntaan, ja haluan todeta, että talousarviota koskevat huomiset kolmikantaneuvottelut, joihin meidän pitäisi suhtautua vakavasti, osoittautuvat varmasti onnistuneiksi. Käytännössä meillä ei ole muuta mahdollisuutta menettelyjen ja määräaikojen asettamien rajojen vuoksi. Meidän olisi tehtävä kaikkemme asian ratkaisemiseksi ennen liittymissopimusten allekirjoittamista ja ennen parlamentin päätöslauselman laatimista, jotta laajentumisen rahoitusnäkymät voidaan hyväksyä hyvissä ajoin ennen 9. huhtikuuta. Olen vakuuttunut siitä, että kaikki osapuolet ovat tietoisia merkittävästä vastuustaan ja mahdollistavat sen, että voimme täyttää historiallisen velvollisuutemme.

Böge (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voitte olla varmoja siitä, että Euroopan parlamentti täyttää velvollisuutensa ja käyttää kaiken vaikutusvaltansa tehtäväänsä sitoutuen. Kaikki ne puolueryhmät ja valiokunnat ovat sitoutuneet tehtävään, jotka ovat kiinnostuneita otsakkeen 3 tulevaisuudesta, sillä tämä otsake käsittää yli 30 yhteispäätösmenettelyä, joihin päätökset vaikuttavat. Olemme tietoisia poliittisesta vastuustamme sen varmistamisessa, että laajentumisaikataulua noudatetaan, minkä lisäksi olemme ilmoittaneet halustamme mukauttaa rahoitusnäkymiä mahdollisuuksien mukaan jo ennen kuin liittymissopimuksista äänestetään. On kuitenkin suhteellisen selvää, että voitte tulkita tämän niin, että teemme kaiken voitavamme parlamentin oikeuksien säilyttämiseksi ja puolustamiseksi toimielinrakenteissa, kun otetaan huomioon ilmeiset oikeudelliset ongelmat, jotka meidän on nyt ratkaistava, ja asiantuntijoiden antamat lausunnot ja tulkinnat asiasta. Täällä ei tehdä mitään päätöksiä oikeuksia myymällä.
Huomisissa kolmikantaneuvotteluissa neuvostolla on mahdollisuus sopia asiasta kanssamme tai ottaa vastuu niistä oikeudellisista sekä toimielimiin ja talousarvioon liittyvistä ongelmista, joita tulevat kuukaudet ja vuodet tuovat tullessaan. On selvää, että pyrkimyksistään huolimatta komissio ja neuvosto ovat aliarvioineet sen toimielinten välisen umpikujan seuraukset, johon meidät on johtanut niiden itsepäinen kieltäytyminen liitteestä XV luopumisesta ja pyrkimys nostaa se primaarilainsäädännön tasolle. Kyseessä ei ole ainoastaan toimielinten välisen sopimuksen 25 artikla vaan myös ne useat julkilausumat, joita viime marraskuussa tehdyn sopimuksen perusteella annettiin, sekä monivuotisia ohjelmia koskevista useista yhteispäätösmenettelyistä syntyneet yhteiset julkilausumat. Niissä julistettiin toistuvasti, että rahoitusnäkymien mukauttaminen tapahtuisi tässä vaiheessa yhteisestä päätöksestä. 
Arvoisa puhemies, saanen vielä viitata otsakkeeseen 7. Mielestäni on tärkeää pitää kiinni siitä, että rahoitusnäkymiä ei voida tosiasiassa muuttaa siirtämällä Turkin tukiohjelma otsakkeesta 4 otsakkeeseen 7 ja jättämällä tämän jälkeen otsake 7 täysin ennalleen. Olemme näin ollen edelleen sitä mieltä, että edellytyksenä on otsakkeen 7 mukauttaminen. Kyseessä on liittymistä valmistelevan tuen lisäksi Euroopan unionin ja sen naapurivaltioiden erityiset etuoikeutetut kumppanuudet. Meidän on muistettava tämä huomenna ja pyrittävä pääsemään rakentavissa neuvotteluissamme sopimukseen.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, muutaman viime kuukauden aikana olen useaan otteeseen voinut julistaa parlamentille, että PSE-ryhmä tukee vahvasti kymmenen uuden jäsenvaltion liittymistä unioniin 1. toukokuuta 2004. Viime viikkojen aikana ryhmämme on aktiivisesti tukenut kaikkea valmistelevaa työtä, jonka tarkoituksena on varmistaa, että Euroopan parlamentti voi antaa hyväksyntänsä kaikkien tulevien kymmenen jäsenvaltion liittymissopimuksille. Pyrimme vilpittömästi siihen, että liittymissopimus allekirjoitetaan virallisesti Ateenassa 16. huhtikuuta. 
Olen joka tilanteessa korostanut laajentumisprosessin merkitystä EU:n tulevan kehityksen kannalta sekä sitä, kuinka laajentumisella lujitetaan demokraattisia rakenteita. Tästä syystä teille voi tulla yllätyksenä, että tänään minun on ilmoitettava, ettei laajentumisprosessin viimeisten vaiheiden viivästyminen ole täysin poissuljettu mahdollisuus. Tämä ei johdu siitä, ettemme haluaisi näiden maiden liittyvän unioniin, eikä siitä, että olisimme pettyneitä neuvotteluihin, eikä ainakaan siitä, että joutuisimme harkitsemaan uudelleen aiempaa sitoumustamme liittymisprosessiin uusien toimielimiin tai teknisiin asioihin liittyvien byrokraattisten seikkojen vuoksi. 
Euroopan parlamentin päätöksenteko-oikeudet, jotka liittyvät talousarvioon ja pitkän aikavälin rahoitusnäkymiin, ovat eräitä tärkeimpiä perusoikeuksiamme. Näiden oikeuksien rajoittamista Eurooppa-neuvoston yksipuolisella päätöksellä on pidettävä vakavasti otettavana yrityksenä horjuttaa Euroopan unionin demokraattista perustaa ja rajoittaa sen demokraattista toimintaa. 
Neuvoston päätöstä siitä, että liittymisen lopullisia näkökohtia koskevat neuvottelutulokset sisällytetään ensimmäistä kertaa liittymissopimuksiin, on pidettävä vakavasti otettavana parlamentin talousarvio-oikeuksien rajoituksena. 
Kollegamme tulevissa jäsenvaltioissa tietävät varmasti, että yritystä rajoittaa yhtä parlamentin merkittävimmistä oikeuksista ei voida hyväksyä etenkään nyt, kun Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta pohtii Euroopan toimielinten demokratisoimista edelleen. 
Pidämme tätä yhteisenä tavoitteena. Nykyisten jäsenvaltioiden ja pian unioniin liittyvien uusien jäsenvaltioiden mielestä parlamentin oikeuksia on vahvistettava laajentumisprosessin yhteydessä niiden rajoittamisen sijasta. Mielestämme parlamentin täytyy voida säilyttää nämä oikeudet ja lisäksi sen on pystyttävä käyttämään niitä. Tästä syystä neuvottelujen tuloksena saatuja rahoituskehyksen määrärahoja on pidettävä vähimmäismäärinä eikä enimmäismäärinä. 
Ryhmämme ei halua estää laajentumista, emmekä myöskään halua lykätä sitä. Yhteinen tavoitteemme on saada prosessi onnistumaan. Tässä onnistuneessa prosessissa on lujitettava Euroopan parlamentin oikeuksia eikä rajoitettava niitä. Olemme vakuuttuneita siitä, että tulevat parlamentin jäsenet uusista jäsenvaltioista tukevat vaatimuksiamme. 
Olen varma, että neuvosto löytää ratkaisun tähän tarpeettomaan kiistaan, mutta ratkaisun on noudatettava täysin parlamentin oikeuksia talousarvioasioissa, jotta voimme varmistaa, että laajentumisprosessin loppuvaihe etenee ilman viivästyksiä.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä tukee voimakkaasti ehdokasmaiden liittymistä Euroopan unioniin ja liittymissopimusten nopeaa käsittelyä. Ryhmäni on kuitenkin hyvin epäluuloinen sen suhteen, voidaanko neuvoston ja parlamentin välistä hyvää yhteistyötä budjettipolitiikassa jatkaa.
Kun Kööpenhaminan huippukokous hyväksyi uusien jäsenvaltioiden liittymissopimukset, se myös vahvisti tarvittavan rahoituskehyksen. Tätä rahoituskehystä ei neuvoteltu lainkaan Euroopan parlamentin kanssa, joten se ei voi sitoa parlamenttia. Parlamentin budjettivalta on määritelty perustamissopimuksen 272 artiklassa.
Nyt kun neuvosto on sisällyttämässä rahoituskehyksen liittymissopimuksiin, siitä on tulossa EU:n primäärioikeutta. Se sitoisi Euroopan parlamentin budjettivaltaa ohi perustamissopimuksen. Kyseessä on selkeä perustamissopimuksen ja parlamentin toimivallan loukkaus. Tulevaisuudessa parlamentin toimivalta määräytyisi perustamissopimuksen mukaan, joka koskisi vanhoja jäsenvaltioita, sekä liittymissopimusten mukaan, jotka koskisivat uusia jäsenvaltioita. Tilannetta on pidettävä neuvoston aiheuttamana sotkuna.
Erityisesti epäilemme, voidaanko talousarviota koskevasta toimielinten välisestä sopimuksesta ja sen tarkistamisesta edes neuvotella. Ilmeisesti parlamentin on käytettävä vain täysimääräisesti sitä toimivaltaa, jonka perustamissopimus tarjoaa, koska neuvosto ei kunnioita toimielinten välistä yhteistyötä.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella kollegojamme Terence Wynniä ja Elmar Brokia aloitteesta esitellä tämä päätöslauselmaesitys, joka on kiistämättä erittäin tärkeä ja hyvin ajankohtainen. Olen jo puheenjohtajakokouksessa käydyssä keskustelussa ilmaissut kannattavani tällaista toimintatapaa. Toistan jälleen kerran kannattavani tätä selvää ja tehokasta tapaa, jolla esityksessä on asiaa käsitelty, ja ilmaisen erityiskiitokset omasta ja asiaan sitoutuneen ryhmäni puolesta. 
Ei todellakaan ole helppoa hyväksyä tapaa, jolla neuvoston kannassa selvästi heikennetään ja rajoitetaan Euroopan parlamentin toimivaltuuksia täysin perustamissopimuksen ja toimielinten välisen sopimuksen talousarviota koskevia määräyksiä rikkoen. Emme voi myöskään katsoa vierestä sitä, että jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden periaatetta ja talousarvion yhtenäisyyden sääntöä rikotaan. Vielä vähemmän voimme hyväksyä sitä, että määrärahoja, jotka ovat liian vähäiset jopa vähimmäismääriksi, olisi pidettävä laajentumisen toteuttamiseen myönnettävinä enimmäismäärinä. 
En jää pohdiskelemaan laajentumista varten varattuja määrärahoja, sillä kantamme on jo yleisesti tiedossa, mutta on kuitenkin huomautettava, että jos jotakin voidaan korostaa päätöslauselmaesityksessä omaksutusta rahoitusnäkymien otsakkeen 3 määrärahojen lisäämistä koskevasta kannasta, on korostettava vahvistettuja ehtoja ja asian käsittelyssä osoitettua huomattavaa selväjärkisyyttä. Mielestäni Euroopan parlamentti ei voi mennä päätöslauselmaesityksessä esitettyä kantaa pidemmälle.
Tämä ei luonnollisestikaan ole oikea hetki kyseenalaistaa laajentumista ja sen toteuttamisaikataulua. Viimeistään tässä prosessin loppuvaiheessa on kuitenkin tärkeää varmistaa tietynlainen puolueettomuus, avoimuus ja ehdokasvaltioiden kunnioitus sekä se, että liian vähäisten määrärahojen myöntämiselle pistetään loppu, sillä se on vainonnut laajentumisprosessia alusta alkaen. Mielestämme juuri tästä syystä on lisäksi erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti pysyy saavuttamassaan tiukassa ja järkähtämättömässä kannassa eikä luovu siitä heti, kun voidaan nähdä ensimmäisiä merkkejä siitä, että neuvosto hylkää kannan tai hyväksyy sen vain osittain. Neuvoston on nimittäin otettava täysi vastuu ikävästä asenteestaan mahdollisesti aiheutuvista seurauksista, sillä se rikkoo kaikkia sääntöjä ja käytäntöjä, joista on sovittu ja allekirjoitettu sopimukset.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minulle on vielä hieman epäselvää, onko näiden kaikkien ongelmiemme syynä neuvoston valtava munaus vai ovatko ne osa näppärää strategiaa. Joka tapauksessa kumpikaan näistä vaihtoehdoista ei ole kovinkaan houkutteleva. Olettakaamme, että neuvosto typeryyksissään unohti, että toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklassa määritellään, että neuvoston ja parlamentin on yhteisesti tehtävä päätökset rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumiseen. Olettakaamme, ettei se yksinkertaisesti tiennyt, että kyseisen artiklan ohittaminen rikkoo neuvoston ja parlamentin lojaalisesta yhteistyöstä tekemää sopimusta ja tekee siitä tällä tavoin mitättömän. Seuraavaksi ongelmana on, että neuvosto ei ole täysin ymmärtänyt parlamentin tehtäviä ja sen oikeuksia talousarvioasioissa. On onni onnettomuudessa, että tämä ongelma on helppo ratkaista, sillä tajutessaan asian todellisen laidan, neuvosto voi helposti saada määrät liittymissopimuksista. On kuitenkin todennäköisempää, että neuvosto oli kaiken aikaa täysin tietoinen tästä kaikesta, mutta koetti onneaan ja katsoi, vaatisiko parlamentti oikeuksiaan, sillä laajentumisen ratifioinnin lykkääminen on vaihtoehto, johon turvautumisesta hyvin harvat parlamentin jäsenet haluaisivat joutua vastuuseen. 
Parlamentti ei kuitenkaan ole valmis hyväksymään asiaa automaattisesti, joten neuvosto on nyt halukas neuvottelemaan sanamuodoista. Sanamuotojen muuttaminen ei kuitenkaan poista ongelmaa, sillä neuvosto haluaa säilyttää liittymissopimusten määrärahat ennallaan, mikä itse asiassa rikkoo parlamentin oikeuksia. Neuvosto on kuitenkin valmis toteamaan, että päätöslauselmassa parlamentin oikeuksiin ei kajota. Mitä hölynpölyä tämä oikein on? Olen samaa mieltä jäsen Wynnin kanssa; tästä voimme ainoastaan päätellä, että neuvosto tarjoutuu sivuuttamaan liittymissopimukset tulevaisuudessa harjoittaen eräänlaista hollantilaista suvaitsevaisuuspolitiikkaa. Rikoslaissa huumeet on kielletty, mutta hallitus ja parlamentti ovat päättäneet suvaita niiden käytön. Näin tapahtuu myös liittymissopimuksissa: määrärahat vahvistetaan, mutta käytännössä käy toisin, jos neuvosto ja parlamentti sopivat asiasta. 
Haluan kuitenkin nyt kysyä kollegoiltani, kuinka todennäköisenä he pitävät sitä, että neuvosto noudattaa tällaista julkilausumaa lojaalisti ja hyvässä uskossa vuoteen 2006 saakka. Minä en luota siihen kovinkaan paljon. Ryhmäni pitää tätä toimintaa joka tapauksessa toimielinten välisen sopimuksen rikkomuksena, emmekä näin ollen epäröi käyttää tarvittaessa kaikkia 272 artiklan oikeuksiamme seuraavassa talousarviomenettelyssä. 
Hollantilainen suvaitsevaisuuspolitiikka on ainakin käytännönläheistä, mutta tämä neuvoston ehdotus on sen sijaan täysin mahdoton toteuttaa käytännössä, sillä hallinnointi on mahdotonta, jos määrärahat on vahvistettu lopullisesti. Olettakaamme, että jossakin ydinvoimalassa, esimerkiksi T?ekin Temelinissä, tapahtuu onnettomuus. Olisiko meidän ensiksi muutettava liittymissopimusta ja ratifioitava uusi ennen kuin voisimme osoittaa lisävaroja? Mielestäni jopa neuvoston olisi myönnettävä, ettei se halua kärsiä itseaiheutetusta vahingosta.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, ennennäkemättömän usean uuden jäsenvaltion liittyminen tuo todennäköisesti mukanaan ennennäkemätöntä eripuraa neuvoston ja parlamentin välille. EU:n sisäisen yhteistyön tasapaino edellyttää toimielinten välistä vallan tasapainoa. Kööpenhaminan huippukokouksessa vahvistetut, liitteeseen XV sisältyvät ehdokasvaltioiden rahoitusnäkymät vaikuttavat parlamentin talousarviota koskeviin oikeuksiin, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 272 artiklassa. Neuvosto ja parlamentti muodostavat yhdessä budjettivallan käyttäjän, ja meidän on kunnioitettava toinen toistamme. Tästä syystä teimme vuonna 1999 myös toimielinten välisen sopimuksen. Rahoitusnäkymien yksipuolinen vahvistaminen on täysin epäsopivaa, vaikka se voisikin olla ymmärrettävää liittymisneuvottelujen päättyessä vallitsevan tilanteen perusteella. 
Meillä ei ole tässä asiassa koira haudattuna. Emme halua vaarantaa toimielinten välisen sopimuksen sovellettavuutta emmekä varsinkaan liittymissopimusten allekirjoittamista. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että neuvosto haluaa juuri tätä, sillä se pyrkii heikentämään parlamentin erästä olennaista erioikeutta eli oikeuksia talousarvioasioissa. Puheenjohtajavaltio on ilmoittanut meille, ettei se ole onnistunut poistamaan liitettä XV, sillä se koskee tulevaa primaarilainsäädäntöä. Perustamissopimuksen 272 artiklaan sisältyvät talousarviota koskevat oikeudet ovat kuitenkin voimassa olevaa primaarilainsäädäntöä. Budjettivallan käyttäjän molempien osapuolten on päästävä sopimukseen vuosittain, joten niiden on nyt tultava toisiaan vastaan mielellään jo huomenna, mutta viimeistään kahden seuraavan viikon aikana. Jos emme pääse sopimuksen 15 jäsenvaltiosta koostuvassa unionissa, vaarannamme 25 jäsenvaltiosta koostuvan unionin tulevaisuuden.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meneillään on oikea sota, joten emme halua ottaa riskiä toimielinten välisen sodan syttymisestä. Luullakseni neuvosto, jota puheenjohtajavaltio Kreikka hyvin edustaa, mittaa parlamentin eri poliittisten ryhmien edustajien puheenvuoroista ilmi käyvää yksimielisyyttä voidakseen päättää, miltä osin toimintatapaa on välttämätöntä muuttaa. 
On normaalia, että parlamentti puolustaa erioikeuksiaan, ja niin sen on tehtäväkin. Komission on puolestaan valvottava perustamissopimusten hengen noudattamista. Tämä kaikki kuuluu sopimuksiimme ja toimielinten väliseen lojaalin yhteistyön henkeen. Voimme ymmärtää ne poliittiset syyt, joiden perusteella neuvosto hyväksyi Kööpenhaminassa joitakin toimenpiteitä. Niitä ei kuitenkaan pidä toteuttaa toimielinten ja erityisesti parlamentin erioikeuksien kustannuksella. Pyydän siis puheenjohtajavaltio Kreikkaa, joka varmasti kuulee pyyntöni, että se tekisi kaikkensa, jotta pääsisimme ulos tästä umpikujasta, jotta Ateenan allekirjoitustilaisuus voitaisiin järjestää ja jotta tilaisuutta ei varjostaisi kiista, joka muutoin saattaa asettaa kyseenalaiseksi laajentumisen - mitä kukaan ei tahdo - tai toimielintemme välisten sopimusten hengen.

Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston edustajat, hyvät parlamentin jäsenet, luulenpa, että keskustelun tässä vaiheessa kaikki parlamentin jäsenet ovat tietoisia siitä, että liitteen XV sisällyttäminen liittymissopimukseen on erittäin valitettavaa. Se on oikeudellisesti valitettavaa, koska näin kyseenalaistetaan Euroopan parlamentin oikeudet, ja poliittisesti valitettavaa, koska samalla saatetaan vaaraan parlamentin, neuvoston ja perustamissopimusten vartijana toimivan komission sekä koko laajentumisprosessin uskottavuus. 
Tämä valitettava tilanne vaikuttaa meihin kaikkiin. Minun on ilmoitettava, että erityisen pahalta tämä tuntuu meidän mielestämme, jotka olemme aina puolustaneet toimielinten välisen sopimuksen hyödyllisyyttä ja pätevyyttä, sillä se on lisännyt unionin rahoituskehyksen pysyvyyttä ja uskottavuutta. Lapsellisesti me luulimme, että toimielinten välinen sopimus on kaikkia osapuolia sitova, mutta nyt olemme ikäväksemme havainneet, että sopimus näyttää sitovan tiettyjä neuvoston virkamiehiä ainoastaan silloin, kun se heille sopii. 
Ryhmäni mielestä näinkin arkaluonteisen asian täytäntöönpano edellyttää vakaata, pysyvää ja kaikkien noudattamaa rahoituskehystä. Liitettä ei ollut tarpeen sisällyttää liittymissopimukseen, sillä riitti, että luotamme toimielinten väliseen sopimuksen. Arvoisat neuvoston edustajat, teiltä puuttui tämä luottamus. 
Käsiteltävänämme on uusi neuvotteluehdotus. Siinä todetaan lopulta, että liite XV sisällytetään liittymissopimukseen vain siksi, että neuvoston edustajat eivät enää kykene palaamaan ajassa taaksepäin ja korjaamaan tekemäänsä virhettä. Teillä on kuitenkin mahdollisuus estää suurempien vahinkojen syntyminen hyväksymällä ehdotus, jonka edustajamme esittelevät huomisissa kolmikantaneuvotteluissa. Jos ette näin tee, vaan toimitte jäykästi ja järkkymättömästi tilanteessa, joka johtuu tällä hetkellä ainoastaan huonosta onnesta, tilanne varmasti pahenee. Toimielinten välinen sopimus, johon jotkut meistä luottavat lähes sokeasti, voi kärsiä sivuvaikutuksista eniten. Voisin sanoa tämän kovemmalla äänellä, mutta se olisi vaikea sanoa yhtään tämän selvemmin.

Colom i Naval (PSE).
Arvoisa puhemies, en koskaan arvannut, että minun pitäisi joskus pitää tämä puheenvuoro, jonka nyt pidän. Ihmiset, jotka ovat kärsineet vuosikausia diktatuurista, kuten te ja minä, ovat innokkaasti tukeneet demokraattisen Euroopan yhdentymiskehitystä, kun maanosamme toisen puolen maat ovat myös saavuttamassa demokratian. 
Tässä yhteydessä suhtaudumme erittäin myönteisesti Brysselin ja Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostojen tuloksiin. Tulokset eivät välttämättä olleet aivan erinomaiset, mutta päätelmät olivat hyväksyttävissä ja toimielinten välisen tasapainon mukaiset. Yhtäkkiä olemme kuitenkin saaneet eteemme tämän liittymissopimusta koskevan luonnoksen; korostan, että kyseessä on luonnos, sillä sitä ei ole vielä allekirjoitettu, ja kaikki on vielä mahdollista muuttaa. Myös liitteen XV poistaminen, mikä on otettu esille useaan otteeseen, on vielä mahdollista. Syynä on se, että liite sisältää budjettikohtia, joiden määrät on vahvistettu, ja maatalousmenoja koskevia suuntaviivoja. Toisin sanoen tällä tavoin Euroopan parlamentilta vietäisiin oikeudet joissakin tapauksissa vuoteen 2007 ja toisissa vuoteen 2013 saakka. Tämä on käsittämätöntä, aivan kuin olisimme joutuneet aikakoneeseen ja palanneet 1970-luvulle. Tätä on mielestäni täysin mahdotonta hyväksyä. 
Mieleeni tulee Carlo M. Cipollan kirja Allegro ma non troppo. Se käsittelee ihmisten typeryyden peruslainalaisuuksia. Haluan tehdä selväksi, ettei tämä ole henkilökohtainen viittaus neuvoston ystäväämme. Tyhmä ihminen määritellään ihmiseksi, joka aiheuttaa vahinkoa toiselle ihmiselle tai ihmisryhmälle eikä hyödy siitä itse mitenkään vaan aiheuttaa jossain määrin vahinkoa samalla jopa itselleen. Juuri näin on tapahtunut. Teksti laadittiin parlamentin vahingoittamistarkoituksessa, mutta sen vuoksi aiheutui vahinkoa laajentumisprosessille, kun ilmeni odottamattomia esteitä juuri silloin, kun luulimme kaiken olevan ratkaistavissa. Ennennäkemätön kiista syntyi, koska aiemmat käytännöt sivuutettiin. Ruotsin, Suomen ja Itävallan liittymissopimuksessa ei ollut liitettä XV, se on uusi keksintö ja juuri se tekee asiasta ongelmallisen. 
Arvoisat parlamentin jäsenet, muutkin kollegani ovat todenneet, että parlamentti on sitoutunut siihen, että liittyminen tapahtuu 1. toukokuuta 2004. Emme ole mitenkään sitoutuneet 16. huhtikuuta Akropolis-kukkulan varjossa järjestettävään juhlaan, vaikka haluaisimmekin osallistua siihen. Toivottavasti voimme osallistua siihen; emme kuitenkaan voi hyväksyä luokkaeron syntymistä jäsenvaltioiden välille emmekä Euroopan parlamentin toimivaltuuksien rajoittamista. Haluamme tästä syystä tehdä selväksi, että puhumme toimivaltuuksista emmekä rahasta. Hyvät parlamentin jäsenet, emme ole halukkaita myymään parlamentin erioikeuksia puurovadillisesta.
Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, myös minusta on surullista ja melko tarpeetonta, että joudumme kiistelemään talousarvioon liittyvistä asioista. On vaikea ymmärtää, miksi neuvosto väheksyy parlamentin valtuuksia eikä toteuta monivuotisten talousarviosopimusten eli rahoitusnäkymien tarkistusta ennakoidulla tavalla kuten tehtiin aiempien laajentumisten yhteydessä.
Parlamentti on todellakin osoittanut suurta ymmärrystä, sillä tarkoituksena ei ole aloittaa uudelleen vaikeita neuvotteluja uusien jäsenvaltioiden osuuksista maataloutta koskevasta talousarviosta ja rakennerahastoista. Olemme kuitenkin ilmoittaneet, että tarvittavia varoja on tutkittava sisäisten politiikkojen menoja koskevan otsakkeen 3 osalta, sillä ongelmia on useita. Jos emme mukauta talousarviota tulevien vuosien kuluessa, ensisijaiset alat, kuten työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, sisäinen turvallisuus, koulutus, poliisiyhteistyö ja turvallisen työympäristön luominen, voivat tämän vuoksi kärsiä, ja meidän pitäisi pystyä saavuttamaan ensisijaiset poliittiset tavoitteemme. Annan teille esimerkin. Useat tavalliset ihmiset pelkäävät, että laajentuminen tarkoittaa uusista jäsenvaltioista tulevan kilpailun lisääntymistä sellaisten yritysten vuoksi, jotka vähät välittävät työympäristön kehittämisestä. 
Uusien jäsenvaltioiden on luonnollisesti pantava täytäntöön työympäristöä koskeva yhteisön lainsäädäntö, mutta tärkeintä on se, mitä yrityksissä tapahtuu. Yrityskulttuurin on muututtava ja tietoisuutta turvallisen työympäristön merkityksestä on lisättävä niin yritysten kuin työntekijöidenkin keskuudessa. Tähän voimme vaikuttaa Bilbaon viraston kautta ja lisäämällä työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua. Tämä kuitenkin edellyttää talousarvion mukauttamista osaksi siksi, että Phare-ohjelman muodossa annettava liittymistä valmisteleva tuki loppuu tämän vuoden lopussa, joten työskentelystä ei todellakaan tule mitään, ellemme toteuta toimia. 
Neuvoston on kunnioitettava parlamentin valtuuksia, perustamissopimuksen 272 artiklaa ja toimielinten välistä sopimusta. Mitään muuta ei voida hyväksyä, ja muunlainen toiminta olisi sodanjulistus parlamenttia vastaan.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, myönnän tyrmistyneeni Euroopan parlamentin aloittamasta liittymissopimuksen liitettä XV koskevasta kiistasta. Liitteen väitetään rikkovan 6. toukokuuta 1999 tehtyä toimielinten välistä sopimusta ja loukkaavan samalla parlamenttimme oikeuksia, kun siinä vahvistetaan enimmäismäärät uusien jäsenten unioniin liittymisestä aiheutuville lisämenoille kaudella 2004-2006. 
Tavanomaista 15 jäsenvaltion välistä talousarviomenettelyä, jossa parlamentilla on yhteispäätösoikeus, ei todellakaan noudatettu. Mutta oliko niin tarkoituskaan, sillä nythän on kyseessä tuleva 25 jäsenvaltion Eurooppa. Eikö päätös kuitenkin tehdä paljon arvokkaammin ja oikeutetummin, kun se vahvistetaan liittymissopimuksessa? Jos parlamentin oikeuksia olisi rajoitettu epäselvän ministerineuvoston hyväksi, ymmärtäisin tämän protestoinnin. Tässä tilanteessa päätöksen kuitenkin tekevät kansalaiset. Onko Euroopan parlamentilla oikeus protestoida, kun kansalaiset päättävät itse asiasta? 
Jälleen kerran voimme huomata, mitä seuraa tästä parlamenttimme harjoittamasta omaan napaan tuijottamisesta ja ainaisesta pyrkimyksestä erioikeuksiensa lisäämiseen. Tässä unohtuvat täysin kansalaisten kiistämätön ensisijainen legitimiteetti ja laajentumisprosessin sujuvaan etenemiseen liittyvä yleinen etu.

Schleicher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mahdollisten väärinkäsitysten välttämiseksi minäkin haluan korostaa, että kannatan laajentumista, joka tapahtuu mahdollisimman pian. Valtiot, jotka haluavat liittyä unioniin, ovat onnistuneet merkittävissä pyrkimyksissään, mutta Euroopan valtioiden ja hallitusten päämiesten Kööpenhaminassa antamilla päätöslauselmilla on luotu tarpeettoman vakava ja vaikea tilanne. Päätöksen vuoksi ehdokasvaltiot joutuvat rikkomaan kaikkia voimassa olevia perussopimuksia ja budjettilainsäädäntöä, eli parlamentin tärkeintä erioikeutta. 
Neuvoston toimet voitaisiin 26 artiklan nojalla tulkita toimielinten välisen sopimuksen tuomitsemiseksi. Laajentumista koskevat vakavat ongelmat Euroopan unionissa on ratkaistava, ja Nizzan sopimukseen liittyvien ongelmien ratkaisua ei ole vielä näkyvissäkään. Tämä johtuu neuvoston epäonnistumisesta. Minua ihmetyttää, miten tällainen voi olla mahdollista, vaikka neuvostolla ja komissiolla on käytettävissään todella paljon asiantuntemusta, ellei tarkoituksena sitten ollut ainoastaan parlamentin provosointi. Haluamme kaikki, että laajentuminen toteutuu, joten ongelmana on nyt vahinkojen rajaaminen taannehtivasti. Kun näen, kuinka neuvosto suhtautuu perussopimuksiin ja Euroopan parlamenttiin, minulla on kuitenkin suuret epäilykseni siitä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Avoimuus, demokratiakehitys, yhdentyminen ja yhteistyö ovat sisällöttömiä sanoja, jos toimitte juuri päinvastoin. Tällä hetkellä en luota näihin sanoihin. 
Parlamentti, ministerineuvosto ja komissio neuvottelevat tämän vaikean ongelman ratkaisukeinoista vielä pitkään päätöksenteon jälkeenkin, joten parlamentin kannattaisi suhtautua avoimesti kaikkiin mahdollisiin vaihtoehtoihin, jotka koskevat liittymissopimusten käsittelyä huhtikuussa. Olen keskustellut henkilökohtaisesti useiden parlamentin jäsenten kanssa ja tiedän, että useimmat heistä epäilevät minun tavallani suuresti, pitäisikö liittymissopimuksille antaa hyväksyntä näissä olosuhteissa.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.40 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu virkamiehiin sovellettavista henkilöstösäännöistä:
Harbourin ja Medina Ortegan laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta (KOM(2002) 213 - C5-0262/2002 - 2002/0100(CNS)) (A5-0069/2003) 
Suullinen kysymys komissiolle henkilöstösääntöjen uudistuksesta (O-0019/2003 - B5-0087/2003).

Harbour (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen voidessani avata keskustelun. Minun on käytettävä puheenvuoro ennen esittelijäkollegaani vain siksi, että nimeni on aakkosjärjestyksen mukaan ensimmäisenä, ei siksi, että olisin toiminut parlamentissa kauemmin.
Ensinnäkin totean, että tein erittäin mielelläni mietintöä koskevaa yhteistyötä Manuel Medinan kanssa. Tulin aluksi mukaan henkilöstön uudistamista koskevaan hankkeeseen komissioon vuoden 1999 lopulla, kun minut nimitettiin tilapäisesti esittelemään kokonaisvaltainen strategia parlamentille. Myöhemmin nimitykseni esittelijäksi vahvistettiin. Minun osaltani prosessi toivottavasti huipentuu tänä iltana. En usko, että enää myöhemmin käymme tämän kaltaista keskustelua, ja huomaan, että komission jäsen on innokkaasti samaa mieltä kanssani. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö parlamentti jatkossakin seuraisi tiiviisti uudistusprosessia, sillä henkilöstösäännöillä on luotava asianmukaiset puitteet uudistusten toteuttamiselle.
Haluan tänä iltana myös kiittää kollegoitani, jotka osallistuivat useisiin asiaa käsitelleisiin valiokuntiin. Emme varmaankaan hyväksyneet kaikkia heidän ehdotuksiaan, mutta haluan vakuuttaa, että harkitsimme niitä kaikkia perusteellisesti, ja haluamme kiittää heitä heidän panoksestaan ja yhteistyöstä kanssamme.
Hyvät kollegat, mietintö, joka teillä on edessänne tänä iltana, sisältää 55 tarkistusehdotusta asetuspakettiin. Määrä voi tuntua suurelta, mutta kun otatte huomioon paketin koon ja monimutkaisuuden, huomaatte, että olemme itse asiassa keskittyneet parantamaan ja selkeyttämään asetusten perussäännöksiä.
Palaan erääseen tärkeään uuteen periaatteeseen myöhemmin, mutta varsinaisesti haluan kertoa kollegoilleni tänä iltana, että tehtävämme on ollut tarkistaa järjestelmällisesti, että asetuksilla pystytään toteuttamaan ne uudistukset, joita tuitte voimakkaasti kun esittelin mietintöni parlamentille vuonna 2001. Se on ollut tehtävämme keskeinen tavoite. Emme ole yrittäneet neuvotella uudelleen paketin keskeisistä osista. Komission jäseneltä on kulunut riittävästi aikaa ja hän on nähnyt riittävästi vaivaa tuon prosessin parissa.
Tehtäviimme on kuulunut toimintalinjojen ja strategian tarkastelu. Huomaatte, että olemme pohjimmiltamme tyytyväisiä siihen, että henkilöstösääntöjen puitteissa voidaan toteuttaa uudistuksen keskeiset osat: siirtyminen henkilöstöjärjestelmään, jossa kaikkien Euroopan unionin toimielinten henkilöstön jäsenet saavat asianmukaisen korvauksen sekä voivat hyödyntää kykyjään, ja heitä rohkaistaan edistymään urallaan palkitsevassa järjestelmässä. Tämä on merkinnyt uuden luokittelu- ja arviointijärjestelmän käyttöönottoa. Ne ovat todella keskeisiä, emmekä ole mitenkään pyrkineet muuttamaan tätä osuutta prosessissa.
Näillä kaikkia toimielimiä koskevilla uudistuksilla otamme myös käyttöön uuden sopimussuhteisten toimihenkilöiden luokan. Tätäkään alaa emme ole pyrkineet muuttamaan. Olemme tehneet käsittelemillämme aloilla paljon yhteistyötä muiden toimielinten kanssa, koska on tärkeää ymmärtää, että näitä henkilöstösääntöjä sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin toimielimiin. Eräs esittelijätyöryhmämme tehtävistä on ollut muiden toimielinten henkilöstön ja johtajien kuuleminen, jotta heidän tarpeensa otettaisiin täysimittaisesti huomioon.
Ehdotamme, että toimielimet voisivat halutessaan käyttää enemmän joustavuutta luokituksessa pitääkseen palveluksessaan henkilöstöä kielten alan tehtävissä ja erityistoimissa, joihin sopimussuhteiset toimihenkilöt eivät toimielinten mielestä välttämättä sovellu. Haluaisin korostaa erityisesti parlamentin vahtimestareiden tärkeää tehtävää.
Entäpä uudet periaatteet? Kollegani Medina Ortega kertoo niistä enemmän, mutta tärkeimpänä uutena periaatteena ehdotamme teille, että nykyistä eläkejärjestelmää olisi selkeytettävä poistamalla eläkkeensaajan lopulliseen asuinpaikkakuntaan perustuva nykyinen korjauskerroinjärjestelmä. Nyky-yhteiskunnassa, jossa liikkuvuus on lisääntynyt, meidän olisi todellakin suunniteltava yksinkertaisempi järjestelmä, jossa on vähemmän byrokratiaa. Emme ole lainkaan vakuuttuneita siitä, että tämänhetkistä järjestelmää voidaan pitää perusteltuna nykytilanteessa. Tiedän, että eläkejärjestelmästä keskustellaan tällä hetkellä paljon, ja komission jäsen saattaa viitata näihin keskusteluihin myöhemmin.
Lopuksi haluan käsitellä nykyisten toimien edistymistä. Parlamentissa ollaan hyvin tietoisia siitä, että komission jäsen käy tärkeitä neuvotteluja neuvoston kanssa. Parlamentti toimii tässä kysymyksessä ainoastaan neuvoa-antavana elimenä, mutta kollegat odottavat meidän korostavan parlamentin näkemyksiä niin paljon kuin mahdollista. Seuraamme neuvostossa käytäviä neuvotteluja tarkoin ja tiedämme, että eläkekysymykset ovat siellä hyvin tärkeitä.
Kehotamme kollegoita parlamentissa hyväksymään huomenna kaikki tarkistukset, mutta äänestämään lopullisesta lainsäädäntöpäätöslauselmasta vasta siinä vaiheessa kun olemme vakuuttuneita siitä, että komission jäsen on saavuttanut kaiken mitä hän on ottanut tavoitteekseen. Olemme tänä iltana jättäneet parlamentin käsiteltäväksi suullisen kysymyksen, jossa pyydämme komission jäsentä esittämään parlamentille lopullisen ehdotuksen tulokset, jotta ne varmasti ovat odotustemme mukaiset. Haluamme parhaat mahdolliset puitteet, jotta Euroopan unionin toimielimiä voidaan tällä vuosisadalla kehittää parhaan mahdollisen henkilöstöpolitiikan avulla riippumattoman ja laadukkaan henkilöstön löytämiseksi kaikkiin toimielimiin.

Medina Ortega (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kollegaani Harbouria hänen ystävällisistä sanoistaan. Mielestäni olemme työskennelleet yhdessä parhaan kykymme mukaan laatiessamme tätä mietintöä. Olemme kotoisin eri maista, meillä on erilainen poliittinen tausta ja eri asiat ovat meille tärkeitä. Siksi pystyimme lähestymään näitä kysymyksiä jokseenkin puolueettomasti.
Pystyimme käyttämään lähtökohtana komission jäsenen Kinnockin työtä. Hän on tehnyt monia perusteellisesti harkittuja ehdotuksia, joiden tavoitteena on lisätä hallinnon joustavuutta, tukea pätevän henkilöstön palkkaamista ja antaa ylennyksiä pätevyyden perusteella. Näistä lähtökohdista oli hyvä jatkaa.
Esittelijöinä meillä oli tilaisuus haastatella henkilöstön ja toimielinten edustajia. Totesimme, että komissio on tehnyt hyvää työtä. Mielestäni tämä on tarkoituksenmukainen ja hyvin harkittu paketti, jolla voitaisiin täysin vastata Euroopan unionin virkamiesten tarpeisiin.
Haluan kiinnittää parlamentin huomion Euroopan unionin virkamiesten työn laatuun. Unionilla on nykyisin 25 000 virkamiestä, jotka hoitavat mittavaa talousarviota 15 jäsenvaltion yhteisön ja 380 miljoonan asukkaan puolesta. Euroopan unionilla on huomattavasti vähemmän virkamiehiä kuin suurella kaupungilla, vaikka EU:n talousarvio on todennäköisesti huomattavasti suurempi. Mielestäni Euroopan unionin virkamieskunta tekee erinomaista työtä. En halua ottaa käyttöön sellaisia asetuksia, jotka heikentäisivät heidän asemaansa tai aiheuttaisivat työehtoja koskevia riitoja. Esittelijä Harbourin tavoin haluan kiinnittää parlamentin huomion tiettyihin neuvoston julkilausumiin, joilla se tuntuu saituuksissaan pyrkivän leikkaamaan eläkesuunnitelmaa. Nämä suunnitelmat ovat täysin ristiriitaisia komission esittämien ehdotusten kanssa.
Näin ollen tarkistukset, joihin jäsen Harbour viittasi, ovat mielestäni järkeviä ja välttämättömiä. Hän mainitsi erityisesti korjauskertoimia koskevan tarkistuksen. On järjetöntä, että jäädessään eläkkeelle Euroopan unionin toimielimistä työntekijät voivat valita asuinpaikakseen minkä tahansa valtion, mutta heidän eläkkeensä arvo riippuu siitä, missä maassa he päättävät asua. Muiden hallintoelinten tavoin Euroopan unionin on maksettava kaikille virkamiehille saman tasoista eläkettä. Virkamiesten on voitava valita missä he haluavat asua pysyvästi. Jotkut haluavat elää viileämmässä tai lämpimämmässä paikassa, jotkut halvemmassa tai kalliimmassa. Heidän valinnanvapautensa on kuitenkin turvattava.
Haluan mainita toisenkin lausekkeen, joka on mielestäni todella tärkeä. Henkilöstösäännöissä oli vanhentunut määräys, joka vastaa katolisen kirkon julkaisulupaa. Määräyksen mukaan virkamiehet eivät saa julkaista tekstiä ilman esimiehensä lupaa. Mielestäni tästä säännöstä voidaan luopua, koska elämme nykyisin riittävän vapaassa yhteiskunnassa ja virkamiehet ovat riittävän vastuuntuntoisia. Virkamiehet tietävät mitä he voivat kirjoittaa. Jos he julkaisisivat jotakin, josta olisi vahinkoa toimielimille, kykenisimme arvioimaan, rikkooko teksti lakia vai onko se vain huomio, joita virkamiehet voivat vapaasti esittää. Ennakkosensuuria ei pitäisi ottaa käyttöön. Lisäksi sitä olisi mielestäni mahdoton panna täytäntöön. En voi kuvitella komission virkamiesten lukevan vähemmän aikaa palvelleiden kollegojensa tekstejä, joissa käsitellään niinkin jokapäiväisiä aiheita kuin komission tai Euroopan parlamentin organisaatio.
Mietinnössä ehdotetaan myös muutoksia niihin sääntöihin, jotka koskevat erilaista sukupuolista suuntautuneisuutta eli homoja ja lesboja. Olemme pyrkineet varmistamaan, ettei virkamiehiltä evätä avoliittoon liittyviä oikeuksia heidän sukupuolisen suuntautuneisuutensa ja erittäin tiukkojen oikeudellisten vaatimusten vuoksi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olemme pyrkineet löytämään joustavan sanamuodon.
Arvoisa puhemies, mielestäni esittämämme ehdotukset ovat tasapainoisia, eikä parlamentilla pitäisi olla vaikeuksia niiden hyväksymisessä. Sekä komission että neuvoston olisi ymmärrettävä, että ne ilmentävät parlamentin yhteistyöhalua. Siksi toivon, että varsinkin neuvosto hyväksyy paketin ja ottaa huomioon ehdottamamme tarkistukset.
Arvoisa puhemies, kiitos tarkkaavaisuudestanne. Luotan siihen, että suullista kysymystä koskevat huomiset puheenvuorot auttavat selkeyttämään tilannetta, joka uhkaa vaarantaa Euroopan unionin virkamiesten eläkesuunnitelman.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää esittelijöitä erinomaisesta mietinnöstä. Teen tämän vilpittömästi enkä vain siksi, että se on velvollisuuteni. He ovat onnistuneet saavuttamaan laajan yksimielisyyden työläästä, hankalasta ja monimutkaisesta aiheesta. Kiitän myös valiokuntaa siitä, että se työskenteli neuvotteluissa lujasti saavuttaakseen yhteisymmärryksen, jolla on saatu aikaan tämä myönteinen tulos.
Kollegani Corbett, joka toimi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan lausunnon esittelijänä oli niin ystävällinen, että antoi minun käyttää puheenvuoron sijastaan. Tämä osoittaa, miten hyvässä keskinäisessä yhteisymmärryksessä valiokunnan jäsenet työskentelivät: eri ryhmiin kuuluvat jäsenet ovat valmiita antamaan oman puheenvuoronsa toiseen ryhmään kuuluvalle. Ymmärsimme kaikki, että tehtävämme oli tarkistaa komission ehdotusta, jotta siitä tulisi tehokkaampi. Esittelijät ovat juuri selittäneet joitakin näistä tarkistuksista. Viittaan erääseen tarkistukseen, joka on mielestäni erittäin tärkeä parlamentille ja muille Euroopan unionin toimielimille. Tarkistuksella erotetaan toisistaan henkilöstöä koskevia päätöksiä puoltava toimielin ja varsinaiset päätökset. Kunkin toimielimen on osallistuttava päätöksentekoon.
Olen esittelijöiden kanssa samaa mieltä siitä, mitä he sanoivat eläkkeiden korjauskertoimien poistamisesta. Haluan esittää yhden lisähuomautuksen. Niillä virkamiehillä, jotka ovat koko palveluksessa olonsa ajan maksaneet samansuuruisia eläkemaksuja, on eläkkeelle jäädessään oikeus samansuuruiseen eläkkeeseen.
Arvoisa puhemies, tämä on perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan osuus mietinnöstä. Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillis-demokraattinen ryhmä) ja Euroopan demokraattien ryhmä äänestää mietinnön puolesta. Olemme vakuuttuneita siitä, että se parantaa komission ehdotusta ja tekee jo valmiiksi erinomaisesta Euroopan unionin virkamieskunnasta vielä joustavamman ja tehokkaamman. Tämä on uudistusten tarkoitus. Edellisen puhujan tavoin haluan antaa tunnustusta EU:n virkamiehille. He ovat valmiita ottamaan vastaan kymmenen ensi kuussa Euroopan unioniin liittyvän valtion virkamiesten asiantuntemuksen. Tässä yhdistymisprosessissa Euroopan unionista tulee käytännössä kaksi kertaa isompi ja sen väkiluku kasvaa kolmanneksella. Lukuisten eri kulttuureista tulevien uusien virkamiesten on mukauduttava monimutkaiseen järjestelmään ja sen hallintomenettelyihin. Uusien virkamiesten on omaksuttava Euroopan unionin virkamieskulttuuri.
Siksi olikin mielestäni oikein, että perinpohjaisen uudistuksen sijasta toteutettiin vähittäinen uudistus. Tämän uudistuksen avulla on mahdollista päästä eroon kaikkein vanhentuneimmista käsitteistä. Samalla uudet virkamiehet hyötyvät vuosikausia Euroopan unionin palveluksessa olleiden virkamiesten valtavasta kokemuksesta. Virkamiesten ansiosta Euroopan unioni on enemmän kuin pelkkä valtioiden liitto. Heidän ansiostaan unioni on tuonut rauhan monille ja lukuisia etuja kansalaisilleen.

Lalumière (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta haluan ilmaista tyytyväisyyteni valiokuntiemme ja varsinkin esittelijöidemme Harbourin ja Medina Ortegan työhön. Arvoisa komission jäsen, tämän työn ansiosta laatimanne ehdotus henkilöstösäännöiksi sekä siihen liittyvät tarkistukset, jotka toivon teidän hyväksyvän, muodostavat tasapainoisen kokonaisuuden. Sen avulla unionin toimielinten henkilöstön pitäisi saada säännöt, joissa yhdistyvät sekä perineet että nykyaika.
Vaalimme perinteitä, koska mielestämme on erittäin tärkeää säilyttää keskeiset periaatteet, joiden mukaan virkamieskunnan on oltava painostusryhmistä ja muista vaikutustekijöistä riippumatonta ja pätevää. Virkamiesten rekrytoinnin on tapahduttava puolueettomien ja tiukkojen kilpailujen kautta ja heillä on oltava täysin selkeät oikeudet ja velvollisuudet.
Kannatamme kuitenkin myös nykyaikaisuutta. Palveltuaan hyvin ja uskollisesti yli 30 vuotta, Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavat henkilöstösäännöt olivat perusteellisen uudistuksen tarpeessa. Näin ollen jokainen uudistus on arvioitava sen perusteella, mitä halutaan saavuttaa. Vaikka esimerkiksi uuden sopimussuhteisten toimihenkilöiden luokan käyttöönotto olisikin erittäin hyödyllistä, se ei saa johtaa tämän sanamuodon väärinkäyttöön, sillä se saattaisi heikentää palvelukseen ottamista koskevia ehtoja ja haitata toimielinten työtä.
Vaikka voimmekin olla tyytyväisiä saavuttamaamme tasapainoon, on edelleenkin tärkeää, ettei neuvosto horjuta tätä haurasta tasapainoa. Huoleni johtuu neuvoston suhtautumisesta erityisesti kahteen tärkeään kysymykseen, joiden merkitys on henkilöstösääntöjen kannalta vähäinen, mutta jotka neuvosto haluaa lisätä niihin saadakseen aikaan kattavan paketin. Nämä kaksi kysymystä ovat palkkojen monivuotinen mukauttamismenetelmä ja varsinkin eläkejärjestelmä. Arvoisa komission jäsen, olemme jokseenkin huolissamme jälkimmäisestä kohdasta, koska huomaamme neuvoston yhdistävän henkilöstösääntöjen hyväksymisen uuden eläkejärjestelmän toteuttamiseen, vaikka ette vielä ole sanonut mitään varmaa eläkkeistä ja koska tiedämme, että asia saattaa aiheuttaa voimakkaita reaktioita.
Siksi useat poliittiset ryhmät ovat oman ryhmämme lisäksi jättäneet käsiteltäväksi eläkkeitä koskevan suullisen kysymyksen, jotta voitte antaa meille tarvitsemamme tiedot ennen kuin hyväksymme lopullisesti henkilöstösääntöjen uudistamisen.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen voidessani osallistua parlamentin keskusteluun henkilöstösääntöjä koskevasta mietinnöstä, enkä ainoastaan siksi, että on aina kunnia puhua parlamentissa, vaan myös siksi, että pitkä harkinta-aika ja lukuisat kokoukset ovat saaneet aikaan tietynlaista perhehenkeä. Siksi olen hyvin tyytyväinen siihen, että tänne on kokoontunut niin monia ystäviä, jotka ovat osallistuneet kanssani erittäin pitkään jatkuneeseen keskusteluun. Kokemus oli kaiken kaikkiaan erittäin antoisa.
Haluan aluksi esittää suuret kiitokset esittelijöille Harbourille ja Medina Ortegalle heidän perusteellisesta, harkitusta ja rakentavasta työstään henkilöstösääntöjen uudistamista koskevien tärkeiden kysymysten parissa. Haluan kiittää myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan muita jäseniä heidän tehokkaasta työskentelystään sekä lausunnon antavia valiokuntia ja heidän lausuntojensa valmistelijoita. Kaikki asianosaiset parlamentin jäsenet ovat tehneet erittäin merkittävää työtä. Tiedän, että toimielinten henkilöstö antaa tunnustusta sille, että parlamentti on vakavasti ja vastuullisesti kiinnittänyt huomiota sitä koskeviin sääntöihin, sen palvelussuhteen ehtoihin ja sen tulevaisuuteen.
Parlamentille saattaa olla avuksi, jos viittaan aluksi niihin seikkoihin, jotka on tuotu esiin neljän parlamentin poliittisen ryhmän käsiteltäväksi jättämässä suullisessa kysymyksessä. Minun oli luonnollisesti tarkoitus korostaa tänä iltana tiedonannossani useita eläkkeisiin liittyviä kysymyksiä. Siksi olenkin tyytyväinen kysymyksiin, sillä niiden ansiosta minulla on viime keskiviikkona kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston jälkeen ensimmäinen tilaisuus keskittyä selkeästi ja julkisesti noihin kysymyksiin. Kysymykseen vastaaminen saattaa tarkoittaa, että käytän hieman ennakoitua enemmän aikaa. Toivon, että kestätte minua hyvän asian vuoksi.
Jotta asia tulisi varmasti selväksi, pyydän parlamenttia tarkastelemaan ehdotusta suuntaviivoiksi, jotka hyväksyttiin ilman muutoksia 18.-19. maaliskuuta 2003 kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston päätelmiksi. Asiakirja on jaettu parlamentille. Pahoittelen, että se on tässä vaiheessa ainoastaan englanniksi ja ranskaksi. Hyvät parlamentin jäsenet, jos katsotte päätelmien kohtaa b), huomaatte, että neuvosto antoi Coreperin tehtäväksi valmistella yksityiskohtaisempaa kantaa eläkejärjestelmän mukauttamiseen. Jos katsotte sen jälkeen kohtaa d), huomaatte, että neuvosto kehotti komissiota "esittämään huhtikuuhun 2003 mennessä yksityiskohtaisen teknisen työasiakirjan, joka sisältää eläkejärjestelmää koskevan ehdotuksen vakuutusmatemaattisen tasapainon takaamiseksi 1.1.2004 lähtien".
Noista kohdista käy ilmi, että neuvosto kehotti komissiota ainoastaan laatimaan ehdotuksen tutkimusmenetelmistä, jotka helpottaisivat tarvittavien eläkemaksujen laskemista eläkejärjestelmän vakuutusmatemaattisen tasapainon varmistamiseksi. Sen vuoksi komissiota ei suullisen kysymyksen sanamuodon mukaisesti kehotettu esittämään yksityiskohtaista selvitystä, johon sisältyisivät eläkejärjestelmää koskevat muutokset. Komissio ei ilmeisesti laadi tällaista selvitystä missään vaiheessa. Emme ole laatineet sellaista asiakirjaa, emmekä aio tehdä sitä nyt.
Vakuutusmatemaattisen tasapainon saavuttaminen ja säilyttäminen on hieman eri asia. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, tätä on aina edellytetty nykyisten henkilöstösääntöjen 83 artiklan 4 kohdassa, vaikka vaatimus ei olekaan ollut jatkuvasti käytössä. Komission ehdotukseen henkilöstösääntöjen uudistamisesta on näin ollen aina sisältynyt vaatimus vakuutusmatemaattisen tasapainon varmistamisesta. Asiasta tietenkin keskusteltiin ja neuvoteltiin yksityiskohtaisesti ammattiyhdistysten kanssa ja toimielinten välisessä henkilöstösääntökomiteassa hyvissä ajoin ennen kuin komission ehdotus jätettiin neuvostolle ja ennen kuin se tuli parlamentin käsiteltäväksi viime vuonna.
Näin ollen siinä, että komissio sitoutuu vakuutusmatemaattisen tasapainon säilyttämiseen, ei ole mitään uutta. Kaikesta on keskusteltu perusteellisesti ja tehty kattava arviointi. Kaikesta on myös tiedotettu ja tehty selvitys parlamentille, EU:n virkamieskunnan jäsenille ja heidän henkilöstönsä edustajille. Viittasin yleisten asioiden neuvoston päätelmiin ainoastaan tuodakseni esiin, että tarvitaan ajan tasalla oleva vakuutusmatemaattinen tutkimus, josta neuvosto ja EU:n virkamiehet saavat tietää jäsenvaltioiden ja henkilöstön eläkemaksujen tarkan määrän hyvissä ajoin ennen 1. tammikuuta 2004.
Yleisten asioiden neuvoston päätelmien mukaan eläkejärjestelmä on mukautettava johdonmukaisemmin jäsenvaltioissa vallitseviin suuntauksiin, ja neuvosto kehottaakin Coreperia valmistelemaan yksityiskohtaisemman kannan eläkejärjestelmien mukauttamiseen. Tämä ei ole mitenkään yllättävää, sillä väestörakenteen muutokset, Lissabonin strategia ja varsinkin komission ja parlamentin niin kutsuttuun "aktiiviseen ikääntymiseen" perustuva lähestymistapa takaavat sen, että jäsenvaltioiden hallitukset kiinnittävät huomiota eläkkeelle jäämistä ja eläkkeitä koskeviin kysymyksiin. Tämä on itse asiassa varmistanut sen, että useiden jäsenvaltioiden valtuuskunnat ovat laatineet Euroopan unionin virkamiehistöä varten eläkeparametreja koskevan ehdotuksen, jota neuvosto parhaillaan käsittelee.
Komissio on ottanut kantaa tähän kysymykseen korostamalla, että se ymmärtää tarpeen varmistaa eläkejärjestelmien johdonmukaisuus työllisyyttä ja ikääntymistä koskevan sosiaali- ja talouspolitiikan kanssa ja että se myös tukee näitä politiikan aloja. Samalla komissio kuitenkin vaatii, että tietyt Euroopan unionin virkamieskunnan ikärakennetta koskevat perusnäkökohdat, joilla on olennainen merkitys eläkeparametrien kannalta, otetaan asianmukaisesti huomioon.
Lyhyesti sanottuna nuo näkökohdat ovat seuraavat: ensinnäkin työsuhde alkaa EU:n virkamiehillä keskimäärin 32-vuotiaana ja politiikoista vastaavien virkamiesten palkkaluokassa 34-vuotiaana. Kaikki laskutavat, joissa täyden eläkkeen kertyminen edellyttäisi yli 35 vuoden palvelusta ja eläkemaksuja, olisivat näin ollen täysin epärealistisia.
Toiseksi parlamentin esittelijät ovat korostaneet, että vaikka EU:n virkamiesten virallinen eläkeikä on verrattain alhainen, 60 vuotta, todellinen eläkeikä on keskimäärin 63,1 vuotta. EU:n virkamiehet jäävätkin eläkkeelle noin kolme vuotta myöhemmin kuin jäsenvaltioissa keskimäärin ja vuotta myöhemmin kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa keskimääräinen eläkeikä on korkein.
Monessa suhteessa olemme siis panemassa täytäntöön Lissabonin strategian keskeistä politiikkaa ja olemme tehneet niin jo vuosikymmeniä. Koska kyseiset taustatekijät ja vakuutusmatemaattinen tasapaino on otettava huomioon, komissio on neuvottelujen aikana ilmaissut haluavansa harkita mahdollisesti jonkinasteista muutosta viralliseen eläkeikään. Haluan korostaa, että tästä tai muistakaan kysymyksistä ei ole tehty minkäänlaisia päätelmiä.
Tässä ja kaikissa muissakin kysymyksissä olemme voimakkaasti korostaneet, että nykyisen henkilöstön saavutettuja oikeuksia ja legitiimejä odotuksia on kunnioitettava asianmukaisesti. Komission kanta käy tästä selkeästi ilmi ja samalla se vastaa suullisen kysymyksen ensimmäiseen kohtaan. Asiaa korostaakseni toistan vielä, että keskusteltaessa mahdollisista muutoksista on noudatettava saavutettuja oikeuksia ja legitiimejä odotuksia koskevia vaatimuksia. Kun neuvosto nyt on paremmin selvillä kyseisistä näkökohdista, se on kehottanut Coreperia lopettamaan asian käsittelyn ja, kuten neuvoston päätelmistä käy ilmi, valmistelemaan yksityiskohtaisempaa kantaa huhtikuussa kokoontuvaan yleisten asioiden neuvostoon mennessä.
Täydentääkseni vielä lopuksi vastaustani, YAN:n päätelmien kohdassa c) ehdotetaan lisäkeskusteluja EU:n virkamiesten eläkkeisiin eri jäsenvaltioissa sovellettavista nykyisistä korjauskertoimista. Tiedän, että parlamentilla on käsiteltävänä useita näihin korjauskertoimiin liittyviä tarkistuksia. Kysymys huolestuttaa yleisesti parlamenttia ja etenkin neuvostoa.
Koska neuvottelut ovat kesken, komissio voi tässä vaiheessa ainoastaan todeta, että se kuuntelee noita huolenilmauksia, ja vaikka se ei voikaan tukea tähän mennessä esitettyjä tarkistuksia, se on tietoinen siitä, että tätä asiaa on käsiteltävä niin, että neuvotteluissa saavutettu lopullinen paketti on kaikin puolin tasapainoinen.
Toistan, että tässä yhteydessä - kuten koko uudistuksenkin yhteydessä - komissio pyrkii kaikin keinoin aktiivisesti tukemaan nykyisen henkilöstön kertyneitä oikeuksia ja legitiimejä odotuksia. Pidämme kiinni tästä periaatteesta ja jäsenvaltiot ymmärtävät sen.
Korostan myös, että käymme neuvotteluja sen perusperiaatteen pohjalta, että mistään ei sovita ennen kuin kaikesta on päästy yhteisymmärrykseen. Kaikki päätökset edellyttävät, että päästään yleisesti kaikkia osapuolia tyydyttävään sopimukseen.
Lisäisin vielä, että neuvottelemme monimutkaisista ja joskus väistämättä herkistäkin kysymyksistä, mutta emme väittele mielipiteistä. Luotamme siihen, että meillä on vahvat ja realistiset perusteet ja laskutapa. Tavoitteenamme on jatkossakin varmistaa, että neuvottelukumppanimme neuvostossa hyväksyvät sekä perusteet että laskutavan.
Pahoittelen, että olen joutunut käyttämään paljon aikaa vastatakseni yksityiskohtaisesti parlamentin jäsenten esittämään tärkeään kysymykseen. Ymmärtänette, että halusin vastata perusteellisesti näihin tärkeisiin eläkkeitä koskeviin kysymyksiin.
Olen erittäin tyytyväinen siihen, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan parlamentille laatimassa mietinnössä tuetaan voimakkaasti koko uudistuspakettia asianmukaisella ja käytännöllisellä tavalla, kuten olemme esittelijöiltä kuulleet.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että mietinnössä ymmärretään realistisesti miten tärkeää on säilyttää eläkemaksut ja eläkkeet kilpailukykyisellä tasolla. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on sitouduttu ottamaan käyttöön menettely, jota lyhyesti kutsutaan ylennyksiä koskevaksi kollektiiviseksi takuuksi - korostan sanaa kollektiivinen. Lisäksi mietinnössä sitoudutaan sisällyttämään henkilöstösääntöihin niin kutsuttu "metodi", joka on järkevä, taloudellisesti kannattava ja vakaa keino mukauttaa eläkemaksuja ja eläkkeitä.
Olen myös iloinen voidessani todeta, että 18.-19. maaliskuuta 2003 kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston antamissa suuntaviivoissa on monia samoja periaatteita, joita jäsenet Harbour ja Medina Ortega toivat esiin perusteluissaan, ja lisäksi nämä periaatteet käyvät ilmi useista tänään käsittelemistämme tarkistuksista. Erityisesti neuvoston suuntaviivoissa - ja vastaavasti yleisten asioiden neuvoston suuntaviivojen e)-, f)- ja g)-kohdissa - tuetaan palkkoja ja korvauksia koskevia laajoja ehdotuksia, jotka antavat hyvän perustan, tuetaan uutta urajärjestelmää koskevia siirtymäjärjestelyjä ja suhtaudutaan avoimesti siihen, että "metodi" sisällytettäisiin rajoitetuksi ajaksi henkilöstösääntöihin.
Vastatakseni tarkistuksiin luettelen ensin ne tarkistukset, jotka komissio voi varauksetta hyväksyä. Teen sen lyhyesti, koska en halua koetella parlamentin kärsivällisyyttä. Hyväksytyt tarkistukset ovat: toimielinten välisen yhteistyön vahvistamista koskevat tarkistukset 7, 8, 9 ja 48, ilmiantamista koskeva tarkistus 20, tarkistukset 12 ja 14, tarkistus 13, joka koskee mahdollisuutta palkata hallintoavustajan palkkaryhmiin 1-3 (AST 1-AST 3) kuuluvia virkamiehiä erityistehtäviin, mukaan lukien parlamentin vahtimestarin tehtäviin sekä esittelijöiden käsiteltäväksi jättämät tarkistukset 9, 25, 48, 50 ja 51, jotka koskevat poliittisten ryhmien henkilöstön asemaa. Tämä merkitsee tietenkin sitä, ettei komissio voi tukea tarkistuksia 32 ja 60, jotka ylittävät huomattavasti esittelijöiden laatiman järkevän kannan. Lisäksi komissio hyväksyy sukupuolista häirintää koskevan tarkistuksen 17, tarkistuksen 18, tarkistuksen 19, henkilöstön poissaoloja koskevat tarkistukset 33, 34 ja 35, kurinpitomenettelyjä koskevat tarkistukset 42, 43 ja 44 sekä epäpätevyyttä käsittelevän neuvoa-antavan pariteettikomitean (joint advisory committee for professional incompetence) jäsenyyden kestoa koskevan tarkistuksen 38. Komitean nimi ei tietenkään tarkoita, että se puolustaisi epäpätevyyttä, vaan nimen pitäisi olla "joint advisory committee on professional incompetence".
Kokonaispakettia koskevissa neuvotteluissa komissio on valmis suhtautumaan avoimesti toiseenkin ryhmään tarkistuksia tai hyväksymään jotkut niistä ainakin osittain. Komissio ei voi tässä vaiheessa antaa myönteistä vastausta tarkistuksiin, jotka koskevat eläkkeitä, joihin on sovellettu korjauskertoimia. Kuten totesin, komissio luonnollisesti ymmärtää, että poliittiset ryhmät ovat yleisesti huolissaan eläkkeiden korjauskertoimista ja että asiaa on tarpeen käsitellä kokonaispaketin tasapuolisuutta silmällä pitäen.
Komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 52 ja 54, jotka koskevat sopimussuhteisten toimihenkilöiden tehtäväryhmien tasoon liittyviä rajoituksia ja näiden työsopimusten kestoa sekä tarkistukset 14, 15, 26, 29 ja 30, jotka liittyvät tärkeimpiin säännöksiin uuden urajärjestelmän yhteydessä. Komissio hyväksyy myös 5 artiklan 3 kohdan, joka koskee hallintovirkamiesten (AD) ja hallintoavustajien (AST) tehtäväryhmien nimitysperusteita, 31 artiklan, joka koskee korkeampia palkkaluokkia varten järjestettäviä kilpailuja, keskijohdon palkkaluokat mukaan luettuna ja 45 artiklan, jossa säädetään tehtäväryhmästä AST tehtäväryhmään AD siirtymistä varten tarvittavasta todistusmenettelystä. Voin tyytyväisenä todeta, että kaikista näistä artikloista on keskusteltu perusteellisesti neuvostossa ja Coreperissa. Niinkin äskettäin kuin viime viikolla saavutetut kompromissiratkaisut ilmentävät monia - elleivät jopa kaikkia - niistä tavoitteista, joita parlamentin jäsenet halusivat tarkistuksilla saavuttaa.
Kilpailuja voidaan 31 artiklan mukaan järjestää esimerkiksi palkkaluokissa AD 9, AD 10 ja AD 11 sekä poikkeustapauksissa palkkaluokassa AD 12. Kun pidetään mielessä, että palkkaluokka AD 12 vastaa korkeampaa tasoa kuin nykyinen palkkaluokka A4, niin näissä palkkaluokissa avoimiin virkoihin nimitettyjen hakijoiden määrä ei yhtenäkään vuonna ylitä 20:tä prosenttia ulkoisen rekrytoinnin kautta tehtäväryhmään AD nimitettyjen hakijoiden määrästä. Tällä kompromissiratkaisulla saavutettiin enemmän kuin mihin esimerkiksi tarkistuksella 26 pyrittiin.
Todistusmenettelystä säädetään 45 a artiklan 2 kohdassa, että toimielinten yhteinen henkilöstövalintatoimisto määrää niiden tutkintojen sisällöstä, jotka toimielimet järjestävät varmistaakseen, että siirtoa varten tarvittavat perusedellytykset täyttyvät yhtäläisesti ja johdonmukaisesti. Tämä tekee tarkistuksen 30 tarpeettomaksi. Parlamentti tietää, että komissio on ollut ja on jatkossakin hyvin selvillä huolenaiheista, jotka liittyvät tarkistuksissa 58 ja 59 mainittuihin parlamentin jäsenten avustajiin ja suhtautuu asiaan myönteisesti. Parlamentin jäsenet tietänevät kuitenkin, että lukuisat jäsenvaltiot eivät ole asiasta yhtä innoissaan, ja sen eteen on tehtävä vielä lujasti töitä henkilöstösääntöjä koskevien neuvottelujen ulkopuolellakin.
Tarkistukset 71-74 koskevat sellaisten kolmannen maan kansalaisten palvelukseen ottamista, joilla on pysyvä oleskeluoikeus jossakin yhteisön jäsenvaltiossa. Komissio on tietoinen siitä, että poliittisten ryhmien välillä on käyty keskustelua mahdollisesta kompromissiratkaisusta tähän kysymykseen, joka huolestuttaa monia parlamentin jäseniä. Vaikka komissio suhtautuukin asiaan myönteisesti, se ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia niiden nykyisessä sanamuodossa, ja siksi joudun säilyttämään nykyisen kantani.
Kiitän lopuksi parlamenttia kärsivällisyydestä ja totean, että on väistämättä joitakin tarkistuksia, joita komissio ei hyväksy, koska ne heikentäisivät ehdotuksen kokonaisuutta. Mainitsen vain muutaman, eikä luettelo missään tapauksessa ole kattava, mutta on sanottava, että komission varauksetta hyväksymiä ehdotuksia on paljon enemmän. Komissio ei hyväksy tarkistusta 16 eikä tarkistuksia 14, 15, 26, 29, 30 ja 75 aiemmin mainitsemistani syistä eli siksi, että ne ovat tarpeettomia neuvostossa tapahtuneen myönteisen kehityksen vuoksi. Komissio ei myöskään hyväksy sopimussuhteisia toimihenkilöitä koskevia tarkistuksia 53, 55 ja 76 sillä, kuten aiemmin sanoin, komissio tukee oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämiä tarkistuksia 52 ja 54. Tarkistus 32 koskee 50 artiklan soveltamisalan laajentamista palkkaluokkaan AD 12, mutta komissio ei pidä sitä tarkoituksenmukaisena. Komissio ei hyväksy sukupuolista häirintää koskevaa tarkistusta 63, vaan tukee esittelijöiden laatiman tarkistuksen 17 tekstiä, eikä ulkomaankorvausta koskevaa tarkistusta 64 siitä yksinkertaisesta syystä, että komissio pitää kiinni näkemyksestään, jonka mukaan ulkomailla työskentelevien henkilöiden korvaus on asiallisesti perusteltu ja puolueettomasti ajatellen välttämätön.
Kuten parlamentti tietää, komissio on alusta alkaen sitoutunut toteuttamaan henkilöstösääntöihin uudistuksia, joilla helpotetaan niiden perinpohjaista nykyaikaistamista ja pidetään samalla voimassa nykyisiä palvelussuhteen ehtoja ja parannetaan Euroopan unionin virkamieskunnan urakehitystä. Toivon, ettei uudistusten perusteita pidetä rajallisina ja konservatiivisina vaan käytännöllisinä ja oikeutettuina.
Uudistukset, motivointi ja välttämätön aineellinen turvallisuus ovat suorassa yhteydessä toisiinsa. On sekä realistista että asiaankuuluvaa myöntää ja varmistaa nämä seikat. Parlamentin jäsenten laatimassa merkittävässä mietinnössä ymmärretään nämä käytännön tosiasiat, ja se auttaa huomattavasti sitoumustemme noudattamisessa. Kiitän lämpimästi kaikkia niitä, jotka ovat olleet valmistelemassa parlamentin näkemystä ja toivon, että parlamentti hyväksyy mietinnön huomenna.

Guy-Quint (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, edellisten puhujien tavoin kiitän kaikkia, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tästä aiheesta, josta olemme monesti keskustelleet. Olen samaa mieltä kuin komission jäsen Kinnock, joka totesi, että totuimme työskentelemään yhdessä ja että välillemme muodostui erityinen side.
Käytän kuitenkin nyt puheenvuoron budjettivaliokunnan valmistelijana ja olen näin ollen tyytyväinen siihen, että komissio antaa takeet Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen uudistamisesta aiheutuvista kustannuksista. Jos asian käsittelyn aikana tehdyt arviot pitävät paikkansa, koko uudistuksesta aiheutuu unionin talousarvioon vain vähän kustannuksia, ja sen rahoitus pitäisi joka tapauksessa olla mahdollista hoitaa nykyisten rahoitusnäkymien mukaisesti. Tämä on ehdottoman tärkeää ja haluaisin todeta, että komission jäsen Kinnock on toiminut kiitettävästi tässä asiassa.
Tämä ensimmäinen toteamus saa minut kuitenkin tekemään joitakin lisähuomautuksia. Ensinnäkin mikäli ammattiyhdistysten kanssa neuvotellussa uudistuspaketissa noudatetaan talousarvion kurinalaisuuden periaatetta, minusta vaikuttaa siltä, ettei neuvostolla ole aihetta vaatia virkamiesten saavutettujen eläkeoikeuksien asettamista kyseenalaisiksi. Eläkkeitä koskevat säästötoimet eivät ole kiireellisiä. Jos neuvosto todella haluaa toteuttaa säästöjä, sen pitäisi ainoastaan hyväksyä nopeasti parlamentin ehdotukset parlamentin jäsenten avustajiin sovellettavista henkilöstösäännöistä.
Eläkkeet eivät myöskään mielestämme saisi olla kielletty puheenaihe. Parannukset ovat mahdollisia, ja minusta vaikuttaa siltä, että esimerkiksi korjauskerroinjärjestelmän käyttö ei ole enää ajankohtaista. Olisin myös toivonut, että juuri virkamiesten etujen säilyttämistä ajatellen olisi otettu käyttöön menettelyitä nykyisen eläkejärjestelmän kannattavuuden varmistamiseksi pitkällä aikavälillä. Tämä on kuitenkin mahdollista vain toimimalla vähitellen, pitkällä aikavälillä, ja varsinkin käyttämällä apuna yhteistyötä ja vuoropuhelua.
Lopuksi totean, että meidän on yleisemminkin pidettävä kiinni uudistuksen tavoitteista, joiden avulla olemme edistäneet sekä uudistusta yleensä että varsinkin henkilöstösääntöjen osalta. Tavoitteena on ja tulisi vastaisuudessakin olla Euroopan unionin toimielinten tehokkuuden ja tulosten parantaminen. Noiden tavoitteiden perusteella arvioimme kunkin toimenpiteen aiheellisuutta ja uudistuksen onnistumista.

?oukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, päinvastaisista väitteistä huolimatta Euroopan komissio on osa poliittista todellisuutta ja sillä on kasvava julkinen sektori, jossa sen nopeasti kehittyvä erillinen hallinto on keskeisin tekijä. Vaikka tämä hallinto laajentuukin jatkuvasti ja sille annetaan uusia tehtäviä, tarvittavia muutoksia ei vielä ole tehty.
Komission henkilöstösäännöt kaipaavat uudistamista enemmän kuin koskaan, jos aiomme uudenaikaistaa onnistuneesti sen henkilöstöpolitiikkaa. Tiedämme, että teknisen kehityksen myötä perinteinen henkilöstörakenne on menettänyt toimivuutensa, kuten yksityisellä sektorilla jokin aika sitten todettiin. Samoin tiedämme, että Euroopan unioni tukee monia toimintatapoja, kuten toimenpiteitä työehtojen parantamiseksi, syrjinnän torjumiseksi, työn ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi ja joustavan työllistämisen toteuttamiseksi. Olisi outoa, jos unioni ei pystyisi omassa virkakoneistossaan ottamaan käyttöön kaikkia niitä toimia, joita se edistää eurooppalaisissa yhteiskunnissa ja yrityksissä, eikä pystyisi toimimaan esimerkkinä uusista julkishallintoa koskevista vaatimuksista.
Aikaa on vähän ja keskityn siksi puheenvuorossani kolmeen tarkistukseen. Ensinnäkin tarkistus, joka koskee korjauskertoimen soveltamista eläkelaskelmiin eläkkeensaajan asuinpaikasta riippumatta. Komissio ehdottaa, että eläkkeisiin sovellettaisiin korjauskerrointa niiden mukauttamiseksi ostovoimaan eläkkeensaajan asuinpaikassa. Ehdotus on vastoin yhteisön tasa-arvoperiaatetta ja vapaata sijoittautumisoikeutta.
Tuen ryhmämme esittämää tarkistusta, jotta varmistettaisiin rauhallinen ilmapiiri toimielinten hallinnollisissa yksiköissä. On tärkeää korostaa, että uudessa työelämässä kaikkien osapuolten keskinäisen luottamuksen säilyttäminen on avain tuottavuuden lisäämiseen. 
Lopuksi toteaisin, että meidän tulisi äänestää ryhmämme esittämän tarkistuksen puolesta. Sen mukaan määräaikaiset työsopimukset olisi muutettava kestoltaan määrittelemättömiksi uusittaessa viisivuotisia työsopimuksia viiden vuoden määräajaksi. Mielestäni tällainen järjestely sekä sopimussuhteisten toimihenkilöiden rekrytointi tekevät toiminnasta joustavaa ja takaavat tarvittavan suojan.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kaikkien muiden tavoin antaa tunnustusta kahdelle esittelijällemme heidän puoluerajat ylittävästä työstään. On todellakin sanottava, että kun komission jäsen Kinnock viittasi perhetapaamiseen, tunsin itseni ulkopuoliseksi. Halusimme varmistaa, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän ääni kuuluu tänä iltana, koska haluamme kiittää esittelijöitämme ja komission jäsentä ja sanoa, että tuemme vahvasti tämän uudistusprosessin yhteydessä tehtävää työtä. Tämä työ on tunnustus siitä, että olemme kehittämässä nykyaikaista eurooppalaista virkamieskuntaa ja asianmukaista urarakennetta sen palveluksessa oleville.
On ehkä jollain tavoin ironista, että me lainsäätäjät käytämme paljon aikaa vaatiaksemme muutosta ja uudistumista niiltä, joita varten säädämme lakeja. Nyt olemme panemassa järjestykseen parlamenttia.
En käy uudestaan läpi niitä kaikkia hyviä asioita, jotka muut puhujat ovat maininneet ja jotka oikeutetusti kuuluvat henkilöstösääntöihin. Haluan kuitenkin sanoa muutaman sanan eläkekysymyksestä. Kiitän komission jäsentä hänen pitkästä ja arvokkaasta vastauksestaan suulliseen kysymykseen ja haluan korostaa sitä mitä hän sanoi. Nykyisen henkilökunnan saavutetut oikeudet ja legitiimit odotukset ovat ensiarvoisen tärkeitä ja niitä on kunnioitettava.
Toinen asia, johon haluaisin kiinnittää huomiota, on parlamentin jäsenten avustajien asema. Olen pahoillani siitä, että myönteisestä suhtautumisesta huolimatta sen merkitystä ei täysin tunnusteta. Tarkistusten 58 ja 59 on määrä vakiinnuttaa ja vahvistaa niiden asemaa, jotka ovat yksittäisten parlamentin jäsenten palveluksessa. Asialle olisi pitänyt tehdä jotain jo aikoja sitten, ja siitä on vihdoinkin tultava osa parlamentin järjestelmää ja toimintaa.

Onesta (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän tietenkin muiden jäsenten tavoin esittelijöitämme, mutta haluan antaa tunnustusta myös Euroopan unionin virkamiehille. Ajatelkaapa, että 25 000 ihmistä johtaa tätä epävarmaa maanosaa, joka muuttaa tulevaisuutensa suuntaa päivittäin. Melkoinen tehtävä, joka tällä hetkellä hoidetaan erinomaisesti. Kiitän siis virkamiehiä, jotka ovat tukenamme.
Arvoisa komission jäsen, mietinnössä esitetyt näkökohdat ovat mielenkiintoisia ja tasapainoisia varsinkin parlamentin ehdottamien tarkistusten jälkeen. Ne ovat omiaan tehostamaan Euroopan unionin virkamiehistön toimintaa. En toista sitä, mitä jotkut kollegoistani ovat jo sanoneet minua paremmin. Keskityn tarkistuksiin 58 ja 59, joiden avulla parlamentin jäsenten avustajat voitaisiin rinnastaa yhteisöjen sopimussuhteisiin toimihenkilöihin.
Nämä tarkistukset ovat todella myönteisiä. Kohdistan nyt sanani neuvostolle, jotta se panisi merkille, että parlamentin viisi suurta poliittista ryhmää ovat jättäneet nämä tarkistukset käsiteltäviksi. Näin ollen, ennen kuin neuvosto hylkää tarkistukset halveksivalla kädenheilautuksella, kehotan sitä tarkastelemaan niitä perusteellisesti. Vaikka neuvosto tarvitsisikin hieman harkinta-aikaa, se ei vähimmässäkään määrin muuta sitä seikkaa, että se on parlamentille vastuussa samaa aihetta käsittelevästä Gilligin mietinnöstä, jonka käsittelyä on lykätty jo liian kauan. Mietinnön avulla oli mahdollista muuttaa erästä sääntöä, jotta parlamentin jäsenten avustajat voisivat vapaasti valita kansallisen sosiaaliturvajärjestelmänsä. Se, että neuvosto ei vielä ole ryhtynyt mihinkään toimiin asiassa osoittaa, että se ei noudata parlamentin kanssa tekemäänsä sopimusta ja joutuu näin oikeudelliselta kannalta täysin mahdottomaan tilanteeseen.
Toimin varapuhemiehenä ja olen vastuussa tästä asiasta. Voin vakuuttaa teille, että jos asian käsittelyn jarruttaminen jatkuu edelleen, kärsivällisyyteni alkaa olla lopuillaan ja velvollisuuteni on tuomita julkisesti ja ankarasti lukkiutunut tilanne ja siitä vastuussa olevat tahot. Mikäli näin tapahtuu, ei ole lainkaan varmaa, että tietyt jäsenvaltiot, jotka ovat olevinaan sosiaalipolitiikan ja avoimuuden innokkaita kannattajia, pystyisivät lisäämään vaatimuksiaan tai edes säilyttämään niitä entisellään.

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijöitä. He ovat päässeet laajaan yksimielisyyteen, mikä muutama kuukausi sitten vaikutti mahdottomalta. On myös tärkeää kiinnittää huomiota tämän säädöksen merkitykseen. Se on oikeudelliselta kannalta toinen ja viimeinen tärkeä vaihe komission uudistusohjelmassa, joten kun neuvosto hyväksyy tämän ehdotuksen, kaikki osatekijät ovat koossa sen varmistamiseksi, että komissiosta tulee tehokkaampi kuin se on koskaan ollut.
Kuten komission jäsen tietää, olisin toivonut, että tässä ehdotuksessa olisi menty pidemmälle joissain kysymyksissä, kuten hänen mainitsemassaan ulkomaankorvauksessa. Käytäntö on vanhentunut Euroopassa, jonka työmarkkinoilla ihmiset voivat vapaasti siirtyä maasta toiseen. Niinpä tuemme Vihreiden/Euroopan vapaan allianssin -ryhmän käsiteltäväksi jättämiä tarkistuksia.
Sama koskee eläkekysymystä, jonka yhteydessä joidenkin ammattijärjestöjen suorastaan hysteerinen suhtautuminen jätti varjoonsa sen, että jotakin on tehtävä eläkejärjestelmän saattamiseksi sopusointuun ympäröivän yhteiskunnan kanssa. Tuen pakettia kokonaisuudessaan, koska sillä saadaan aikaan huomattavia parannuksia komission työmenetelmiin.
Haluaisin kiinnittää huomiota myös edellisten puhujien käsittelemään erityiskysymykseen: parlamentin jäsenten avustajiin. Myös komission jäsen viittasi siihen. On hyvin surullista, että parlamentti ei tähän mennessä ole kyennyt varmistamaan kaikille parlamentin jäsenten avustajille asianmukaista palkkausta eikä riittävän kattavaa sosiaaliturvaa. Avustajien yhdistyksen tekemän tutkimuksen päätelmissä todettiin, että muutamia vuosia sitten 53 prosenttia avustajista ei kuulunut terveydenhuollon piiriin, 46 prosenttia ei ollut vakuutettu työtapaturmien varalta ja 53 prosentilla ei ollut matkavakuutusta heidän suorittaessaan tehtäviään.
Poliittiset ryhmät ovat jättäneet käsiteltäväksi yhteisen tarkistuksen, jonka avulla lukkiutunut tilanne voidaan purkaa. Ehdotamme, että parlamentin jäsenten avustajista tehtäisiin sopimussuhteisia toimihenkilöitä henkilöstösääntöjen tarkoittamassa mielessä, kun taas yksityiskohtaisten sääntöjen laatiminen jätettäisiin Euroopan parlamentin tehtäväksi. Tämä olisi vakaa pohja ratkaisulle, jonka kaikki voisivat hyväksyä ja joka viimeinkin päättäisi avustajia nykyisin haittaavan epävarmuuden.
Toivon vilpittömästi, että komissio tukee tarkistustamme huolimatta siitä, mitä komission jäsen juuri äsken sanoi, ja auttaa meitä vakuuttamaan neuvoston siitä, että jotain on tehtävä. Parlamentin jäsenten avustajia ei enää saa kohdella toisen luokan kansalaisina toimielimissä, joiden joustava toiminta riippuu suuresti heistä.

Swiebel (PSE).
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa kiinnittääkseni huomiota erääseen tulevaa henkilöstösääntöuudistusta koskevaan näkökohtaan, josta ei tähän mennessä ole keskusteltu. Tarkoitan ehtoa, jonka mukaisesti Euroopan unionin virkamiehen avopuoliso voi vaatia tasa-arvoista kohtelua. Toisin sanoen hän voi vaatia, että häntä kohdellaan samalla tavoin kuin jos hän olisi virkamiehen aviopuoliso.
Uskon komission jäsentä kun hän sanoo, että on usein menetellyt näin ja että koko uudistuksen tarkoitus on muuttaa vanhentunutta järjestelmää vastaamaan nykyajan vaatimuksia. Mielestäni hänen ehdotuksensa eivät kuitenkaan täytä näitä edellytyksiä, koska hän haluaa taata muille kuin tavanomaisille avoliiton muodoille yhdenvertaisen kohtelun vain, mikäli asianosaiset voivat saada virallisen tunnustuksen suhteelleen jossain jäsenvaltiossa ja vain siinä tapauksessa, että heitä ei voida vihkiä siviiliavioliittoon.
Tällainen malli aiheuttaa syrjintää kansallisuuden perusteella, asettaa edelleen avioliiton etusijalle eikä ratkaise ongelmaa. Monet avoliitossa elävät eivät pysty täyttämään näitä vaatimuksia. Komission jäsen ei selvästikään ota huomioon sitä, että sellaisten pariskuntien lisäksi, jotka eivät voi mennä naimisiin on myös sellaisia, jotka eivät halua. Hänen ehdotuksensa eivät myöskään tee oikeutta Euroopan yhteisöjen virkamiesten erityisasemalle. Näin ollen olen tyytyväinen siihen, että käsittelemämme Medina Ortegan ja Harbourin mietinnön tarkistuksessa 39 on esitetty parempi ratkaisu. Tämä ratkaisu on sattumoisin jo vuosia ollut käytössä Euroopan keskuspankissa. Tätä sääntöä voisi luonnehtia yksinkertaisuudessaan kauniiksi, ja siinä kohdellaan yhdenvertaisesti myös niitä, jotka tosiasiassa muodostavat kotitalouden.
Tähän mennessä en ole kuullut komission jäsenen sanovan, ettei hän noudattaisi parlamentin kehotusta tässä asiassa. Voinko siis päätellä - ja olen edelleen optimistinen - että hän todella tekee niin ja käyttää kaiken tarmonsa ja kaunopuheisuutensa puoltaakseen tarkistusta 39 myös neuvostossa?

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Van Bremptin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0061/2003) torjunta-aineiden kestävästä käytöstä (2002/2277(INI)).

Van Brempt (PSE)
. (NL) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jo kymmenen vuoden ajan on Euroopassa vallinnut laaja yksimielisyys siitä, että torjunta-ainesiin liittyvät ongelmat on ratkaistava. Laaja yksimielisyys vallitsee myös siitä, että nykyinen lainsäädäntökehys on riittämätön ja että sitä pitää täydentää torjunta-aineiden kestävää käyttöä koskevalla yhteisön strategialla. Tästä syystä totean mietinnössäni kannattavani pääpiirteissään kaikkia komission ehdotuksia. Mielestäni komission ehdotukset ovat hyviä mutta eivät riittävän kunnianhimoisia, eikä komissiokaan ole riittävän kunnianhimoinen aikataulun osalta.
Vaikka mietintöä ja sitä koskevaa äänestystä on vastustettu valiokunnassa, minkä kaikki me parlamentin jäsenet olemme havainneet viimeisten parin päivän aikana, haluaisin kuitenkin käsitellä vielä hetken tähän kysymykseen liittyviä ja meitä kaikkia koskevia monia haasteita.
Torjunta-aineista on yhä enenevässä määrin tulossa ympäristö- ja terveysongelma. Emme kuitenkaan keskustele täällä pelkästään vanhentuneiden torjunta-aineiden varastoista, vaikka tämä ongelma onkin tärkeä käsitellä erittäin huolellisesti. Kyse on kuitenkin paljon muustakin. Juomavetemme, pintavetemme ja pohjavetemme sisältävät yhä suurempia määriä torjunta-aineiden jäämiä, ja nykyään edes sadevesi ei täytä juomavedeltä edellytettäviä laatuvaatimuksia. Juomavettä valmistavien yritysten on investoitava näiden jäämien poistamiseen. Lisäksi noin puolet tuoreesta ruoastamme sisältää torjunta-aineiden jäämiä.
Lääketieteellisten todisteiden, joiden mukaan torjunta-aineet aiheuttavat monia hyvinvointisairauksia, luulisi herättävän suurta huolta. Torjunta-aineet aiheuttavat syöpää, mielisairauksia ja hedelmällisyysongelmia. Jos viljelijöiden on tuotettava ruokamme suojapukuun pukeutuneena, eikö meidän pitäisi pohtia toisenlaisia keinoja organisoida ruoantuotantomme.
Kaikista näistä ja niin monista muista syistä, joita en tässä voi ajan puutteen takia mainita, haluan korostaa mietinnössäni, että tarvitsemme torjunta-aineiden käytön vähentämiseen tähtäävän strategian sekä riskien vähentämiseen tähtäävän strategian. Tulevaisuuden kannalta kestävä ratkaisu perustuu kemikaalien käytön järjestelmälliseen vähentämiseen sekä ennaltaehkäisevien ja muiden vaihtoehtoisten torjuntamenetelmien suosimiseen.
Emme ratkaise vastustuskykyä koskevaa ongelmaa lisäämällä torjunta-aineiden käyttöä vaan vähentämällä sitä. Näyttäkää minulle lääkäri, joka väittää, että antibioottiresistenssi voidaan ratkaista lisäämällä antibioottien käyttöä. Tiedämme, että tämä on mahdotonta, joten tämän asian osalta meidän pitäisi tunnustaa tosiasiat.
Toinen kohta, josta tässä parlamentissa on laaja yksimielisyys, on se, että strategian soveltamisalaa pitää laajentaa. Kyllä, maatalousala on erittäin tärkeä, mutta jäsenvaltioiden viranomaiset - ja erityisesti paikallisviranomaiset - harrastelijapuutarhurit, teollisuus ja rautatiet käyttävät myös runsaasti torjunta-aineita, ja olisi typerää olla ottamatta näitä huomioon strategiassamme. Samasta syystä emme myöskään voi olla ottamatta huomioon biosidien käyttöä.
Toinen vaikea ongelma, joka on erityisen kiistanalainen, on geneettisesti muunneltujen organismien (GMO) käyttö. Haluammeko vaihtaa huonosta vaihtoehdosta vielä huonompaan vai haluammeko pyrkiä kestävyyteen? Joka tapauksessa valtaosa geneettisesti muunnelluista kasveista on vastustuskykyisiä kasvimyrkyille. Maatalouskemianteollisuus on luvannut, että geneettisesti muunneltujen kasvien viljelyllä voidaan vähentää runsaasti torjunta-aineiden käyttöä ja pienentää torjunta-aineiden aiheuttamia riskejä. Haluaisin uskoa näihin lupauksiin ja haluaisin suhtautua niihin avoimesti, mutta todellisuus on osoittamassa ne perusteettomiksi. Nämä lupaukset eivät toteudu; muutaman vuoden päästä geneettisesti muunneltu soija, geneettisesti muunneltu maissi ja geneettisesti muunnellut juurikkaat tarvitsevat kaikki enemmän kasvinsuojeluaineita kuin perinteisellä tavalla viljellyt kasvit. Mietinnössämme vaadimme, että tässä sovelletaan ennaltavarautumisen periaatetta eikä yksinkertaisesti pidetä geneettisesti muunneltuja organismeja turvallisena ja kestävänä vaihtoehtona. En vaadi enempää mutten myöskään vähempää.
Kustannuksista on myös puhuttava. Emme Euroopassa ole vielä kunnolla laskeneet, mitä torjunta-aineiden käyttö itse asiassa maksaa yhteiskunnalle. Jo kymmenen vuotta sitten Yhdysvalloissa laskettiin, että yhteiskunnalle aiheutuvien kustannusten määrä oli 2,5-4 miljardia dollaria vuodessa. Kysymys kuuluu: haluammeko sisällyttää nämä kustannukset hintoihin, haluammeko, että saastuttaja maksaa? Tällöin joudumme käyttämään erilaisia veroja ja maksuja.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tiedämme kaikki, että nykyinen lainsäädäntökehys on riittämätön. Olemme kaikki sitä mieltä, että joitakin toimenpiteitä on toteutettava. Tästä syystä pyydän kollegoitani Euroopan parlamentissa tukemaan mietintöä, jonka tiedän olevan erityisen kunnianhimoinen.

Wallström
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijä Van Bremptiä työstä, jonka hän on tehnyt laatiessaan tätä mietintöä vastaukseksi komission tiedonantoon "Kohti torjunta-aineiden kestävän käytön teemakohtaista strategiaa".
Kuudennella ympäristöä koskevalla toimintaohjelmalla otettiin käyttöön uusi teemakohtaisten strategioiden konsepti, ja siinä vaaditaan komissiota kehittämään strategioita läheisessä yhteistyössä kaikkien asianomaisten osapuolten kanssa. Komissio aloitti nämä laajat kuulemiset tällä tiedonannolla. Komissio sai Internetin välityksellä yli 150 kommenttia, ja sidosryhmien kokouksen jälkeen, johon osallistui lähes 200 henkeä, neuvosto teki joulukuussa 2002 aihetta koskevat päätelmät ja Euroopan sosiaali- ja talousvaliokunta tammikuussa 2003. Tällä Euroopan parlamentin mietinnöllä kuulemisprosessi saatetaan päätökseen.
Komissio on tyytyväinen siihen, että parlamentti tukee laajasti tiedonannossa esitettyjä yleistä lähestymistapaa ja keskeisiä tavoitteita. Päätöslauselmassa esitetyt lukuisat yksityiskohtaiset huomautukset ja vaatimukset otetaan täysimääräisesti huomioon tulevaisuuden teemakohtaista strategiaa suunniteltaessa.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää parlamentin huomion kolmeen päätöslauselmassa esiin tuotuun asiaan, joiden täytäntöönpanossa komissio voi kohdata joitakin ongelmia. Näitä asioita käsitellään myös täysistunnolle esitetyissä tarkistuksissa.
Ensimmäinen niistä liittyy tulevan teemakohtaisen strategian soveltamisalaan ja tavoitteeseen. Parlamentti vetoaa komissioon, että tämä laajentaisi soveltamisalaa niin, että se kattaisi kaikki kasvinsuojeluaineet, sekä maanviljelyksessä käytettävät että muut, ja biosidit. Voin vakuuttaa teille, että komission aikomuksena on aina ollut kaiken kasvinsuojeluaineiden käytön sisällyttäminen strategian soveltamisalaan. Edellä komission tiedonannossa jo esitettyjen syiden takia komissio katsoo kuitenkin, että toistaiseksi toimissa olisi keskityttävä kasvinsuojeluaineisiin. Lisäksi ainoastaan nämä aineet mainitaan nimenomaisesti kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa.
Toiseksi komissio panee merkille, kuinka paljon parlamentin mietinnössä korostetaan torjunta-aineiden käytön yleistä vähentämistä, kun taas komission tiedonannossa korostetaan enemmän riskien vähentämistä. Haluaisin vielä kerran korostaa, että käytettyjen torjunta-aineiden määrän ja niiden mahdollisesti aiheuttamien terveys- ja ympäristöriskien välillä ei ole suoraa yhteyttä. Itse asiassa on aineita, jotka toimivat tehokkaammin ja joiden käytössä riittää pienempi määrä mutta jotka tehokkuutensa ansiosta aiheuttavat suurempia ympäristöriskejä. Komissio myöntää kuitenkin, että torjunta-aineiden käytön vähentäminen on tärkeää, ja pitää sitä yhtenä keinona pienentää riskejä. Koska jäsenvaltiot lähtevät erittäin erilaisista tilanteista aiemmin toteuttamiensa toimenpiteiden takia, on erittäin vaikeaa asettaa määrällisiä tavoitteita torjunta-aineiden käytön vähentämiselle. Jäsenvaltioiden pitäisi kuitenkin harkita tällaisia tavoitteita laatiessaan kansallisia toimintasuunnitelmiaan.
Lopuksi parlamentti vaatii komissiota kehittämään sääntelyjärjestelmän torjunta-aineista perittäville veroille ja maksuille. Kuten tiedonannossa korostetaan, tämä on erittäin monimutkainen asia - erityisesti torjunta-aineista aiheutuvien ulkoisten kustannusten todellisen määrän laskeminen on vaikeaa - ja tällaisten maksujen käyttöönoton vaikutukset joissakin jäsenvaltioissa ovat olleet odotettua pienemmät. Tästä syystä komission on vielä tutkittava tätä kysymystä ennen ehdotusten tekemistä.
Lopuksi haluaisin jälleen korostaa, että mielestäni parlamentin päätöslauselma on erittäin tärkeä osa tätä kuulemisprosessia. Voimme nyt ryhtyä työhön ja aloittaa strategian yksityiskohtien suunnittelun. Olen varma siitä, että voin luottaa parlamentin jatkuvaan tukeen, kun pyrimme parantamaan entisestään torjunta-aineiden kestävää käyttöä EU:ssa.

Redondo Jiménez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission jäsen esitteli juuri torjunta-aineiden kestävää käyttöä koskevan komission teemakohtaisen strategian yksityiskohdat. Komission jäsen esitteli selkeästi toimet, jotka komissio aikoo lähitulevaisuudessa toteuttaa. Niihin kuuluu sekä komission omia toimenpiteitä että parlamentille ja Euroopan unionin neuvostolle esitettäviä lainsäädäntöehdotuksia.
Tiedonannolla pyritään ensisijaisesti antamaan vastaus ihmisten huoliin torjunta-aineiden mahdollisista kielteisistä vaikutuksista. Ne voivat vaikuttaa ihmisten terveyteen, eläinten terveyteen sekä ympäristöön. Haluan korostaa, että näin tapahtuu pääasiassa silloin, kun torjunta-aineita ei käytetä järkevästi tai lain sallimalla tavalla.
Komission ehdotuksessa on kuitenkin merkittäviä puutteita. Tästä syystä niihin on tehty useita huomautuksia. Yhteisön toimeenpanevan elimen olisi otettava ne huomioon suunnitellessaan yksittäisiä toimenpiteitä.
Haluaisin korostaa sitä, mitä pidän saaduista huomautuksista kaikkein tärkeimpänä. Ensinnäkään komission ehdotuksessa ei oteta huomioon sitä, että torjunta-aineiden käytössä on ilmennyt erilaisia ongelmia Euroopan eri alueilla. Se, että mietinnössä ei tehdä eroa Euroopan eri alueiden välillä, johtaa vääränlaiseen lopputulokseen, kun samaa lähestymistapaa sovelletaan eri alueilla.
Toiseksi ei ole selvää, onko komissio sitä mieltä, että luonnonmukaista viljelyä olisi pidettävä tulevaisuuden maatalouden mallina, jota pitäisi soveltaa kaikkialla Euroopan unionissa. Hyvät parlamentin jäsenet, meidän pitäisi luopua luonnonmukaisen viljelyn turhasta mystifioinnista. En halua edes muistuttaa tässä yhteydessä nitrofenolista. Luonnontuotteet ja luonnonmukaiset menetelmät näytetään virheellisesti yhdistettävän luonnonsuojeluun. Raakaöljy, strykniini, koniini ja jopa pernarutto ovat luonnonaineita, mutta niiden päästäminen luontoon ei silti voi olla hyväksyttävää. Luonnonmukaisessa viljelyssä käytetään luonnontuotteita, mutta se ei silti tarkoita sitä, että luonnonmukainen viljely olisi kaikkein suositeltavin viljelymuoto tai ainakaan kaikissa tapauksissa suositeltavin.
Komission ehdotuksessa ei myöskään ole mainintaa integroitua tuotantoa koskevasta yhteisön politiikasta. Tämä on tärkeä tuotantotapa, jota ei voida jättää huomioimatta, erityisesti siltä osin kuin on kyse kasvinsuojeluaineista. Ehdotuksessa ei oteta huomioon sitä, että voimme vähentää merkittävästi torjunta-aineiden käyttöä suosimalla geneettisesti muunneltuja organismeja. Tämä edellyttää luonnollisesti avoimia sääntöjä, joilla varmistetaan, ettei torjunta-aineiden vähentämisestä aiheudu kielteisiä vaikutuksia.
Lopuksi haluaisin korostaa vielä yhtä kysymystä, jonka käsittelyssä komissio on epäonnistunut. Komissio ei anna minkäänlaisia ehdotuksia siitä, millaista lähestymistapaa olisi noudatettava laadittaessa asianmukaisia indikaattoreita, joilla olisi mahdollista mitata erilaisten toimintatapojen tehokkuutta ja varmistaa näin, että komission asiakirjassa asetetut tavoitteet saavutetaan.
Arvoisat parlamentin jäsenet, kaikkia näitä säännöksiä pitäisi soveltaa myös ehdokasvaltioihin ja Euroopan unionin kanssa kauppaa käyviin maihin.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin pohtia asiaa realistisesti - en tunteellisesti enkä varsinkaan ideologisesti. Kasvinsuojeluaineet sisältävät aineita, jotka suojelevat kasveja ja pitävät tuhoeläimet ja sairaudet loitolla niistä, ja kasvinsuojeluaineita voidaan käyttää monella tavalla. Ne ovat usein välttämättömiä kasvisten ja hedelmien kasvatuksessa ja viininviljelyssä, sillä viljelijän taloudellinen tuotos riippuu pääasiassa hyvästä sadosta, joka on viljelijän tulojen ja elinkeinon jatkamisen kannalta keskeinen tekijä. Emme tästä syystä voi viedä viljelijöistä mahdollisuutta käyttää tarpeen vaatiessa kasvinsuojeluaineita.
Meille kaikille on selvää, että kasvinsuojeluaineilla ei ole ainoastaan myönteisiä vaikutuksia. Niihin liittyy myös riskejä ihmisen terveydelle ja ympäristölle. Kymmenen vuotta sitten säädimme EU:n oman kasvinsuojeluaineita koskevan direktiivin, jossa määritetään erittäin tarkasti, mitä kasvinsuojeluainetta voidaan käyttää mihinkin kasviin ja mihinkin tarkoitukseen. Komission tiedonannolla täydennetään direktiiviä, sen avulla on tarkoitus parantaa riskienhallintaa ja tästä syystä se on ehdottomasti askel oikeaan suuntaan.
PPE-DE-ryhmä tukee toimenpiteitä viljelijöille annettavan koulutuksen lisäämiseksi, jotta viljelijät tuntisivat paremmin kasvinsuojeluaineiden huippuunsa kehitettyjä ja kohdennettuja käyttötapoja. Lisäksi PPE-DE-ryhmä kannattaa vaihtoehtoisten viljelymuotojen (esimerkiksi niin kutsutun integroidun viljelyn) edistämistä, kasvinsuojeluaineisiin sovellettavien arvonlisäverokantojen yhdenmukaistamista sisämarkkinoilla esiintyvien kilpailunvääristymien poistamiseksi, pakkausten huolellista hävittämistä sekä asiantuntijoiden suorittamia maatalouslaitteiden testejä, sillä pidämme erityisen tärkeänä juomavetemme puhtauden säilyttämistä. PPE-DE-ryhmä kannattaa periaatteessa kasvinsuojeluaineiden asianmukaista ja nykyaikaista käyttöä. Riskejä voidaan vähentää vain, jos tuottajien, käyttäjien ja viranomaisten välistä yhteistyötä parannetaan mahdollisimman paljon.
Van Bremptin mietinnössä vaaditaan enemmän kuin komission tiedonannossa. Erityisesti siinä ehdotettu laillisesti sitova velvoite vähentää kasvinsuojeluaineiden käyttöä 50 prosenttia lisäisi riskejä. Asiantuntijat ovat varoittaneet, että kasvinsuojeluaineiden käytön vähentäminen parantaa vastustuskykyä. Tästä aiheutuva rikkaruohojen leviäminen johtaisi siihen, että kasvinsuojeluaineiden käyttöä olisi lisättävä. Kuten Redondo Jiménez korosti aiemmin, tehoaineiden käyttötarve riippuu kuitenkin huomattavasti enemmän paikallisista tekijöistä, paikallisista sääoloista sekä kasvin omista yleisistä kehitys- ja terveysedellytyksistä. Pakollinen maksu kasvinsuojeluaineiden käytöstä ei ainakaan pienennä riskejä millään tavalla sen enempää kuin torjunta-ainepassin käyttöönotto taikka näiden aineiden ilmasta suihkuttamisen täydellinen kieltäminen. Tällainen kielto vain rajoittaisi merkittävästi viljelijöiden työtä, erityisesti viininviljelyssä.
Hyvät parlamentin jäsenet, PPE-DE-ryhmä ei voi tukea äsken esiin tuomiani kohtia Van Bremptin mietinnössä. Tästä syystä pyydän parlamentin jäseniä tukemaan toteutettavissa olevaa ja käytännöllistä lähestymistapaa, jolla pienennetään riskejä rajoittamatta kuitenkaan torjunta-aineiden käyttäjien eli viljelijöiden työtä, sillä eurooppalaisten hedelmien, kasvisten ja viljojen viljelijäthän tuottavat ruokaa meille kaikille. 
Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tällä komission tiedonannolla tuetaan koko talouden kestävyyttä, mikä tarkoittaa ensisijaisesti sitä, että vähennetään luonnonvarojen kulutusta ja asetetaan asteittain vaatimuksia, jotka tähtäävät ympäristöä vahingoittavan taloudellisen toiminnan lopettamiseen mahdollisimman pian. Jotta tämä voisi toteutua, meidän on poistettava esteet, jotka olemme itse luoneet ja joita ympäristöpolitiikan alalla löytyy pääasiassa jäsenvaltioissa. Siitä, että maatalouden tärkein tehtävä on terveellisen, turvallisen ja korkealaatuisen ruoan tuotanto, ei ole erimielisyyksiä, mutta tästä huolimatta - taikka juuri sen takia - meidän on myönnettävä viljelijöiden olevan varsin yksimielisiä siitä, että elinkelpoisen ruoantuotannon takaamiseksi viljelykasveihin on käytettävä kasvinsuojeluaineita, jotta voidaan estää sairauksien, tuholaisten tai rikkaruohojen aiheuttama sadon pieneneminen tai laadun heikkeneminen.
Yleisö liittää mielessään sanan "torjunta-aine" myrkkyihin maaperässä, kasveissa ja ruoassa. Monille viljelijöiden kanssa eri mieltä oleville tästä on tullut varsinainen iskulause. Totuus on kuitenkin toisenlainen. Ilman kasvinsuojeluaineita hedelmien ja kasvisten viljely taikka viinin tuotanto on vaikeaa, joten ainoa vaihtoehto on käyttää kasvinsuojeluaineita mahdollisimman vähän kasvien suojelemiseksi taudinaiheuttajilta, tuhoeläimiltä, rikkaruohon leviämiseltä ja samanaikaisesti käyttää tehokkaampia biologisia ja mekaanisia vaihtoehtoja.
Yhtenä kestävän kasviensuojelustrategian keskeisenä osana pidän sitä, että integroidusta viljelystä pitäisi yhteiskunnassamme tehdä tavallinen tuotantomuoto. Näin minimoidaan kasvinsuojeluaineiden haitalliset vaikutukset kaikkialla maaseudulla. Ekologisella maaseututaloudella ei kuitenkaan päästä tavoitteeseen niin laajasti kuin olisi suotavaa. Tämä on vain puhdas totuus, eikä tarkoituksena ole kiistää tarvetta tukea ekologista maaseututaloutta.
On joitakin tiettyjä asioita, joita pidän tärkeinä ja joita on tuettava. Kasviperäisessä ruoassa sallittujen jäämien enimmäismäärien yhtenäistäminen koko EU:ssa on välttämätöntä, jotta kuluttajia voitaisiin suojella EU:n sisämarkkinoilla. Yhtä tärkeää on yhdenmukaistaa kasvinsuojeluaineita koskevat hyväksymismenettelyt. Jäsenvaltioiden on voitava soveltaa keskinäisen tunnustamisen periaatetta, kunnes yhdenmukaistaminen on saatu päätökseen. Tätä edellyttää myös yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen kilpailun alalla.
Kun otetaan huomioon tämänhetkiset ongelmat hedelmien viljelyssä ja puutarhanhoidossa, kehotan ennen korvausperiaatteen käyttöön ottamista arvioimaan vaikutukset, joita EU:ssa sallittujen kasvinsuojeluaineiden määrän pienentämisellä 800:sta noin 300:aan vuoden 2000 loppuun mennessä on. Nykyisten ilmoitusmenettelyjen voimassaolosta ei ole määrätty läheskään riittävän pitkäksi ajaksi. Tästä syystä päädymme erilaisiin muun muassa käyttöaikaa koskeviin rajoituksiin tai pahimmassa tapauksessa velkaantumiseen, joka ei ole minkäänlainen ratkaisu.
Nykyään kasvinsuojeluaineiden valmistajilta vaaditaan takuita siitä, että niiden valmistamat tuotteet ovat turvallisuusvaatimusten mukaisia. Julkiset skandaalit ovat osoittaneet, että näiden vaatimusten noudattamisen johdonmukaisessa sääntelyssä on epäonnistuttu. Olen vakuuttunut siitä, että vakavasti otettavia ja todellisia ratkaisuja löydetään vain, jos merkitsemisvelvoite edellyttää sitä, että lähtöaineiden valmistajat ilmoittavat loppukäyttäjille kaikki näiden tarvitsemat tiedot.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka ruokaskandaalit ovat yleinen puheenaihe tässä parlamentissa, emme puhu jokapäiväisestä skandaalista eli siitä, että ruokamme sisältää valitettavasti aivan liikaa torjunta-aineita. Monet puhujat ovat jo korostaneet, että torjunta-aineet voivat todistetusti aiheuttaa syöpää. Tutkimukset ovat osoittaneet, että esimerkiksi Norjassa maataloustyöntekijöiden lapsilla on suurempi riski sairastua syöpään kuin muilla lapsilla. Muissa samankaltaisissa tutkimuksissa on osoitettu, että näillä asioilla on selvä syy-yhteys, ja tästä syystä meidän on myös ryhdyttävä toimiin, ja komission on tehtävä asia selväksi määräämällä torjunta-aineiden vähentämisohjelmat pakolliseksi. Tanska ja Ruotsi ovat jo osoittaneet meille, että torjunta-aineiden vähentämisohjelmilla voidaan vähentää torjunta-aineiden käyttöä jopa 70 prosenttia muutamassa vuodessa satojen kuitenkaan pienentymättä. American Environmental Agencyn vuosia sitten tekemässä tutkimuksessa osoitettiin selvästi, että jopa 90 prosenttia torjunta-aineista on turhia. Voitteko kuvitella - 90 prosenttia käytetyistä torjunta-aineista ovat tarpeettomia! Sitä paitsi ne viljelijät, joiden mielestä mitä enemmän torjunta-aineita käytetään sen parempi, vaikka asia on juuri päinvastoin, pärjäävät huonosti.
Tästä syystä haluaisimme jälleen kerran tehdä selväksi, että ryhmämme - kuten olemme jo osoittaneet Lannoyen mietinnön osalta - on sitoutunut vähentämään torjunta-aineiden käyttöä ja haluaa ottaa käyttöön maksun, jolla varmistetaan, että torjunta-aineiden hinnoissa otetaan huomioon ekologiset tekijät, sillä loppujen lopuksi lasku pohjaveden hinnan nousemisesta lankeaa kuluttajille, koska torjunta-aineet ovat yhä niin edullisia ja koska niitä käytetään niin suuria määriä.
Olennaista on se, että haluamme merkintöjen lisäävän avoimuutta. Ongelmamme on, että torjunta-aineiden valvonnasta vastaavat jäsenvaltioiden viranomaiset joutuvat toiminaan epätietoisuudessa, koska esimerkiksi Saksan viranomaiset eivät tiedä, mitä torjunta-aineita vaikkapa Espanjassa tai Kreikassa käytetään. Tästä seuraa, että tarvitsemme jonkinlaista merkintäjärjestelmää, eräänlaista torjunta-ainepassia, mikäli haluamme, että tehokas valvonta yli päänsä on mahdollista. Uskon, että tässä meidän olisi ponnisteltava aivan erityisesti, sillä torjunta-aineiden liiallinen käyttö tarkoittaa itse asiassa sitä, että meidän on myös ajateltava torjunta-aineiden käyttöön liittyviä terveydenhuollon kustannuksia. Arvoisa komission jäsen, vetoankin teihin, että strategiallanne saataisiin aikaan torjunta-aineiden käytön todellista vähentämistä ja voitaisiin parantaa kuluttajille suuntautuvaa tiedotusta pakkausmerkinnöissä.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, torjunta-aineiden käyttö pysyy välttämättömänä pahana toistaiseksi. Laaja-alainen maanviljely tarvitsee näitä aineita kasvien tuotantoon. Maanviljelyala ei turhaan pidä näitä aineita kasvinsuojelutuotteina. Olemme tienneet jo vuosikymmeniä, että nämä aineet aiheuttavat ongelmia ihmisten ja eläinten terveydelle. Luin tänään taas yhden raportin halpahallien hyllyiltä löytyneistä viinirypäleistä, jotka sisälsivät aivan liian suuria määriä kasvinsuojeluaineiden jäämiä. Tiedetään hyvin, että juomavesiä valmistavien yhtiöiden mahdollisuudet saada puhdasta juomavettä ovat huonontuneet huonontumistaan. Tästä syystä on tärkeää vähentää kasvinsuojeluaineiden käyttöä ja kannustaa luonnonmukaisten vaihtoehtojen käyttöön.
Kannatan periaatteessa sitä, että kullakin jäsenvaltiolla on selkeät tavoitteet ja aikataulut. Tällaisissa sitovissa kansallisissa ohjelmissa on kuitenkin otettava huomioon ajankohtainen tilanne sekä kansalliset ja alueelliset ohjelmat. Koska jotkin jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet kauaskantoisia toimenpiteitä vähentääkseen torjunta-aineiden käyttöä, niistä aiheutuvia riskejä sekä riippuvuutta niistä, on kohtuullista odottaa sitä muiltakin. On liian yksisilmäistä olettaa, että näiden aineiden käyttöä voitaisiin vähentää 50 prosenttia kymmenessä vuodessa. On parempi pyrkiä siihen, että torjunta-aineita käytetään kaikissa jäsenvaltioissa yhtä paljon. Toisin sanoen tarkoitus ei ole, että kaikkien jäsenvaltioiden on vähennettävä torjunta-aineiden käyttöä 50 prosenttia, vaan vähentämisen määrä riippuu siitä, kuinka paljon kukin jäsenvaltio on jo torjunta-aineiden käyttöä vähentänyt.
Meidän olisi pyrittävä yhdenmukaistamaan torjunta-aineiden käyttöä koskevia lupamenettelyjä epäreilun kilpailun välttämiseksi, joten erilaiset torjunta-aineet pitäisi arvioida nykyistä nopeammin. Jos onnistumme tässä yhdenmukaistamisessa, eurooppalaista torjunta-aineiden verotusta ei enää tarvita. Keskustelu veroista vain hidastaa asian käsittelyä neuvostossa. Tästä syystä olisi parempi jättää verojen käyttöönotto yksittäisille jäsenvaltioille.
Lopuksi haluaisin puolustaa joidenkin liberaalien ja kristillisdemokraattien esittämien tarkistusten hyväksymistä, erityisesti tarkistusten 1, 3, 6, 8 ja 9. Vastikkeeksi voimme myös odottaa Van Bremptin mietinnölle laajempaa tukea, jonka se ansaitsee.

Esclopé (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, maanviljelyksessä ja muualla käytettävien torjunta-aineiden käyttöä koskeva kysymys on jälleen käsiteltävänämme, tällä kertaa kestävän kehityksen muodossa. Olen samaa mieltä joistakin esittelijän huomautuksista. Pintaveden saastuminen on uhka ihmisten ja eläinten terveydelle. Tästä syystä on tärkeää tarkistaa torjunta-aineiden määriä hedelmissä ja vihanneksissa sekä eläinperäisissä elintarvikkeissa. Kuluttajilla on oikeus saada tietoja. Olen samaa mieltä myös esittelijän GMO:eja koskevasta analyysista. Mikään ei osoita sitä, että GMO:ien laajamittainen käyttö vähentäisi torjunta-aineiden käyttöä.
Näiden kohtien lisäksi, joista olemme samaa mieltä, haluaisin mainita useita kohtia, joista mielipiteemme eroavat. Ensinnäkään verotuksen osalta emme voi hyväksyä sitä, että jäsenvaltioilta viedään mahdollisuus soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa. Jäsenvaltioilta vietäisiin itse asiassa yksi niiden suvereeneista oikeuksista. Lisäksi kuten kaksi aikaisempaa puhujaa on jo korostanut, torjunta-aineiden käytön vähentäminen puoleen seuraavien kymmenen vuoden aikana on mahdollista ainoastaan, jos saatavilla on luotettavia ja vähemmän haitallisia korviketuotteita, jotka eivät lisää näille jo ennestään haavoittuville markkinoille soveltumattomia tuotantokustannuksia. Vastustan yleisesti ottaen myös torjunta-aineiden yleistä lentolevityskieltoa etenkin syrjäisillä ja vaikeakulkuisilla alueilla, kuten vuoristoalueilla, sekä äärimmäisissä sääolosuhteissa, joissa tavanomaiset kasvinsuojelutoimet ovat tehottomia. Tällöin lentolevitys on usein ainoa vaihtoehto.
Haluaisin vielä ottaa esiin kohdan, joka herätti meidän ryhmässämme enemmän kysymyksiä kuin mikään muu kohta, ja tarkoitan Natura 2000 -hanketta. Ohjelmaan kuuluvilla alueilla maataloustoiminta tulee todennäköisesti vähentymään, mikä on valitettavasti ohjelman tarkoitus. Meidän pitäisi toimia niin, että tämä taloudellinen toiminta sekä myös vapaa-ajan toiminta, kuten hedelmien ja marjojen poiminta, metsästäminen, vaeltaminen, kalastus ja vuorikiipeily, joita harjoitettiin jo ennen ohjelmaan kuuluvien alueiden määrittelemistä, voivat jatkua. Haluaisimme myös välttää sitä, että ylisuojelevat toimenpiteet voisivat aiheuttaa näiden toimintojen loppumisen pitkällä aikavälillä. Kieltämällä mahdollisuuden näiden toimintojen harjoittamiseen parlamentti tuomitsisi suojelutoimenpiteiden todellisen täytäntöönpanon epäonnistumaan. Tänään maalitauluna on maanviljelys, mutta mitkä toiminnot kielletään huomenna sen perusteella, että niitä pidetään luontoa vahingoittavina?
Lopuksi maanviljelysalan puolesta, jota yritän täällä puolustaa, haluaisin esittää huoleni siitä toimintalinjasta, jonka esittelijä on valinnut.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ulotan luonnollisesti kiitokseni päätöslauselmaesityksen laatimisessa tehtyyn työhön, mutta tarkasti harkittuani minulla on myös suuria epäilyjä, jotka eivät toivottavasti johdu jonkinlaisesta kasautumasta alitajunnassani. Itse asiassa joka kerta kun puhumme näistä asioista, ilmassa tuntuu olevan jonkinlaista vihamielisyyttä viljelijöitä kohtaan, jotka ostavat ja käyttävät kasvinsuojeluaineita varmistaakseen satonsa sekä torjuakseen tuholaisten ja sairauksien aiheuttamat laatuongelmat.
Minulla on perustavanlaatuinen kysymys: voidaanko laatu erottaa tilojen tuottavuudesta? On selvää, että kun puhun laadusta - termin laajassa merkityksessä - tarkoitan tuotantoketjun eri vaiheita. Tutkittuani komission ehdotusta en löytänyt siitä asianmukaista kustannus-hyöty-analyysia aloitteista, joita meidän käsiteltäväksemme toimitetuissa teemakohtaisissa strategioissa esitettiin. Tämän kohdan lisäsimme parlamentaariseen kantaamme, mutta logiikkaa seuratessani putoan kärryiltä, koska heti tämän jälkeen haluaisin ymmärtää ajatuksenkulun päätöslauselmaesityksen 2 kohdan takana - tarkoitan tarkistusta 10 - jossa ehdotetaan vähimmäistavoitteeksi 50 prosentin vähennystä torjunta-aineiden käyttöön. Pidän lukua täysin mielivaltaisena, sillä siinä ei oteta huomioon kasvinsuojeluaineiden laadullisia näkökohtia eikä varsinkaan kasvien suojeluun liittyviä taloudellisia näkökohtia.
Viimeinen kohta koskee GMO:eja: tämä on herkkä ja vaikea kysymys, jota käsitellään liian usein pikemminkin demagogisista kuin tieteellisistä lähtökohdista. Mielestäni ennaltavarautumisen periaatteen soveltaminen GMO:eihin edellyttää asianmukaista johdonmukaisuutta unionin tutkimusten kanssa, jotka ovat jo käynnissä mutta joita ei ole vielä saatettu päätökseen. Tässä asiassa komissio on ottanut erittäin järkevän kannan ilmoittamalla kenttätutkimuksissa, milloin GMO:ien käyttöä on arvioitava siihen liittyvän torjunta-aineiden käytön riskin kanssa. Tämä on oikea tapa saada konkreettisia vastauksia.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on tuottanut sarjakuvakirjan, jonka nimi on Myrkkyjoen salaisuus kertoakseen nuorille Euroopan parlamentin työstä. Kirjan sankaritar on tyrmäävän upea korpinmustatukkainen Euroopan parlamentin jäsen, jonka kansalaisuutta ei ole määritelty ja joka omin neuvoin käy pahan kemianteollisuuden kimppuun. Tällä hetkellä Euroopan parlamentissa mietiskellään kovasti, kuka voisi olla Irina Vegan esikuva, ja useimmin on veikattu esittelijäämme.
Myrkkyjoen salaisuus ei luonnollisestikaan perustu tositapahtumiin. Luettuani Kathleen Van Bremptin mietinnön minusta näyttää valitettavasti siltä, että hän on menettänyt kosketuksen nykyaikaiseen maanviljelykseen. Yksikään maanviljelijä ei käytä torjunta-aineita huvin vuoksi - ovathan ne sitä paitsi kalliita. Tavoitteen asettaminen 50 prosentin vähentämiseen on niin ikään liian yksisilmäistä, koska meidän pitäisi keskittyä myrkyllisimpiin tuotteisiin eikä suurina annoksina käytettäviin tuotteisiin, kuten komission jäsen sanoi alussa. Euroopan unioni on kääntänyt selkänsä uudelle geenimuuntelutekniikalle, joka on radikaalisti vähentänyt Atlantin takaisten ystäviemme ja liittolaistemme riippuvuutta torjunta-aineista. Torjunta-aineiden käytöstä perittävät maksut pienenevät selvästi uusien ja kalliiden tuotteiden myötä, jotka yleensä aiheuttavat vähemmän huolta kuin vanhemmat ja halvemmat patentoimattomat tuotteet. Haluamme kaikki vähentää riippuvuuttamme kemikaaleista maataloudessa, mutta pelkään pahoin, että tämä mietintö ei anna meille haluamiamme ratkaisuja.
Jos parlamentti muuten haluaa tehdä jatko-osan Myrkkyjoen salaisuudelle, kenties myös komission jäsen voisi esiintyä siinä.

Klaß (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voin kertoa komission jäsenelle, että tiedonannolla on jo saavutettu yksi asia eli saatu käynnistettyä kaikkien asianomaisten ryhmien välinen laaja-alainen keskustelu- ja kuulemisprosessi. Tämä on tervetullutta. Vuosien mittaan Euroopan parlamentti on esitellyt ja pannut täytäntöön useita torjunta-aineisiin liittyviä direktiivejä ja asetuksia, joitakin niiden markkinoille tuonnista ja toisia niiden markkinoille tuonnin kieltämisestä sekä myös niiden käytöstä. Nyt onkin mielestäni jo aika, että nykyiset säännöt pannaan täytäntöön täysimääräisesti ja että niiden tehokkuutta arvioidaan. Hyväksymisjärjestelmää on kehitettävä. Pidän yhteisön laajuisia markkinoille saattamista koskevia lupamenettelyjä yhtenä yhteisön sisämarkkinoiden keskeisimmistä periaatteista. Aineita, joiden käyttö on sallittu esimerkiksi Italiassa, Luxemburgissa ja Belgiassa, ei voida kieltää Itävallassa tai Saksassa. Mielestäni pelkkä aineiden käytön vähentämistä koskeva strategia - Van Brempt ehdotti mietinnössään vähentämistä 50 prosenttia - ei riitä. Käyttömäärien vähentäminen riippuu aina vähentämiseen käytettävien keinojen tehokkuudesta.
On itsestään selvää, että integroidusta maataloudesta on tullut osa jokapäiväistä maataloustoimintaa. Viljelytapoja, joissa käytetään vähäisiä määriä torjunta-aineita, on edistettävä ja kehitettävä nykyistä voimakkaammin, riskit on minimoitava ja maaseutukulttuurin suojelu - joka on äärimmäisen tärkeää - on varmistettava. Tämän vuoksi ammattimaisen ja kohdennetun, helikoptereiden avulla tapahtuvan torjunta-aineiden levittämisen kieltämisellä olisi kielteisiä vaikutuksia. Ilmasta tapahtuva kasvinsuojelu tarkoittaa käytännössä sitä, että asiantuntijakomitea päättää integroitu kasvinsuojelu lähtökohtanaan, onko torjunta-aineiden ilmalevitys sallittua ja jos on, niin koska ja kuinka suurina määrinä. Mielestäni asiantuntijoiden valvonnassa toteutettu ilmalevitys on turvallisempaa kuin se, että kaikki viinirypäleitä tai viiniä tuottavat pientilalliset ryhtyvät levittämään kasvinsuojeluaineita omatoimisesti ja altistuvat jyrkillä rinteillä käyttämiensä aineiden laskeumille.
Vastustan voimakkaasti kasvinsuojeluaineita koskevien käyttömaksujen ja verojen käyttöönottoa. Kustannusten kasvu merkitsee kilpailukyvyn heikentymistä pikemminkin kuin torjunta-aineiden käytön vähentämistä. Haluaisin lopuksi sanoa, etten voi hyväksyä sitä, että Euroopan maataloussektori voisi tuoda kolmansista maista elintarvikkeita ja rehuja, jotka on käsitelty EU:ssa kielletyillä torjunta-aineilla.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatamme kaikki torjunta-aineiden käytön vähentämistä, mutta yhtäkkisen päätöksen tekeminen 50 prosentin vähennyksestä ei ole realistista eikä järkevää.
Kuluttajat haluavat erittäin korkealuokkaisia tuotteita. Itse asiassa he ovat tottuneet korkealuokkaisiin tuotteisiin. Erittäin usein tuotteen laatu johtuu siihen käytetyn torjunta-aineiden määrästä. On kai lähes synti mainita, että moniin kasveihin ruiskutetaan torjunta-aineita ja juuri siitä syystä ne ovat erittäin korkealaatuisia. Kuluttajat vaativat korkeaa laatua ja sitä he ostavat. Jos kuluttajat eivät osta Euroopan unionissa tuotettuja tuotteita, koska olemme kieltäneet useiden kemikaalien käytön, ne ostavat kyseisen tuotteen Euroopan unionin ulkopuolelta, ja tämä saa viljelijämme epäedullisen asemaan.
Euroopan unionin viljelijät haluavat myös kasvattaa hyvin monentyyppisiä kasvilajeja. Jos emme pidä varaamme, poistamme markkinoilta monia kemikaaleja, mikä vähentää niiden kasvilajien määrää, joita voimme viljellä. Tämä ei varmastikaan ole komission eikä parlamentin tarkoitus.
Luonnonmukaiselle viljelylle on myös tilaa, mutta meidän on tunnustettava, että jos koko maailma siirtyisi luonnonmukaiseen viljelyyn, kuolisimme nälkään. Asia on näin yksinkertainen. Emme kykenisi tuottamaan läheskään tarpeeksi ruokaa maailmalle, jos viljelisimme pelkästään luonnonmukaisesti.
Kuten yksi kollegoistani mainitsi, GMO:ien hyväksikäyttö antaisi mahdollisuuden viljellä sellaisia kasveja, jotka olisivat vastustuskykyisiä monille taudeille ja jotka tarvitsisivat paljon vähemmän torjunta-aineita. Voisimme todennäköisesti vähentää kemikaalien käyttöä näihin viljelykasveihin jopa enemmän kuin 50 prosenttia, mutta mehän olemme sulkeneet mielemme ja korvamme koko keskustelulta, ja näin heikennämme jälleen Euroopan maatalouden kilpailukykyä. Meidän on kohdattava globaalien markkinoiden realiteetit.

Maat (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en toista asioita, joita tuen ja jotka monet PPE-DE-ryhmän kollegoistani - Redondo, Perez, Klass ja Müller - ovat on jo maininneet, mutta haluaisin kuitenkin tuoda esiin pari näkökohtaa. Van Brempt haluaa yleisen 50 prosentin vähennyksen. Tämä tarkoittaa sitä, että niiden, jotka ovat jo toimineet viisaasti ja vähentäneet runsaasti torjunta-aineiden käyttöä, on vähennettävä sitä uudestaan 50 prosenttia. Toisin sanoen hyviä rangaistaan, mikä ei voi olla oikein. Joten yleinen 50 prosentin vähentäminen ei ole oikea vaihtoehto.
Toiseksi hän puhui kolmen metrin etäisyydestä vesiväyliin. Teidän on ymmärrettävä, mitä tämä tarkoittaa. Yleisesti ottaen kaikkialla siellä, missä kasvaa paljon kasveja, on yleensä myös vettä. Tämä tarkoittaa sitä, että erityisesti alueilla, joilla luonnonolot ovat hyvät, viime kädessä rangaistaan tehokkaita tuottajia. Tämä ei voi olla oikein; tämä ei käy päinsä.
Kolmanneksi haluan sanoa, että olen hämmästynyt siitä, että täällä on sotkettu GMO:eja koskeva keskustelu ja viljelykasvien suojelua koskeva keskustelu. Mielestäni nämä keskustelut on pidettävä erillään. Suhtaudun itse GMO:eihin erittäin varauksellisesti, myönnän sen, mutta mielestäni ne eivät kuulu tähän keskusteluun.
Neljänneksi haluaisin sanoa, että koko kasvinsuojelupolitiikan tavoitteena pitäisi olla kannustaminen sopiviin tavoitteisiin eikä pelkästään rankaiseminen. En näe mitään tällaista tässä mietinnössä ja haluaisin koko sydämestäni neuvoa kaikkia täällä parlamentissa äänestämään PPE-DE-ryhmän esittämien tarkistusten puolesta, sillä näin voisimme palata takaisin maan pinnalle sekä voisimme samalla tehdä yhdessä työtä ja yrittää tehdä asioita vielä paremmin tulevaisuudessa.

Van Brempt (PSE).
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti mutta haluaisin sanoa jotain ihmisille, jotka ehkä kuuntelevat tätä keskustelua parlamentin ulkopuolella - kuka tietää. Tämä on hyvin yllättävää ja ensimmäinen kerta kun olen kuullut tällaisen liudan PPE-DE-ryhmän jäseniä toistavan yksi toisensa jälkeen samaa asiaa. Niille, jotka vielä kuuntelevat keskustelua, haluan sanoa, että parlamentissa on muitakin ryhmiä, joilla on erilaisia mielipiteitä.
Näin ollen haluaisin erittäin lyhyesti kumota muutamia ennakkoluuloja, koska on ihmisiä, jotka mielellään lokeroisivat minut "hieman muissa maailmoissa eläväksi ja hieman naiiviksi" sekä "ihmiseksi, joka istuu toimistossaan ja laatii melko erikoisia ehdotuksia". En todellakaan ole toiminut näin; päin vastoin olen tutkinut asioita, olen kuunnellut neuvoja ja olen esimerkiksi nähnyt, että joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa torjunta-aineiden käyttö on tosiaankin melkoisesti vähentynyt, kuten arvoisan komission jäsenen omassa maassa. Se, mikä on mahdollista Ruotsissa, on mahdollista myös Alankomaissa, Belgiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Voimme tehdä sen, jos me haluamme. Kehotan tietä kaikkia tutkimaan tarkasti mietintöäni. En missään kohtaa väitä, että vastustaisin torjunta-aineiden käyttöä. Tiedän, että ne ovat tarpeellisia ja että niiden käyttö on jopa suositeltavaa. Voimme kuitenkin vähentää niiden käyttöä. Niiden käytön vähentämiseen liittyy luonnollisesti riskien vähentäminen, joka on mielestäni tärkeämpää, mutta koska tästä asiasta vallitsee yksimielisyys, en ole sitä korostanut. Olen valiokunnassa koko ajan sanonut, ettei 50 prosentin vähennys ole minulle mikään pakkomielle. Vähennys voisi mielestämme olla myös 30, 40 tai ehkä 60 prosenttia, mutta haluaisin ilman muuta, että määritämme tavoitteen. Tiedämme nimittäin kaikki, että jos parlamentti ei aseta tavoitetta, emme edisty asiassa. Meidän on varmistettava - ja tämä on yksi täysistunnossani esittämistäni tarkistuksista - että muiden jäsenvaltioiden jo toteuttamat toimet ja toimet, jotka jäsenvaltioiden on vielä toteutettava ja jotka vaihtelevat maittain, on myös otettava huomioon. Haluaisin vielä kerran pyytää PPE-DE-ryhmän jäseniä, etteivät he tutkisi mietintöäni dogmaattisesti. Pyrin itsekin välttämään sitä.
Haluaisin vielä lyhyesti sanoa yhden asian. Kaikki ovat ylittäneet aikansa ja kaikki ovat sanoneet samaa, joten haluan vielä sanoa jotain veroista. Joku täällä sanoi : "Veroilla ei luonnollisestikaan pienennetä riskiä." Tiedän sen hyvin, en ole tyhmä. Mihin me sitten tarvitsemme näitä veroja? Tarvitsemme niitä sen varmistamiseksi, että saastuttaja maksaa -periaatetta todella sovelletaan. Torjunta-aineiden käyttö aiheuttaa yhteiskunnalle monenlaisia kustannuksia, ja kysyn teiltä: onko teistä oikein, että nämä kustannukset tulevat kaikkien kannettavaksi vai olisiko oikeudenmukaista, että kustannukset kuuluisivat vain saastuttaville tuotteille? Tämä on yksi monista haasteista.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Lannoyen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0044/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi (KOM (2002) 459 - C5-0382/2002 - 2002/0206(COD)) nonyylifenolin, nonyylifenolietoksylaatin ja sementin markkinoinnin ja käytön rajoituksista (neuvoston direktiivin 76/769/ETY kahdeskymmeneskuudes muutos).

Liikanen
Haluan aluksi kiittää parlamentin jäseniä heidän kiinnostuksestaan tätä ehdotusta kohtaan. Erityisen kiitoksen ansaitsee jäsen Lannoye rakentavasta työstään esittelijänä.
Kyseessä on tärkeä direktiivi, sillä siinä ollaan kieltämässä puhdistusaineena käytetty nonyylifenoli, jonka on todettu aiheuttavan kohtuuttomia riskejä vesistöille. Ehdotus on hyvin kauaskantoinen, sillä siinä kielletään yhdeksän sellaisen sovelluksen markkinoille saattaminen ja käyttö, joista kyseistä ainetta voisi vapautua vesistöihin. Ehdotetussa direktiivissä edistetään näin ollen turvallisempien vaihtoehtojen markkinoille saattamista ja käyttöä. 
Ehdotuksessa rajoitetaan lisäksi tiukasti kromi VI:n käyttöä sementissä, sillä kromi VI:n on osoitettu aiheuttavan invalidisoivaa ja allergista ihottumaa erityisesti sementtiteollisuuden työntekijöille. EU:n alueella ilmenee vuosittain satoja uusia työkyvyttömyystapauksia, joista aiheutuu merkittäviä kustannuksia työeläkevakuutusjärjestelmille. 
Ehdotetulla direktiivillä paitsi edistetään ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua myös suojellaan sisämarkkinoita. Ehdotetulla direktiivillä otetaan käyttöön yhdenmukaistetut säännökset koko yhteisössä.
Nyt päätösvaiheessa olevassa neuvottelumenettelyssä on hyödytty parlamentin, neuvoston ja komission tiiviistä yhteistyöstä. Olen hyvin iloinen yhdessä tehdystä tuloksellisesta työstä ja toivon, että tämä tärkeä direktiivi saadaan nyt viimeisteltyä. Hyväksynkin kaikki jäsen Lannoyen tätä kompromissia varten ehdottamat tarkistukset, jotta direktiivi saadaan viimeisteltyä ensimmäisessä käsittelyssä.
Lannoye (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, tänään ei säästellä kohteliaisuuksia. Haluan kaikkien kollegojeni puolesta kiittää komissiota sen ehdotuksesta. Kyseessä on erinomainen ehdotus, minkä lisäksi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan työtä helpotti se, että lähtökohdat keskustelulle olivat alusta lähtien erittäin hyvät.
Kuten komission jäsen, haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että nonyylifenolit ja nonyylifenolietoksylaatit - viittaan näihin keskustelua helpottaakseni lyhenteellä NPE - luokitellaan aineiksi, jotka ovat erittäin myrkyllisiä vedessä esiintyville organismeille. Nämä aineet kertyvät vesieliöihin, ja niiden on osoitettu häiritsevän myös hormonitoimintaa. Vuonna 2000 annetussa vesipolitiikan puitedirektiivissä ne luokitellaan vaarallisiksi aineiksi.
Komissio ehdottaa näiden aineiden käytön lopettamista kahdeksalla erityisalueella, ja tämän perusteella ympäristöasioiden valiokunta ehdottaa soveltamisalan laajentamista koskemaan myös torjunta-aineiden osakomponentteja sekä biosidituotteiden tehoaineita ja osakomponentteja. Komissio ehdottaa myös, että NPE-pitoisuuksien yläraja olisi yhdenmukaistettava nonyylifenolia eli NP:tä koskevan ylärajan kanssa, jolloin raja-arvoksi tulisi 0,1 prosenttia. Komissio pyytää myös puhdistamolietteitä koskevan direktiivin muuttamista siten, että siihen otetaan mukaan puhdistamolietteiden NP- ja NPE-pitoisuuksia koskeva raja-arvo.
Jos sementti sisältää huomattavia määriä kromi VI:ta, se saattaa aiheuttaa allergisia reaktioita joutuessaan kosketuksiin käsien kanssa. Henkilökohtaiset suojelutoimenpiteet, kuten käsineiden käyttö, ovat varmasti tarpeen, mutta on osoitettu, että ne eivät riitä estämään mainitun kaltaisia reaktioita. Kromi VI voidaan notkistaa vaarattomaan kemialliseen muotoon lisäämällä siihen notkistetta, yleensä ferrosulfaattia. Ympäristöasioiden valiokunta ehdottaa, että notkistetta olisi lisättävä kaikkiin sementteihin, jotka sisältävät enemmän kuin kaksi miljoonasosaa (ppm) kromi VI:ta. Poikkeus voitaisiin myöntää ainoastaan prosesseille, joissa sementtiä käytetään suljetuissa, täysin automatisoiduissa järjestelmissä. Tämä on välttämätön toimenpide paitsi asianosaisten työntekijöiden, joita on erityisesti rakennusalalla, myös julkisten varojen käytön kannalta, sillä allergisen ihottuman saaneille joudutaan maksamaan huomattavia korvauksia. Haluan huomauttaa, että esimerkiksi Saksassa korvauksia maksetaan vuodessa 36 miljoonaa euroa, mikä antaa meille kuvan tämän ongelman talousvaikutuksista. Haluan niin ikään huomauttaa, että kromi VI on syöpää ja perimän muutoksia aiheuttava aine. Sitä esiintyy pölyssä, ja siksi sen epäillään aiheuttavan keuhkosyöpää ja hengityselinten syöpää.
Ympäristöasioiden valiokunta pyytää tämän vuoksi kahta asiaa. Se pyytää ensinnäkin, että direktiiviin työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät kemiallisille tekijöille altistumiseen, tehtäisiin tarkistus, jossa määriteltäisiin raja-arvo ilman pölypitoisuudelle. Toiseksi valiokunta pyytää, että muilla alueilla, joilla kromi VI:ta käytetään erilaisissa tuotteissa, laaditaan samankaltaisia lainsäädäntöaloitteita kuin ne, jotka on hyväksytty romuajoneuvojen sekä sähkö- ja elektroniikkalaitteiden osalta.
Kuten olen jo todennut, komission ehdotus oli alusta lähtien erittäin hyvä, mikä helpotti tavoitteemme saavuttamista ja mahdollisti neuvoston edustajien kanssa käymämme keskustelun jälkeen neuvottelujen käymisen ennen täysistunnon äänestystä, jotta sopimukseen päästäisiin ensimmäisessä käsittelyssä. Ympäristöasioiden valiokunnassa toimitettu äänestys mahdollisti tämän etenemistavan, ja haluan kiittää ympäristöasioiden valiokunnan eri poliittisten ryhmien edustajia sen hyväksymisestä. Olemme näin päässeet sopimukseen kolmen toimielimen kesken, vaikkakaan emme aivan kaikista kohdista, koska toki joistakin asioista on edelleen eriäviä mielipiteitä, mutta ainakin keskeisistä asioista on päästy yhteisymmärrykseen ennen täysistunnon äänestystä. Kotiseudullani on sananlasku, jonka mukaan paras on hyvän vihollinen. Itse olen ajatellut, että hyvä tarkoittaa tässä tapauksessa tavoitteen saavuttamista, sillä keskeisenä päämääränä oli vauhdittaa hyväksyttyjen tekstien täytäntöönpanoa.
Haluan siksi kiittää virallisesti ja mitä vilpittömimmin komission jäsentä ja komission virkamiehiä sekä Kreikkaa neuvoston puheenjohtajamaana siitä, että meille annettiin mahdollisuus päästä kokonaissopimukseen, josta äänestetään huomenna. Näin on mahdollista panna hyvin nopeasti täytäntöön ehdotus, jota henkilökohtaisesti pidän tärkeimpänä, eli ehdotus sementin sisältämän kromi VI:n aiheuttaman allergisen ihottuman hävittämiseksi. Tämä ammattitauti on yksi vahingollisimmista ja yhteiskunnalle kalleimmiksi tulevista taudeista.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen poliittisten ryhmien saavuttamaan kompromissiratkaisuun tässä mietinnössä, jossa on itse asiassa yhdistetty kaksi mietintöä.
Olen pahoillani, että minun täytyi olla neuvottelujen alussa niin joustamaton ja jääräpäinen, mutta olen tyytyväinen voidessani sanoa, että kun vihreät kerrankin alkoivat puhua järkeä, mekin saatoimme tulla hieman vastaan. Koska kompromissille on saatu neuvoston hyväksyntä, mietinnön sisältämät toimet voidaan saattaa viipymättä voimaan.
Olemme päässeet sopimukseen kolmesta tärkeästä kysymyksestä. Ensimmäinen niistä koskee sementtiä. Kukaan ei kiistä, etteikö kuudenarvoinen kromi aiheuttaisi ihottumaa, mutta on syytä muistaa, että vain puolet ihottumatapauksista liittyy tähän nimenomaiseen aiheuttajaan. Kuten esittelijä on todennut, ongelmaa voidaan lieventää notkistamalla sementtiä ferrosulfaatilla.
Komission alkuperäisen ehdotuksen mukaan sementtiä olisi notkistettava ferrosulfaatilla vain, mikäli sementtiä käsitellään manuaalisesti. Koko parlamentti oli kuitenkin yksimielinen siitä, että tällaisen manuaalisuuden määrittely on vaikeaa, sillä silloinkin, kun valetaan vaikkapa suurta moottoritiesiltaa tai suurta lattiaa, osa tasoitus- tai viimeistelytyöstä on tehtävä manuaalisesti.
Saavuttamamme kompromissin mukaan vapaus olla käyttämättä ferrosulfaattia myönnetään vain suljetuille teollisuussovelluksille, kuten betonielementtien, betonikamanoiden tai muiden vastaavien tuotteiden valmistukselle. 
Toinen sementtiin liittyvä kysymys koskee pitkäaikaisen altistumisen aiheuttamia riskejä. Esittelijä on puhunut syövän ja perimän muutosten aiheutumiseen liittyvistä ongelmista kromi VI:n käytössä, mutta kukaan ei tietenkään esitä tosissaan, että sementin sisältämä määrä kromi VI:ta muodostaisi riskin. Meidän on kuitenkin tarkasteltava ongelmaa aiheuttamatta kohtuutonta levottomuutta, joka huolestuttaisi sementtiteollisuuden työntekijöitä ja saisi vakuutusalan varovaiseksi. On tärkeää, että asetamme raja-arvoja ja että tämä tehdään järkevällä tavalla, vaikka meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa raja-arvot onkin jo asetettu.
Nonyylifenoli puolestaan on vesistöjä saastuttava aine, ja vaikka monet valiokunnan jäsenet yrittivät vedota terveysriskeihin ja tuoda keskusteluun muita näkökohtia, meidän on keskityttävä käsillä olevaan asiaan, jotta varmistetaan, ettei nonyylifenolia pääse vesistöihin ja että se kielletään sovelluksissa, joissa vaihtoehtoja vesistöihin laskemiselle ei ole.
Poikkeukset ovat tarpeen, ja yksi käsittelemistämme ongelmista koskee nonyylifenolietoksylaatin käyttämistä torjunta-aineiden osakomponenttina. Kompromissin mukaan olemassa olevat torjunta-aineet sallitaan niitä koskevien lupien voimassaoloajan loppuun saakka, mutta nonyylifenolietoksylaatin käyttö uusissa torjunta-aineissa kielletään. Sivumennen sanottuna sallimme yhä sen käytön siittiöitä tuhoavissa kondomien aineissa, ellei tarjolla ole muita vaihtoehtoja.
Olen tyytyväinen, että pääsimme sopimukseen ja vältimme toisen käsittelyn sekä mahdollisen sovittelumenettelyn.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän puolesta pidän myönteisenä tätä mietintöä ja työtä, jota erityisesti esittelijä sekä muut asianomaiset ovat tehneet päästäkseen sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä ja nopeuttaakseen näin ehdotuksen täytäntöönpanoa.
Ensinnäkin olemme edistyneet huomattavasti sementtiä koskevassa kysymyksessä. Tämä ongelma on havaittu koko Euroopassa. Sementti on pääasiallinen ihottuman aiheuttaja kaikissa ammattiryhmissä, jotka ovat säännöllisesti tekemisissä sementin kanssa. Monet kokemukset ja rakennushankkeet, joissa on käytetty ferrosulfaatilla parannettua sementtiä, ovat osoittaneet, että tällaisen sementin järkevä käyttö vähentää huomattavasti näillä toimialoilla esiintyviä ihottumatapauksia. On selvää, että tämän määrääminen pakolliseksi parantaisi merkittävästi monien työntekijöiden oloja koko Euroopassa. Olemme saavuttaneet mielekkään kompromissin, vaikka meidän täytyikin hyväksyä joitakin myönnytyksiä, jotta pääsimme sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä. Meidän on kuitenkin jatkettava niiden ongelmien tutkimista, jotka koskevat sementin käyttöä suljetuissa järjestelmissä. En usko nähneeni koskaan missään tehtaassa sellaista suljettua järjestelmää, jossa sementti ei vuotaisi, pursuaisi tai ruiskuaisi ulos jostakin järjestelmän osasta ja joutuisi varsin säännöllisesti kosketuksiin työntekijöiden kanssa. Meidän on siis jatkettava tämän asian tarkastelua.
Myös nonyylifenolietoksylaatin osalta olemme edistyneet huomattavasti, mutta valitettavasti tämä edistyminen ei voi välittömästi johtaa aineen käytön täydelliseen valvontaan. Saavuttamamme kompromissit ovat kuitenkin mielekkäitä. Olemme ensinnäkin sallineet käytön jatkumisen ainoastaan, jos se on todella välttämätöntä, kuten siittiöitä tuhoavissa aineissa, ja näilläkin aloilla pyrimme yhä löytämään tarkoituksenmukaisia ja sopivia vaihtoehtoja. Niillä aloilla, joilla nonyylifenolietoksylaatin käyttö on päätetty kieltää, kuten torjunta-aineiden osakomponenttina, olemme antaneet teollisuudelle kohtuullisen siirtymäajan ja kohtuullisen mahdollisuuden kehittää uusia koostumuksia, jotka ovat tarkoituksenmukaisia ja tehokkaita ilman nonyylifenolietoksylaattia. Tämä on niin ikään mielekäs kompromissi. Kaiken kaikkiaan voimme suositella parlamentille, että se hyväksyy tämän mietinnön huomisaamuna, pitää työtä hyvin tehtynä ja onnitella esittelijää. Voimme myös odottaa ehdotuksen nopeaa täytäntöönpanoa ja huomattavia säästöjä niissä kustannuksissa ja korvauksissa, jotka liittyvät sementin aiheuttamiin työperäisiin sairauksiin ja todennäköisesti myös nonyylifenolietoksylaatin käytöstä aiheutuviin terveysongelmiin.
Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä direktiiviehdotuksessa asetetaan kunnianhimoisia tavoitteita, jotka koskevat terveyden ja ympäristön suojelua. Olemme ehdotuksen ja esittelijän kanssa mielellämme samaa mieltä siitä, että on kannettava huolta nonyylifenolista ja nonyylifenolietoksylaatista, joiden aiheuttamat vaarat tunnetaan hyvin ja joihin ei päästä käsiksi muuten kuin direktiiviehdotuksella.
Suhtaudumme kuitenkin varsin varauksellisesti sementtiä koskevan direktiivin tarpeellisuuteen ja tarkoituksenmukaisuuteen monestakin syystä. Ensinnäkin mielestämme on teknisesti väärin ja poliittisesti yllättävää, että samassa lainsäädäntötekstissä käsitellään sekä kiistattomasti vaarallisia tuotteita että sementtiä. Toiseksi katsomme, ettei selvästikään ole kulunut tarpeeksi aikaa merkintöjä koskevan direktiivin 2001/60/EY täytäntöönpanosta, jotta voitaisiin tehdä varmoja päätelmiä sen riittävyydestä tai muussa tapauksessa tällä alalla esiintyvien huolestuttavimpien tapausten vähentämisestä tai poistamisesta kokonaan. Kolmanneksi emme saatavilla olevien tietojen perusteella voi - ainakaan niin varmasti kuin jotkut jäsenet - vahvistaa oikeiksi ja täsmällisiksi arvioita kromi VI:n aiheuttamista riskeistä, joista asiantuntijat ovat tunnetusti edelleen eri mieltä.
Lopuksi totean, että mikäli nämä rajoitukset otetaan käyttöön, hyväksymme mielestämme tietyssä määrin myös syrjinnän, jossa poikkeuksilla suositaan tuottajia ja irtosementtikauppaa säkkisementtiin nähden. Vastustamme siksi erityisesti tarkistuksia 31, 32, 33, 34 ja 43, ja mikäli nämä tarkistuksen hyväksytään, velvollisuutenamme on valitettavasti äänestää mietintöä vastaan.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Nisticòn laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0064/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi (PE-CONS 3606/2003 - C5-0016/2003 - 2001/0110(COD)) vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennenkolmannen kerran (syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavat aineet - c/m/r).

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamentin jäseniä heidän kiinnostuksestaan tätä ehdotusta kohtaan. Erityisen kiitoksen ansaitsee jäsen Nisticò rakentavasta työstään esittelijänä.
Kyseessä on tärkeä direktiivi, sillä siinä ollaan kieltämässä aineet, jotka on tunnistettu ja luokiteltu syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi, eli niin sanotut CMR-aineet. Ehdotus on kauaskantoinen, sillä siinä kielletään aineiden sekä niiden kaikkien mahdollisten seosten myynti yleisölle. Ehdotetussa direktiivissä edistetäänkin turvallisempien vaihtoehtojen markkinoille saattamista ja käyttöä.
Lisäksi ehdotetulla direktiivillä paitsi edistetään kuluttajien suojelua myös suojellaan sisämarkkinoita, ja sillä otetaan käyttöön yhdenmukaistetut säännökset koko yhteisössä.
Ymmärrettävistä syistä kiellon soveltamisalaa halutaan laajentaa koskemaan tuotteita, jotka ovat kuluttajien ulottuvilla. Tämä edellyttää kuitenkin tieteellisen näytön, irtautumistekijöiden ja altistumistilanteiden tarkastelua. Komissio aikoo paneutua parlamentin esittämiin huolenaiheisiin tarkastelemalla perusteellisesti tuotteita, jotka saattavat olla ongelmallisia ja aiheuttaa kohtuuttomia riskejä terveydelle ja ympäristölle. Olen tyytyväinen, että tämä riskinarviointimenettely on selvitetty yksityiskohtaisesti johdanto-osan uudessa kolmannessa kappaleessa.
Lopuksi totean, että komissio hyväksyy johdanto-osan uuden kolmannen kappaleen, ja toivon, että tämä direktiivi saadaan nyt viimeisteltyä.

Lisi (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olen ansiottomasti saanut tehtäväkseni toimia esittelijän, jäsen Nisticòn, sijaisena. Esittelijä ei voi olla tänään paikalla, mutta lupaan komission jäsenelle Liikaselle, että tämän antamat kiitokset ja kohteliaisuudet menevät perille. Parlamentin jäsenten tiedoksi kuvaan näin ollen hyvin lyhyesti toimia, joista huomenna äänestämme. Kuten komission jäsen Liikanen sanoi, ne edustavat yhteisymmärrystä, jota parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta on tukenut ja jonka puolesta se suosittelee äänestämään parlamentin huomisessa äänestyksessä.
Kuten komission jäsen Liikanen on jo sanonut, kyse on vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista annetun direktiivin 76/769 (syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavat aineet - c/m/r) muuttamisesta kahdennenkymmenennenkolmannen kerran. Ehdotus perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklaan, ja sillä on kaksi päätavoitetta: suojella sisämarkkinoita ottamalla käyttöön edellä mainittujen aineiden markkinoille saattamista ja käyttöä koskevat yhdenmukaistetut säännökset sekä taata ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkea taso.
On paikallaan muistuttaa, että ehdotus koskee kaikkiaan 25:tä ainetta: niistä 14 on luokiteltu ryhmän 2 syöpää aiheuttaviksi aineiksi, kuten tietyt kobolttisuolat, kadmium, bentsopyreeni, atsoväriaineet ja niin edelleen. Näistä kolme on luokiteltu perimän muutoksia aiheuttaviksi aineiksi ja kahdeksan lisääntymiselle vaarallisiksi aineiksi. Esimerkiksi koboltin on aiheuttavan koe-eläimille ja ihmisille syöpää, etenkin keuhkosyöpää ja sydänlihaksen kasvaimia. Kadmiumjauheet voivat puolestaan aiheuttaa paitsi keuhkosyöpää myös kivessyöpää. Kuten näistä muutamista esimerkeistä voidaan päätellä, kyseiset aineet ovat erittäin vaarallisia.
Viimeisten puolentoista-kahden vuoden aikana tässä asiassa on edetty siten, että ensimmäisessä käsittelyssä helmikuussa 2002 parlamentti ehdotti kahta tarkistusta, jotka neuvosto osittain hyväksyi vahvistaessaan yhteisen kannan kesäkuussa 2002. Toisessa käsittelyssä vuonna 2002 parlamentti ehdotti tarkistusta johdanto-osan kappaleisiin. Olemme näin saavuttaneet sovittelumenettelyssä ja kolmen toimielimen välisessä menettelyssä loppusuoran, ja kuten on jo huomautettu, sovittelua edellyttänyt ongelma ei koskenut aineita vaan tuotteita, jotka saattavat sisältää näitä aineita. Sovittelumenettelyn ainoassa kiistakysymyksessä saavutetun sopimuksen perusteella edellytetään, että komissio antaa mahdollisimman nopeasti lainsäädäntöehdotuksen, jossa kielletään syöpää tai perimän muutoksia aiheuttavia tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavia aineita sisältävät tuotteet (nimenomaan tuotteet). Kuten esittelijä on painottanut, on kuitenkin oltava tieteellistä näyttöä siitä, että näistä tuotteista vapautuu kyseisiä aineita ja että suuri yleisö näin altistuu edellä mainituille riskeille. Siksi valiokunta pitää saavutettuja tuloksia parlamentin kannalta tyydyttävinä ja suosittelee parlamentille mietinnön hyväksymistä.
Ferreira (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät neuvoston edustajat ja parlamentin jäsenet, meidän on nyt muodostettava kantamme Nisticòn laatimasta mietinnöstä. Kyseessä on tärkeä mietintö, ja kuten edellä mainittiin, sen tarkoituksena on kieltää vastikään syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltujen aineiden markkinoille saattaminen. Haluan myös korostaa, että mietinnöllä direktiiviä muutetaan kahdennenkymmenennenkolmannen kerran. Meidän on luonnollisesti oltava tyytyväisiä paitsi Euroopan unionin päätökseen tässä kysymyksessä, myös siihen, että kysymys nousee säännöllisesti esiin sitä mukaa, kun tietämyksemme aiheesta kasvaa. Jäsen Lisin mainitsemat esimerkit ovat hyvä osoitus tarpeesta kieltää nämä vaaralliset aineet.
Sovittelumenettelyn aikana neuvosto oli kuitenkin haluton hyväksymään ehdotusta tekstin soveltamisalan laajentamisesta koskemaan myös tuotteita. Neuvosto halusi välttää mielestään liian mutkikkaaksi muodostuvan lainsäädännön, jota saattaisi olla mahdotonta noudattaa. Perusteluna kuulostaa eittämättä järkevältä se, että näitä aineita esiintyy 30 000 tuotteessa ja että näin monista tuotteista olisi vaikeaa tehdä arviointeja. Voimme kuitenkin varmasti kysyä tässä ja nyt, eikö tällaisia arviointeja pitäisi tehdä uusista tuotteista, jotka sisältävät kyseisiä aineita ja jotka saatetaan markkinoille.
Komissio on lisäksi ryhtynyt parlamentin ja neuvoston välisen sopimuksen mukaisesti laatimaan lainsäädäntöehdotusta, jonka tavoitteena on kieltää CMR-aineita sisältävien tuotteiden käyttö niissä tapauksissa, joissa saatavilla on tieteellistä näyttöä siitä, että yleisön altistuminen näille aineille aiheuttaa riskejä. On suotavaa, että tämä tavoitteidemme kanssa yhdenmukainen ehdotus konkretisoidaan mahdollisimman nopeasti.
Työskentelytavan suhteen muistutan parlamenttia siitä, että vaikka tämä mietintö koskee direktiivin muuttamista kahdennenkymmenennenkolmannen kerran CMR-aineiden markkinoille saattamisen kieltämiseksi, ympäristöasioiden valiokunta valmistelee jo saman direktiivin muuttamista kahdennenkymmenennenviidennen kerran. Kahdeskymmenesviides muutos koskee luonnollisesti eri aineita ja valmisteita, mutta eikö olisi parempi ottaa eri tekstit käyttöön samanaikaisesti, etenkin kun ne koskevat tuotteita, jotka ovat vaarallisia ihmisille ja ympäristölle? CMR-aineita, kemiallisia tuotteita ja torjunta-aineita olisi tutkittava samoista lähtökohdista eli siten, että otetaan huomioon turvallisuus ja ne riskit, joita aineet aiheuttavat ihmisille ja ympäristölle.
Meidän on otettava tästä lähtien huomioon yhä tarkemmin myös toinen kysymys, ja se koskee riskejä ja niiden yhteyttä todistustaakkaan. Yhtiön, joka saattaa tuotteen markkinoille, on vakuutettava kuluttajat sen vaarattomuudesta. Tuotteen vaarallisuuden osoittaminen ei ole kuluttajien tehtävä. Tuotetta ei pitäisikään joutua kieltämään markkinoille saattamisen jälkeen, mikäli se osoittautuu vaaralliseksi, vaan se olisi kiellettävä jo ennen kuin se saatetaan markkinoille.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, jäsen Nisticò ei ole täällä, mutta meidän on käytävä keskustelua direktiivin kahdennestakymmenennestäkolmannesta muutoksesta, jolla rajoitetaan sellaisten vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamista ja käyttöä, jotka on luokiteltu syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi.
Ryhmäni ja minä kannatamme luonnollisesti 25 vaarallisen aineen lisäämistä kiellettyjen aineiden luetteloon. Toimin itse myös tämän direktiivin kahdennenkymmenennenviidennen muutoksen esittelijänä, ja sen myötä luetteloon lisätään niin ikään uusia aineita. Kritiikkini ei siis kohdistu suinkaan suosituksen tähän puoleen vaan siihen, mitä se ei sisällä ja mitä puutteita tämänhetkisessä lainsäädännössä on. Ilmaisu "aineet ja valmisteet" ei missään nimessä kata CMR-aineiden käyttöä kulutushyödykkeissä eli tuotteissa, joita me kuluttajina hankimme ja joiden vuoksi altistumme näille vaarallisille aineille. Altistuminen on mahdollista hankkiessamme esimerkiksi leluja, tekstiilejä, uusia lattianpäällysteitä ja niin edelleen. Direktiivi ei näin ollen koske tuotteita, jotka ovat tärkein syy syöpää aiheuttaville ja muille vaarallisille aineille altistumiseen.
Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti pyysi komissiota laajentamaan direktiivin soveltamisalaa koskemaan kulutushyödykkeiden myyntiä, ja me pyysimme ehdotusta vuoteen 2002 mennessä. Yhteisessä kannassa neuvosto toteaa, että rajoitteiden laajentaminen koskemaan tuotteita edellyttää riskinarvioinnin saattamista ensin päätökseen. Hämmästyttävänä perustelunaan neuvosto esittää, että tästä tulee todella vaikeaa, koska tuotteita on niin paljon. Juuri tämän takiahan direktiiviä itse asiassa tarvitaan, jotta ihmiset eivät enää altistuisi kulutushyödykkeiden vuoksi syöpää aiheuttaville aineille.
Sovittelu, johon nyt olemme ottamassa kantaa, muodostaa yhdessä Nisticòn suosituksen kanssa kompromissin, jonka katson olevan ristiriidassa omaksumaamme uuteen kemikaalipolitiikkaan nähden. Siinä nimittäin ehdotetaan, että CMR-aineita ei sallittaisi tuotteissa, joiden ei ole niin sanotun käännetyn todistustaakan periaatteen mukaan osoitettu olevan turvallisia. Käännetty todistustaakka ei tarkoita sitä, mitä olemme nyt saavuttamassamme ratkaisussa tarkoittaneet, vaan sillä tarkoitetaan rajoituksia, joita sovelletaan vain, mikäli riskinarvioinnin keinoin voidaan osoittaa riskin olevan olemassa. Tämä on siis juuri sellaista politiikkaa, jonka kaikki toimielimet ovat todenneet ihmisten suojelun kannalta tehottomaksi. Valitettavasti kestää vielä useita vuosia, ennen kuin kemikaalipolitiikka saatetaan voimaan. Suojellaksemme ihmisten terveyttä olisimme todella tarvinneet toimia, jotka olisivat koskeneet kulutushyödykkeissä esiintyviä CMR-aineita välittömästi. Verts/ALE-ryhmä ei siksi äänestä suosituksen puolesta.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä tätä mietintöä ja sekä monia muita, jotka ovat olleet parlamentin käsiteltävänä muutaman viime kuukauden aikana. Todella myönteisenä pidän Schörlingin laatimaa mietintöä, josta äänestämme parin viikon päästä Strasbourgin täysistunnossa. Taustalla on suuri määrä työtä, paljon tietoa ja joitakin hyvin merkittäviä ennakkotapauksia, kun etenemme kohti uuden kemikaalipolitiikan laatimista ja sen täytäntöönpanon aloittamista, jota odotamme komissiolta aivan lähiaikoina.
Meille kaikille on käymässä selväksi, ettei kemikaalien tämänhetkiseen analysointiin ja nykyisin markkinoilla oleviin kemikaaleihin voida yksinkertaisesti olla tyytyväisiä. Monien tällä hetkellä markkinoilla olevien kemikaalien osalta emme yksinkertaisesti tiedä, kuinka vaarallisia tai turvallisia ne ovat. Tarvitsemme uuden järjestelmän. Pidämme myönteisenä tulevaa uutta järjestelmää, ja sallinette minun sanoa, että vanhan järjestelmän nyt eläessä viimeisiä hetkiään voin todeta muistavani enemmän näitä alkuperäiseen direktiiviin tehtyjä tarkistuksia kuin välittäisin, vaikken olekaan ollut täällä tarpeeksi kauan muistaakseni alkuperäistä direktiiviä. Olen myös aina ollut sitä mieltä, ettemme ole olleet riittävän johdonmukaisia tekemisissämme. Olen samaa mieltä kuin jäsen Schörling joissakin huomioissaan. Tarvitsemme uutta kemikaalipolitiikkaa. Odotamme uutta kemikaalipolitiikkaa. Komissio, missä se viipyy?

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Struan Stevensonin laatima kalatalousvaliokunnan suullinen kysymys (B5-0086/2003) Marokon kalastussopimuksen nojalla kalastaneen laivaston toimintasuunnan muuttamisen edistämistä koskevan asetuksen (EY) N:o 2561/2001 täytäntöönpanoon liittyvistä ongelmista.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska EU ei onnistunut uudistamaan kalastussopimusta Marokon kuningaskunnan kanssa, kävi selväksi, että tapahtuneella olisi yhteisölle huomattavat sosiaalis-taloudelliset vaikutukset. Aiempi sopimus Marokon kanssa raukesi marraskuussa 1999, mihin asti se oli laajin yhteisön ja kolmannen maan välillä tehty kansainvälinen sopimus, josta varsin monet EU:n jäsenvaltioiden alukset ja monet työpaikat olivat riippuvaisia erityisesti Espanjassa ja Portugalissa. Koska uutta sopimusta ei tehty, merkittävä osa tämän sopimuksen nojalla Galician, Andalusian ja Portugalin lippujen alla toimineista yhteisön aluksista joutui lopettamaan kalastustoimintansa. Yhteisö otti huomioon uuden kalastussopimuksen puuttumisesta aiheutuneet vaikeudet ja päätti varata yli 190 miljoonaa euroa aiemmin Marokon vesillä kalastaneiden kalastusalusten toimintasuunnan muuttamisen edistämiseksi. Varoista 94,6 prosenttia suunnattiin Espanjalle ja loput Portugalille.
Kun Prestigen marraskuinen haaksirikko peitti Galician rannat mustaan öljyyn, aloimme kuitenkin etsiä hätäapukeinoja lievittääksemme alueen kalastusyhteisöjen kärsimystä. Huomasimme tuolloin, että Marokon tilanteen auttamiseksi varatuista varoista 30 miljoonaa euroa oli vielä käyttämättä. Siksi Euroopan parlamentti päätti joulukuussa 2002 pitämässään täysistunnossa suunnata nämä varat uudelleen Prestigen onnettomuuden vahinkojen korjaamiseksi Galiciassa.
Marokon auttamiseksi suunnattujen varojen alikäyttö nosti esille muutamia tärkeitä seikkoja. Kalatalousvaliokunnan helmikuussa 2003 pitämässä kokouksessa teollisuuden ja Andalusian aluehallituksen edustajat kuvailivat tämän asetuksen täytäntöönpanosta aiheutuneita vaikeuksia. Nopeasti selvisi, että kalastajille tarkoitetun avustuksen hakukehdot olivat osoittautuneet aivan liian monimutkaisiksi ja joustamattomiksi, joten vain hyvin harvat kalastajat olivat itse asiassa onnistuneet hyötymään näistä varoista. 
Teollisuuden edustajat kertoivat valiokunnallemme, että mahdolliset tuensaajat eivät menesty korvausmenettelyissä komission liian tiukkojen aikataulujen ja sääntöjen takia. Julkista avustusta esimerkiksi myönnetään vain kalastajille, jotka ovat valmiita romuttamaan aluksensa, muuttamaan niiden käyttötarkoitusta tai siirtämään aluksensa pysyvästi kolmanteen maahan yhteisyrityssopimusten mukaisesti. Esimerkiksi työnsä menettäneet miehistön jäsenet eivät voi hakea henkilökohtaista 12 000 euron kiinteämääräistä palkkiota, ellei aluksen omistaja siirrä tai romuta alusta. Tämän vuoksi monet kalastajat, joihin Marokon sopimuksen kariutuminen vaikutti, eivät ole vieläkään saaneet minkäänlaista taloudellista apua.

Minun tuskin tarvitsee muistuttaa parlamenttia, että kaksi viikkoa sitten maaliskuussa 2003 Strasbourgissa pidetyssä täysistunnossa ylivoimainen 507 äänen enemmistö puolsi ja 6 äänen vähemmistö vastusti päätöslauselmaa, jonka mukaan maksettaisiin 150 miljoonaa euroa korvausta kalastajille, joihin Irlanninmerellä ja Pohjanmerellä tällä hetkellä sovellettavat mittavat turskakannan elvytystoimet ovat vaikuttaneet. Tiedän, että neuvottelumme siitä, mistä varat tähän hätäapuun otetaan, ovat komission ja neuvoston kanssa vielä kesken, mutta uskon, ettemme yksinkertaisesti enää toista Marokon avustustapauksessa tehtyjä virheitä. Meidän on varmistettava, että kun tulevaisuudessa havaitsemme kalastusalalla pikaista avuntarvetta, avun jakaminen tapahtuu oikeudenmukaisesti ja nopeasti. Meidän on varmistettava, että byrokratiaa on mahdollisimman vähän.
Palasin tänään iltapäivällä Galiciasta, missä osallistuin kokouksiin ja vierailuihin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenten kanssa ja näimme omin silmin, miten Prestigen onnettomuuden jälkiä siivottiin. Kuulimme erittäin elävästi kerrottuja tarinoita epätoivosta ja ahdingosta kalastusyhteisöissä, jotka ovat tahtomattaan joutuneet pitämään aluksensa laiturissa viime marraskuusta lähtien. Huolimatta parlamentin joulukuussa tekemästä päätöksestä suunnata näille yhteisöille 30 miljoonaa euroa mitään näistä varoista ei ole vielä maksettu. Miksei? Kuka vastaa tämän tukipaketin yksityiskohdista? Missä on vika? Meidän on vähennettävä byrokratiaa ja saatava apu liikkeelle! Ottakaamme oppia Marokon tapauksesta ja hoitakaamme asiat paremmin tulevaisuudessa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän vuoden tammikuussa henkilöstömme vieraili yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa Espanjan tänään keskustelunaiheena olevilla onnettomuusalueilla, ja he sopi olivat samaa mieltä siitä, että alusten pysyvään käytöstäpoistoon, alusten nykyaikaistamiseen ja yhteisyritysten perustamiseen suunnatut varat tulisi käyttää järkevällä tavalla.

Samaa ei voi kuitenkaan sanoa siitä, miten varoja käytetään sosiaalisiin toimenpiteisiin, vaikka tällä alalla on ongelmia. Syy siihen, miksi kalastajat eivät täysin hyödynnä sosiaalisiin toimenpiteisiin suunnattuja varoja, on se, että he eivät pysty täyttämään joitakin asetuksemme ehtoja. Kalastajat, jotka ovat menettäneet työnsä siksi, ettei Marokon kalastussopimusta saatu uudistettua, saavat korvausta vain, jos heidän työnantajansa suostuu romuttamaan aluksensa tai muodostaa yhteisyrityksen. Jos alus kuitenkin jatkaa pyyntiä jonkin kolmannen maan vesillä - tai jopa yhteisön vesillä - esimerkiksi yksityisten lisenssisopimusten nojalla, he eivät ole oikeutettuja minkäänlaisiin korvauksiin. Se on myös oikeastaan loogista, koska alukset toimivat edelleen kalastusalalla, ja näin ollen voidaan olettaa niiden miehistöjenkin olevan työllistettyjä.

Olemme nyt sopineet Espanjan viranomaisten kanssa, että he antavat komissiolle selvityksen siitä, missä ja miksi sosiaalisia ongelmia ilmenee, jos laivoja ei romuteta ja jos oikeutta rakennerahastoista myönnettävään tukeen ei ole. Päätöslauselmaesityksenne 1 ja 2 kohdasta päätämme heti, kun olemme saaneet ja tutkineet kaikki Espanjan hallitukselta pyytämämme tiedot. Tämä koskee tietenkin joiltakin osin myös päätölauselmaesityksen 3 kohtaa. Mikäli komissio kannattaa ehdotusta, mekin luonnollisesti muutamme joidenkin summien palautuskäytäntöä siten, että kaikki kalastajat saavat korvauksia tasapuolisesti.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä ja myös kalatalousvaliokunnan puheenjohtajaa Stevensonia hänen Galiciaa kohtaan osoittamastaan myötätunnosta. Hyvät kollegat, vaikka täällä ei tähän aikaan illasta ole kovin monta jäsentä paikalla, haluan huomauttaa, että Marokon sopimuksen uudistaminen oli yksi kalatalousvaliokunnan tärkeimmistä tavoitteista.

Kun sopimukseen ei päästy, pyrimme parhaamme mukaan varmistamaan, että sopimukseen budjetoidut varat menisivät sen sijaan haittaa kärsineille kalastajille. Muutamien hyvin vaikeiden poliittisten ja talousarvioneuvottelujen jälkeen onnistuimme siinä. Annettujen asetusten soveltaminen käytännössä osoitti meille, että niitä on parannettava. Emme halunneet kenenkään mahdollisen tuensaajan menettävän euroakaan ja työskentelimme päättäväisesti tilanteen korjaamiseksi.
Tästä päätöslauselmasta me huomenna äänestämme kalatalousvaliokunnan puolesta. Laatimamme ehdotuksessa on otettu huomioon Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän parannusehdotukset. Pääsimme nopeasti yhteisymmärrykseen ja mielestäni voimme olla siihen tyytäväisiä. Uskon komission hyväksyvän kokonaisuudessaan ehdotukset, joista äänestämme huomenna. Niillä muutetaan neuvoston asetusta (EY) N:o 2561/2001 ja parannetaan sosiaaliturvaa. Me ja komissio kannatamme näitä muutoksia ja mielestäni ne pitäisi hyväksyä.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, laadin 15. marraskuuta 2001 asetusta (EY) N:o 2561/2001 koskevan mietinnön Marokon kalastussopimuksen alaisina olleiden alusten ja kalastajien toimintasuunnan muuttamisen edistämisestä. Silloin parlamentti hyväksyi joukon tarkistuksia, jotka vaikuttivat hyvin tämänpäiväisen ehdotuksen kaltaisilta. Niiden tarkoituksena oli tehdä asetuksesta joustavampi ja muuttaa yhteisön tämän laivaston toimintasuuntaa. Komission jäsen varmasti tietää, että koska laivaston kotipaikat ovat Andalusiassa, Kanariansaarilla, Galiciassa ja Portugalissa, se jäi perinteisen kalastusalueensa ulkopuolelle.

Kun neuvosto antoi tämän asetuksen, se hyväksyi kuitenkin vain osan parlamentin tekemistä tarkistuksista, ja ajan myötä asetuksen heikkoudet alkoivat paljastua. Kuten olimme ennakoineet, se osoittaui liian joustamattomaksi ja esti suurinta osaa tuen tarvitsijoista saamasta heille suunnattua tukea.

Kalatalousvaliokunta vieraili Galiciassa ja Andalusiassa kahden viime vuoden aikana. Se havaitsi, että kalastussopimuksen kariutuminen hankaloitti merkittävästi 400 aluksen, 4 300 kalastajan ja koko Galician ja Andalusian alueiden toimintaa. Suuri osa kalastukseen liittyvästä teollisuudesta pysähtyi lähes kokonaan. Viime joulukuussa Prestigen onnettomuuden vuoksi haittaa kärsineiden auttamiseksi 30 miljoonaa euroa. Näin rahat eivät enää olleet kalastajien käytettävissä ja tämä osoitti, että asetus on puutteellinen.
Käsiteltäväksi jättämässään päätöslauselmaluonnoksessa kalatalousvaliokunta pyytää aiheellisesti komissiota hyväksymään asetusta parantavat tarkistukset, jotta siitä tulisi riittävän joustava. Vetoamme komissioon, että se esittäisi asetusta koskevan muutosehdotuksen kiireellisenä. Ongelmia ilmenee, kun asetusta sovelletaan kalastajiin. Se on tarpeen nykyisen kalastajia koskevan asetuksen soveltamisesta aiheutuneiden ongelmien ratkaisemiseksi. Ennen kaikkea tuen saaminen ei saisi riippua laivanvarustajien tekemistä päätöksistä.

Komissio totesi muutama viikko sitten, ettei se voi esittää asetukseen muutoksia, koska Espanjan viranomaiset eivät olleet toimittaneet pyydettyjä tietoja komissiolle. Kokouksessamme kalatalousvaliokunnan kanssa kalastusasioista vastaava Andalusian aluehallituksen johtaja kertoi, että aluehallitus ei ollut vielä saanut Espanjan viranomaisilta tarvittavia tietoja siitä, miten suuri osuus alueen kalastajista ei ollut voinut kalastaa puoleen vuoteen. Andalusian aluehallinto ei sen vuoksi edes tarkalleen tiennyt, kuinka moni kalastaja oli oikeutettu tukeen. Tämän vuoksi sen oli perustettava kuusi toimistoa eniten haittaa kärsineisiin satamiin tiedottaakseen kalastajia saatavilla olevasta tuesta. Tämä työllisti 12 ihmistä ja maksoi Andalusian aluehallinnolle puhelinkulujen lisäksi 721 000 euroa omia varojaan. Arvoisa komission jäsen, pelkästään Andalusiassa kalastajat käyttivät tätä palvelua 800 kertaa ja tekivät 1 500 kyselyä.

Emme pyydä lisää rahaa, vaan parempaa asetusta, jotta varat voidaan käyttää tehokkaasti oikeaan tarkoitukseen.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, olen närkästynyt ja surullinen kuolevan teollisuuden ja erityisesti kalateollisuuden vuoksi, koska se on ollut ja sen pitäisi yhä olla maalleni taloudellisesti merkittävä elinkeino. Yhteisön kalastussopimus Marokon kanssa raukesi 30. marraskuuta vuonna 1999. Portugalilla on naapurimaansa Marokon kanssa merellisiä yhteyksiä, ja suuri osa sen laivastosta toimi tuon sopimuksen puitteissa.

Portugalin ja Espanjan kalastajille kariutuneen sopimusuudistamisen vaikutukset olivat merkittävät, koska useimmat heistä eivät ole voineet sen jälkeen kalastaa, eli he joutuivat työttömiksi. En halua enää palata kariutumisen aikoihin komission jäsen Fischlerin johdolla tekemiimme poliittisiin arvioihin, Fischler kun on jo kokonaan unohtanut Portugalin kalastajat. Haluan vain korostaa, miten toimettomasti, laiskasti ja taitamattomasti alusten omistajille ja kalastajille suunnatut tukitoimet silloin laadittiin. 
Näiltä ihmisiltä on evätty oikeus kalastaa ja tehdä työtä, ja vaikka he ovat saaneet korvauksia alusten toimintasuunnan muuttamiseksi ja henkilökohtaisia palkkioita, heidän on ollut kohdattava yhteisön joustamaton ja epätarkoituksenmukainen lainsäädäntö, jonka täytäntöönpanoon liittyy vaikeuksia, jotka on miltei mahdotonta voittaa. On valitettavaa, että tällaisten tilanteiden ratkaisemiseksi laadittu lainsäädäntö vain mutkistaa näiden kalastajien elämää.

Vuonna 2001 annetun asetuksen joustamattomuus ja täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja koskevat hallinnolliset vaikeudet ovat estäneet tai saattavat estää kalastajia hakemasta tarkoitettuja poikkeustukia, erityisesti sosiaalis-taloudellisia tukia, joiden vaatimuksia tuensaajat eivät pysty täyttämään. 
Tämän vuoksi komission on välttämättä korjattava tilanne ja laadittava kiireesti ehdotus kyseisen asetuksen muuttamiseksi, jotta ilmenneet täytäntöönpano-ongelmat, erityisesti kalastajille kuuluvien henkilökohtaisten palkkioiden myöntämiseen liittyvät uudet vaatimukset, saadaan täytettyä. Itse asiassa 12 000 euron henkilökohtaisen kiinteämääräisen palkkion maksaminen laivanvarustajan sijaan työntekijälle, jonka kohtalo riippuu siitä, romutetaanko laivanvarustajan alus, tarkoittaa yhdellä kädellä annetun rahan ottamista pois toisella kädellä. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toivon, että tilanne korjataan asianmukaisesti ja että komissio laatii ehdotuksensa nopeasti, jotta yhteisön ja Marokon välisen kalastussopimuksen raukeamisesta johtuneet epäoikeudenmukaisuudet saadaan korjattua.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, nyt on aika arvioida näiden toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Mielestäni siihen liittyy kaksi erityisen tärkeää asiaa. Ensimmäiseen ja ehkä tärkeimpään monet jäsenet ovat jo viitanneetkin, eli alusten miehistöjen jäsenille maksettavan 12 000 euron palkkion maksuehtojen liialliseen joustamattomuuteen. Tiedämme, että nämä ihmiset saisivat rahansa, jos heidän työskentelyaluksensa romutettaisiin tai liitettäisiin yhteisyrityssopimuksiin. Komission jäsenen mukaan komissio kuitenkin katsoo, että jos aluksia ei ole romutettu tai liitetty yhteisyrityssopimuksiin, ne kalastavat jossain muualla ja että miehistö on näin ollen työllistettynä. Tämä oletus on kuitenkin virheellinen, sillä vaikka jotkut laivanvarustajat onnistuvatkin lähettämään aluksensa paremmille kalastusvesille, he hyötyvät siitä vain osittain tai saavat vain osittaisen vaihtoehdon aiemmille kalastusvesilleen Marokossa. Joissain tapauksissa laivanvarustajat miettivät muitakin vaihtoehtoja tulevaisuuttaan varten. He odottavat tai heillä on vaihtoehtoja, kun taas aiemmin Marokon vesillä toimineiden alusten miehistöjen jäsenet tai kalastajat ovat nyt työttöminä tai toimettomina. Tämän vuoksi asia tulee käsitellä kiireellisenä eikä syyllistää asiaan täysin syyttömiä miehistön jäseniä.

Toinen joustamattomuustekijä on, että Marokon sopimuksen rauetessa jotkut laivanvarustajat olivat rakentamassa Marokon vesille tarkoitettuja aluksia. Sopimuksen rauettua laivanvarustajien oli muutettava näiden alusten toimintasuuntaa ja sopeutettava ne toisille kalavesille, mikä aiheutti heille lisäkustannuksia. Mielestäni olisi oikeudenmukaista, että voimassa olevan asetuksen tai minkä tahansa muun lainsäädännön mukaisesti yhteisö voisi osallistua tästä kustannusten noususta laivanvarustajille aiheutuvien kulujen kattamiseen. 
Totean vielä lopuksi kollegoideni tavoin, että nämä asiat on saatava ratkaistua. Nämä ratkaisut eivät maksa meille yhtään enempää, vaan meidän on oltava joustavia.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensin kiittää kalatalousvaliokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa ja arvostettua kollegaamme Stevensonia hänen esille ottamastaan aiheesta eli budjetin alikäytöstä, jonka sopivasti myös talousarvion valvontavaliokunta valitsi - kuten komission jäsen hyvin tietääkin - tärkeimmäksi käsiteltäväksi asiakseen. Vuonna 2001 käyttämättä jäi yli 15 miljardia euroa. Ennen tätä istuntoa tarkistin uusimmat tätä budjettikohtaa koskevat tiedot, jotka komissio säännöllisesti toimittaa. Huomasin, että alustavia ennakkomaksuja lukuun ottamatta välimaksuja ei ollut vielä julkistettu, vaikka ohjelma on ollut käytössä jo yli vuoden! Olen myös sitä mieltä, että tämä on erittäin tärkeä tieto, ja se kertoo paremmin kuin moni muu tieto, miksi tämä maksuohjelma ei ota toimiakseen. Kuten kollegamme, erityisesti Miguélez Díaz, hienosti esittivät, ongelma ole ohjelman täytäntöönpanossa, vaan että asetusta ei ole mietitty kunnolla valmisteluvaihessa. Asetus itsessään on liian vaikeaselkoinen eikä sitä ole tehty käytäntöä varten. 
Pyydän tämän vuoksi komission jäsentä ottamaan kollegoidensa varsin huomionarvoiset puheenvuorot vakavasti. Olisi erittäin valitettavaa, jos alittaisimme toistamiseen budjetin yhtä räikeästi ja osoittaisimme EU:n toimielinten kykenemättömyyden vastata todellisiin tarpeesiin. Vetoan siis komission jäseneen, jotta asia tulisi käsiteltyä mahdollisimman perinpohjaisesti.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan selventää asioita lyhyesti. Ensinnäkin tähän mennessä Portugalille suunnattujen varojen osalta ei ole tehty valituksia tai ilmennyt ongelmia, koska käytettävissä olleet rahat on käytetty tehokkaasti. Myöskään Portugalin hallituksella ei ole ollut toimintamme suhteen mitään huomautettavaa. Toiseksi on totta, että olemme maksaneet tähän mennessä vasta osan tuista, mutta syy siihen, miksi viimeisiä eriä ei ole vielä maksettu on se, ettemme ole vielä saaneet maksupyyntöä Espanjalta tai Portugalilta. Voimme toimia vasta, kun asianmukaiset hakemukset on tehty, ja siksi näitä valituksia ei ehkä kannata kohdistaa komissiolle.

Puhemies.
 Kiitos, komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

