EU:n uusi Afganistanin ja Pakistanin toimintaohjelma (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat EU:n uudesta Afganistanin ja Pakistanin toimintaohjelmasta.
Cecilia Malmström
Arvoisa puhemies, Afganistanin ja Pakistanin ongelmat koskevat luonnollisesti koko maailmaa. Väkivaltaiset ääriliikkeet ovat leviämässä alueen ulkopuolelle. Afganistanissa kasvatetut ja tuotetut huumeet löytävät tiensä Euroopan kaduille. Yksi sitoutumisemme taustalla olevista tekijöistä on tarve estää se, että Afganistanista ja Pakistanista tulee terroristitoiminnan ja järjestäytyneen rikollisuuden suoja-alueita. Samalla me haluamme luonnollisesti auttaa luomaan Afganistanin ja Pakistanin kansalaisille paremmat valtiot, joissa elää.
Afganistaniin kiinnitetään paljon huomiota. Monet maistamme ovat lähettäneet joukkoja ja huomattavan määrän siviilihenkilöstöä Afganistaniin. Maan tilanteen kääntäminen on suuri haaste. Myös Pakistanilla on ratkaistavanaan vakavia haasteita. Afganistanin konfliktia ei saada ratkaistua, ellemme saa myös Pakistanin tilannetta hallintaan, ja päinvastoin.
Tarvitaan kokonaisvaltaista aloitetta. Meidän kaikkien on lisättävä ja parannettava toimiamme. Kesäkuussa neuvosto kehotti neuvoston sihteeristöä ja komissiota laatimaan konkreettisia suosituksia ja ensisijaisia poliittisia tavoitteita, joilla vahvistetaan ja lisätään sitoutumistamme tällä alueella. Tuloksena oli EU:n toimintasuunnitelma EU:n toiminnan tehostamisesta Afganistanissa ja Pakistanissa. Se hyväksyttiin lokakuussa. Tämä toimintasuunnitelma on mielestäni hyvä väline. Perusstrategia on jo olemassa. Toimintasuunnitelman avulla me voimme mukauttaa tällä hetkellä käytettävät välineet poliittisiin prioriteetteihimme.
Suunnitelma perustuu nykyiseen sitoutumiseemme, ja siinä asetetaan joukko ensisijaisia tavoitteita. Nämä ovat ne alat, joilla uskomme EU:n toimenpiteiden voivan olla tehokkaimpia. Tällä tavoin vahvistamme sitoutumistamme ja annamme yhtenäisen vastauksen Afganistanin ja Pakistanin haasteisiin. Näin lähetetään myös alueelle viesti siitä, että me emme hellitä. Alueellinen näkökulma on tärkeä, ja tästä syystä toimintasuunnitelmassa painotetaan voimakkaasti etenkin alueellista yhteistyötä.
Afganistan on siirtymässä ratkaisevaan vaiheeseen. Vaaliprosessista ei tarvitse keskustella enempää. Se on nyt ohi. Siinä oli paljon puutteita, ja toivomme, että tämä ei toistu. Uskon, että tämä on myös Afganistanin kansalaisten mielipide. EU on valmis tukemaan vielä jäljellä olevaa työtä muun muassa EU:n vaalitarkkailijoiden suositusten pohjalta. Toivomme, että uusi hallitus saadaan asetettua pian. Tämä tarjoaa mahdollisuuden sopia uudesta asialistasta ja uudesta sopimuksesta Afganistanin hallituksen ja kansainvälisen yhteisön välillä. Presidentti Karzai antoi virkaanastujaispuheessaan tervetulleen lupauksen uudesta alusta. Lontoossa piakkoin pidettävä konferenssi antaa toivottavasti tälle hieman vauhtia.
EU edellyttää presidentti Karzailta ja hänen hallitukseltaan vahvaa sitoutumista ja johtajuutta. Viisi vuotta ilman muutoksia ei ole mahdollista. Nyt on keskityttävä varmistamaan, että Afganistanin valtio ottaa asteittain enemmän vastuuta ja kansainvälinen yhteisö sitä tukevan roolin. Tällä en tarkoita vetäytymistä. Ensi vuonna Afganistanissa on huomattavasti suurempi määrä kansainvälistä henkilöstöä. Yhdysvallat lähettää 30 000 henkilöä maassa nykyisin olevien 68 000 henkilön lisäksi. Muut Natoon kuuluvat maat ja liittolaiset ovat luvanneet vähintään 7 000 uutta työntekijää Afganistanissa jo olevien 38 000 henkilön lisäksi.
Tämän sotilaallisen sitoutumisen rinnalla on käynnistettävä vastaavia siviilialoitteita. Afganistanista ei voida vetäytyä kestävästi, ellei siellä ole vakautta ylläpitäviä siviilipuitteita. Tehokkaat valtion toimielimet, paremmat hallintomuodot, perushyvinvointi, oikeudenmukaisuus ja toimiva oikeusvaltio ovat vähintään yhtä tärkeitä kuin kovemmat turvallisuuden muodot. Kukaan ei kyseenalaista tätä. Turvallisuuden, hyvän hallinnon ja kehityksen on kuljettava käsi kädessä. Me sitoudumme Afganistaniin pitkällä aikavälillä. Afganistanin kansalaisten on kuitenkin varmistettava, että heidän elinolosuhteitaan parantaa heidän oma hallituksensa eivätkä kansainväliset järjestöt. Tämä on ainoa keino, jolla kansalaisten luottamus heidän johtajiinsa voidaan palauttaa. Kansainvälinen yhteisö on paikalla. Meidän on lisättävä ja parannettava toimiamme. Meidän on tuettava käynnissä olevaa prosessia - tämän maan kannalta niin tärkeää afganistanilaistamista.
Tämä on toimintasuunnitelmamme ydin. Me tehostamme EU:n toimia Afganistanin valmiuksien parantamiseksi ja teemme yhteistyötä hallituksen kanssa sellaisten tehokkaiden valtion toimielinten edistämiseksi, jotka voidaan asettaa vastuuseen sekä paikallisella että alueellisella tasolla. Me pidämme oikeusvaltioperiaatetta, hyvää hallintotapaa, korruption torjuntaa ja ihmisoikeustilanteen parantamista hyvin tärkeinä asioina. Maatalous ja maaseudun kehittäminen ovat eräs toinen Euroopan unionin ensisijaisena pitämä ala. On hyvin tärkeää kohottaa maaseudulla asuvan afganistanilaisten suuren enemmistön elintasoa. Olemme myös valmiit tukemaan aiempien kapinallisten afgaanijohtoista jälleensopeuttamisprosessia. Menneisyydessä konfliktiin osallistuneille on tarjottava vaihtoehtoja. Vaalijärjestelmän tukeminen on luonnollisesti myös asialistan kärkipäässä.
Haluan sanoa muutaman sanan myös Pakistanista. Pakistan on maa, jossa on tapahtunut viime vuosina suuria muutoksia. Vuoden 2008 vaalit palauttivat demokratian ja siviilihallinnon. Siirtymä demokratiaan on ollut vaikuttava. Demokratian tila on kuitenkin tällä hetkellä hauras ja epävakaa. Samanaikaisesti Pakistanin talebaneista on tullut todellinen uhka maan rauhalle ja vakaudelle. Kuluu tuskin viikkoakaan ilman tiedotusvälineiden uutisia uusista itsemurhaiskuista. Viime viikolla yli 400 ihmistä sai surmansa militanttiryhmien tekemissä hyökkäyksissä.
EU haluaa tukea Pakistanin siviilitoimielimiä. On erityisen tärkeää noudattaa vuoden 2008 vaaleja seuranneen vaalitarkkailijamme Michael Gahlerin suosituksia. Ne tarjoavat perustavat puitteet tulevalle demokratialle, vaalijärjestelmän uudistamiselle ja toimielinten vakiinnuttamiselle. Pakistanin hallitus tietää, että tämä on tehtävä. Sen on ilmoitettava meille alat, joilla se haluaa tehdä yhteistyötä. EU aikoo kehittää kesäkuussa 2009 pidetyn erityishuippukokouksen tuloksena syntynyttä strategista kumppanuutta Pakistanin kanssa. Me haluamme lujittaa demokratiaa ja saada aikaan vakautta. Tämän vuoksi me työskentelemme oikeusvaltion, terrorismin torjunnan ja kaupan puolesta. Toimiva hallitus, joka kantaa vastuuta kansalaisistaan ja osoittaa maan kehittämiseksi vaadittavaa johtajuutta, on luonnollisesti tässä keskeinen tekijä.
EU tukee yhteistyössä Pakistanin hallituksen kanssa maan demokraattisten instituutioiden ja rakenteiden lujittamista. Tämä tapahtuu myös taloudellisen kehityksen ja kaupan avulla. Suhtaudumme myönteisesti siihen, että Pakistan ottaa enemmän vastuuta omasta turvallisuudestaan. Me edellytämme, että Pakistan soveltaa samaa lähestymistapaa kaikkiin terrorismin muotoihin, myös taistelijoihin, jotka tekevät hyökkäyksiä Afganistaniin Pakistanin alueelta. Hallituksen toimet Pakistanin talebaneja vastaan ovat myönteinen asia. Samalla on suojeltava siviilejä ja noudatettava kansainvälistä oikeutta. Hallituksen olisi myös kiinnitettävä huomiota humanitaarisen avun ja jälleenrakennuksen tarpeisiin asianomaisilla alueilla.
Meidän on otettava lisäaskelia Afganistanissa ja Pakistanissa toteuttamissamme operaatioissa. EU on jo nyt sitoutunut vahvasti alueen haasteisiin, ja näin on jatkossakin. Molemmissa valtioissa on saavutettu paljon - sekä Afganistanin ja Pakistanin että kansainvälisen yhteisön ponnistusten avulla. Pelkät strategiat ja asiakirjat eivät paranna tilannetta. Nyt on aika muuttaa ne toiminnaksi yhdessä afganistanilaisten ja pakistanilaisten kumppaniemme kanssa.
Catherine Ashton
komission varapuheenjohtajaehdokas. - (EN) Aloitan Afganistanista. Suhteemme tähän valtioon ovat tärkeässä vaiheessa. Jatkossa antamallamme tuella on autettava luomaan hallinto, joka vastaa Afganistanin kansalaisten tarpeisiin ja huolenaiheisiin. Koska tilanne on räjähdysherkkä, meidän on työskenneltävä ja vaikutettava paikan päällä vallitsevaan tilanteeseen. Juuri tähän pyritään kansainvälisissä konferensseissa, jotka alkavat Lontoossa ensi kuussa pidettävällä konferenssilla.
Olemme valmiit panostamaan lisää resursseja. Komissio lisää kehitysapuaan kolmanneksella 200 miljoonaan euroon. Me tarvitsemme näitä lisävaroja toistaaksemme onnistuneita toimia, joita ovat esimerkiksi perusterveydenhuollon laajentaminen kattamaan 80 prosenttia afganistanilaisista - tähän sisältyy naisten ja tyttöjen kohtelun huomattava paraneminen - sekä äskettäinen unikonviljelyn lopettaminen maakunnissa. Jäsenvaltiot ovat myös sitoutuneet auttamaan poliisikoulutusohjelmamme vahvistamisessa.
Tämä kaikki on kuitenkin vasta alkua. Meidän on toteutettava tämä osana EU:n johdonmukaista panosta koordinoiduissa kansainvälisissä toimissa. Niiden ytimenä on oltava afganistanilaisten YK:n kanssa tekemä yhteistyö.
Neuvoston lokakuussa hyväksymä toimintasuunnitelma antaa meille mahdollisuuden toteuttaa tämä. Yhdessä Yhdysvaltojen toimien ja Naton turvallisuusoperaatioiden kanssa se lähettää alueelle ja kansainväliselle yhteisölle vahvan viestin sitoutumisestamme. Se nivoutuu luonnollisesti myös presidentti Karzain asettamiin prioriteetteihin etenkin hallinnon parantamisen ja korruption torjunnan aloilla.
Suunnitelmalla vahvistetaan, että me keskitymme edelleen toimissamme oikeusvaltion ja maatalouden kaltaisiin avainaloihin.
Me autamme jo nyt hallitusta parantamaan Kabulin hallintohenkilöstön osaamista. Alamme nyt levittää tätä osaamista maakuntiin auttaaksemme afganistanilaisia hoitamaan omia asioitaan ja taataksemme, että hallitus tarjoaa - ja että sen myös nähdään tarjoavan - palveluja kansalaisilleen.
Suunnitelmalla lähetetään viesti siitä, että me tuemme niiden kapinallisten integroimista yhteiskuntaan, jotka ovat halukkaita noudattamaan presidentti Karzain kehotusta ja tekemään yhteistyötä hänen hallituksensa kanssa.
Myös Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskunta julkaisee tänään raporttinsa Kabulissa, ja haluan kiittää Thijs Bermania ja hänen työryhmäänsä erittäin vaikeissa olosuhteissa hyvin tehdystä työstä. Seuraamme kehitystä, sillä on selvää, että hallituksen ja poliittisen järjestelmän uskottavuus riippuu vaalijärjestelmän perusteellisesta uudistuksesta.
Ehkä tärkeintä Afganistanin suhteen on se, että tehostamme paikan päällä toimivia rakenteitamme. Jäsenvaltiot mukauttavat toimensa resurssien mukaisiksi, ja toivon voivani yhdistää EU:n erityisedustajan ja EU:n edustuston päällikön tehtävät yhdeksi viraksi mahdollisimman pian. Tämän avulla voimme luoda johdonmukaisen lähestymistavan, jota voidaan käyttää esimerkkinä myös muualla.
Pakistanissa keskeisin tavoitteemme on se, että Pakistanista tulee terrorista vapaa vakaa demokratia, joka pystyy yhdessä naapurimaidensa kanssa puolustautumaan yhteisiä uhkia vastaan.
Toimintasuunnitelmassa korostetaan tätä, ja se perustuu kesäkuun EU-Pakistan-huippukokouksessa tehtyihin sitoumuksiin, jotka koskevat muun muassa humanitaarista apua, jälleenrakennuksen tukemista, poliisivoimien ja oikeuslaitoksen avustamista sekä demokraattisen instituutioiden ja kansalaisyhteiskunnan vahvistamista ihmisoikeuksien parantamiseksi, samoin kuin kauppaa ja yhteiskunnallis-taloudellista kehitystä koskeviin sopimuksiin. Tuemme edelleen vuoden 2008 vaalitarkkailuvaltuuskunnan suositusten täytäntöönpanoa.
Toimintasuunnitelman tukena ovat komission vuoteen 2013 myöntämä hieman alle 500 miljoonan euron huomattava määräraha, Euroopan investointipankin myöntämä 100 miljoonan euron uusiutuvien energialähteiden edistämiseen tarkoitettu laina sekä poliittisten ja kauppasuhteidemme syventämistä koskevat sitoumukset. Toimintasuunnitelmassa mainitaan myös vuoropuhelun tehostaminen kaikista näistä kysymyksistä, ja ensi vuonna Espanjan puheenjohtajakaudella on määrä pitää toinen huippukokous.
Toimintasuunnitelmassa myös todetaan selväsanaisesti, että Euroopan unioni käyttää alueellista yhdentymistä koskevaa asiantuntemustaan auttaakseen Afganistania, Pakistania ja niiden naapurimaita käynnistämään taloussuhteet etenkin Intian kanssa. Nykyisiä jännitteitä ei ratkaista yhdessä yössä, mutta meidän on aloitettava epäluulojen poistaminen. Tällaisesta alueellisesta yhteistyötä kaupan ja investointien muodossa saatava mahdollinen hyöty on paljon suurempi kuin mikään, mitä Euroopan unioni voi alueella saada aikaan.
Afganistania ja Pakistania koskevan suunnitelman täytäntöönpano on näissä valtioissa toteuttamiemme toimien kannalta keskeinen asia. Se on jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten yhteinen hanke ja ensimmäinen laatuaan, ja onnistuessaan se voi auttaa muotoilemaan kansainvälistä siviiliratkaisua kriiseihin, joita tähän asti on paljolti tarkasteltu vain sotilaalliselta kannalta.
Toimintasuunnitelma merkitsee merkittävää sitoutumista paitsi Afganistaniin ja Pakistaniin myös koko Etelä- ja Keski-Aasiaan. Meidän on kuitenkin annettava muutakin kuin ideoita: me tarvitsemme oikeita ihmisiä, joilla on oikeat taidot, ja he tarvitsevat turvallisuutta voidakseen työskennellä. Vastaanottajahallitusten on osoitettava vahvempaa poliittista sitoutumista ja avunantajien puolestaan suurempaa johdonmukaisuutta, myös sisäisesti jäsenvaltioiden kesken.
Etelä-Aasiassa tapahtuu ääriliikkeiden väkivaltaa päivittäin, niin Helmandin taistelukentillä kuin Peshawarin, Lahoren ja Rawalpindin kaduilla. Emme voi ratkaista tätä pelkästään sotilaallisilla toimilla, vaan auttamalla luomaan turvallisen ympäristön, jossa ei ole ääriliikkeitä ruokkivia jännitteitä ja eriarvoisuutta.
Euroopalla on omien kokemustensa ansiosta paljon annettavaa. Toimintasuunnitelma antaa meille tilaisuuden käyttää näitä kokemuksia muiden auttamiseksi, ja toivon, että parlamentti antaa sille tukensa.
Ioannis Kasoulides
PPE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tavoitteena Afganistanissa oli taistella talebaneja vastaan, jotka tarjosivat suoja-alueen al-Qaidalle. Afganistan ei ole enää suoja-alue, mutta taleban-kapinallisia ei ole lyöty, koska on osoittautunut, että voittoa ei saavuteta vain sotilaallisin keinoin ja että liiallinen sotilaalliseen voimaan turvautuminen kapinallisia surmaamalla on hedelmätöntä.
Strategiassa on siirrytty suojelemaan väestöä, parantamaan Afganistanin turvallisuusvoimien valmiuksia, kehittämään hyvää hallintotapaa keskushallinnon ja etenkin paikallishallinnon tasolla sekä edistämään kehitystä. Tässä yhteydessä on kannustettava afgaanijohtoista sovitteluprosessia niitä taleban-taistelijoita varten, jotka joutuivat väärälle puolelle olosuhteiden pakosta.
EU:n toimintasuunnitelmassa käsitellään kaikkia näitä haasteita, ja EU:lla voi olla tärkeä tehtävä muilla kuin sotilaallisilla aloilla. Olisin kuitenkin odottanut paljon suurempaa huumausainekysymyksen painottamista - te, arvoisa ministeri, mainitsitte ne - ja tiukempia varoituksia korruption ja huonon hallinnon suhteen.
Pakistanin osalta sanon toimintasuunnitelmalle "kyllä". Molemmat tapaukset ovat yhteydessä toisiinsa, ja onnistuminen yhdessä niistä edellyttää onnistumista molemmissa. Pakistan olisi pystyttävä torjumaan asianmukaisesti Afganistanista tulevan kapinallisvirran. Lopuksi, tarvitaan diplomatiaa, jotta vältetään se, että Intian ja Pakistanin ikuisesta keskinäisestä epäluulosta tulee yleisen onnistumisen este.
Roberto Gualtieri
Arvoisa puhemies, arvoisat ministeri ja korkea edustaja, hyvät parlamentin jäsenet, tällä keskustelulla Euroopan parlamentti pyrkii antamaan panoksensa keskusteluun Euroopan panoksesta alueella, joka on ratkaiseva koko maapallon turvallisuuden ja vakauden kannalta.
Uudessa sotilaallisessa strategiassa, josta presidentti Obama ilmoitti ja joka esitettiin vielä selvemmin ilmoitusta seuranneessa ISAF-maiden ulkoministerien lausunnossa, yhdistetään uusien joukkojen lähettäminen väestön suojelemisen sekä Afganistanin turvallisuusjoukkojen ja instituutioiden valmiuksien parantamisen ensisijaiseen tavoitteeseen. Tällä tervetulleella suunnanmuutoksella otetaan huomioon pelkästään taleban-sissien toiminnan tukahduttamiseen keskittyvien perinteisten sotilaallisten toimien turhuus, sanoisin jopa tavoitteiden kannalta kielteinen vaikutus.
Jotta kuitenkin voidaan taata, että tämä uusi suunta on tehokas ja käynnistää siirtymän kohti turvallista, vaurasta, vakaata ja siksi omavaraista Afganistania, on aivan selvää, että kansainvälisen yhteisön toiminnan sotilaallista ulottuvuutta on täydennettävä yhä suuremmalla sitoutumisella poliittisella ja siviilirintamalla. Meidän on yhtäältä edistettävä taloudellista kehitystä ja lujitettava instituutioita, hallintoa ja oikeusvaltiota sekä toisaalta edistettävä sisäistä sovintoprosessia ja autettava vakauttamaan Pakistanin tilanne.
Tämä on Euroopan unionin paikka ja tehtävä. Euroopan unioni on jo jonkin aikaa tehnyt tällä alueella merkittäviä sitoumuksia: miljardi euroa vuosittain Afganistaniin, 300 miljoonaa euroa Pakistaniin, EUPOL-operaatio, joka tekee korvaamattoman arvokasta työtä henkilöstöongelmistaan huolimatta, kansainvälinen tarkkailuvaltuuskunta sekä luonnollisesti yksittäisten valtioiden sitoutuminen ISAF-operaatioon.
Euroopan kyky saada aikaan merkittäviä tuloksia alueella näyttää kuitenkin olevan hyvin heikko, kun otetaan huomioon käytettyjen henkilö- ja rahoitusresurssien määrä. Tästä syystä meidän on vahvistettava sitoumustamme, toisin sanoen Euroopan unionin johtajuutta, ja tehtävä siitä johdonmukaisempi ja tehokkaampi siviilistrategian ja poliittisen sitoumuksen kannalta. Tästä näkökulmasta toimintasuunnitelma on merkittävä edistysaskel, ja Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä kannattaa sitä ja vaatii sen päättäväistä täytäntöönpanoa.
Samalla me kuitenkin ihmettelemme, edellyttävätkö suunnitelmassa mainitut tavoitteet tilapäisten toimenpiteiden yksilöimistä, ja kehotamme harkitsemaan ETPP:n EUPOL-operaation tavoitteiden laajentamista ja välineiden vahvistamista. Euroopan parlamentti on valmis tukemaan Euroopan unionin toimintaa kaikilla näillä rintamilla.
Pino Arlacchi
Arvoisa puhemies, käsittelemme tänään EU:n Afganistanin ja Pakistanin toimintasuunnitelmaa. Parlamentin ulkoasiainvaliokunta on antanut minulle mahdollisuuden toimia uutta Afganistanin strategiaa käsittelevänä esittelijänä.
Me tarvitsemme uuden strategian - tai ehkä me tarvitsemme ylipäätään jonkin strategian - siviilipuolella, sillä tähän asti EU:n toimet tässä maassa eivät ole olleet riittävän johdonmukaisia ja niiden vaikutukset näyttävät jääneen varsin rajallisiksi. Pelkään pahoin, korkea edustaja Ashton, että en voi yhtyä alustuspuheenvuoronne lausuntoon Afganistanista, koska se oli liian yleinen, liian byrokraattinen ja liian hajanainen - kuten nykyinen toimintasuunnitelma. Katson, että parlamentin on autettava tekemään tästä strategiasta vahvempi ja johdonmukaisempi.
Kokoan yhteen kaikki tarvittavat tiedonkappaleet. Ensinnäkin minun on sanottava, että on osoittautumassa hyvin vaikeaksi saada edes perustavanlaatuisimpia tietoja siitä, kuinka paljon varoja EU on käyttänyt Afganistanissa vuoden 2001 miehityksen jälkeen, mihin EU:n apu on saapunut ja kuinka suuri osa varoista on seurattavissa. Tiedämme, että maassa käytetään vuosittain lähes miljardi euroa, mikä on suuri summa. Afganistanin BKT on vain 6,9 miljardia euroa. Näin ollen antamamme siviiliapu on yli 20 prosenttia Afganistanin vuotuisesta BKT:stä, ja tällä määrällä on mahdollista kääntää maan kohtalo, jos se käytetään oikein.
Toiseksi, yritykseni laatia uusi strategia Afganistania varten alkaa pyrkimyksellä määritellä, mitkä ovat olleet EU:n etunäkökohdat tällä alueella ja mitkä niiden pitäisi olla. Keskityn osassa mietintöäni oopiumi-unikkojen poistamiseen vaihtoehtoisen kehitysstrategian avulla.
Jean Lambert
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, toimintasuunnitelmassa on eräitä myönteisiä seikkoja, mutta kuten kollegani ovat aivan oikein huomauttaneet, on joukko kysymyksiä, joihin ei ole vastattu.
Tarkastellessamme tätä asiaa katsomme sitä mielestäni aina ratkaistavanamme olevan ongelman näkökulmasta, ja meillä on taipumus joskus aliarvioida sekä Afganistanin että Pakistanin kansalaisten päivittäistä todellisuutta, jota leimaavat lukuisat kuolemat, hazara-vähemmistöön kohdistuvat murhat eräissä Pakistanin osissa, hyökkäykset tyttökouluja, poliiseja ja monia muita vastaan.
Afganistanin poliisivoimia kuvailtiin meille äskettäin talebanien tykkien ruoaksi. Uskon, että monet meistä ihmettelevät yhä, mitä me oikein luulimme saavuttavamme menemällä tälle alueelle. Kansainvälisten toimien osalta olen tyytyväinen kuullessani komission jäsenen puhuvan yhteistyön ripeästä käynnistämisestä ja etenkin mainitsevan Intian. Alueellinen lähestymistapa on tärkeä, ja odotan kiinnostuneena kuulevani, miten aiomme toimia muilla alueilla, joilla on pahoja jännitteitä, kuten Kashmirissa, jonka Afganistanin suurlähettiläs kertoi muutama päivä sitten aiheuttavan ongelmia kaikessa, mitä alueella yritetään tehdä.
Etenkin Pakistanissa meidän on myös katsottava, millaista tehokasta tukea me annamme monille tuhansille kotiseudultaan siirtymään joutuneille ihmisille, ja otettava opiksi Pakistanin ja Afganistanin rajalle siirtymään joutuneita kohtaan aiemmin osoittamastamme sitoutumisen puutteesta: tyhjiö täyttyy aina. Näin ollen meidän on todella kiinnitettävä huomiota koulutukseen ja siirtymään joutuneista myös huolehtivien kansalaisten tarpeiden tyydyttämiseen.
Charles Tannock
Arvoisa puhemies, meillä ei ole varaa antaa Naton ISAF-sotilasoperaation Afganistanissa epäonnistua. Riittävän poliittisen tahdon, oikean sotilaallisen varustuksen ja kaikista jäsenvaltioista paikalle lähetettävien lisäjoukkojen avulla Nato voi lyödä talebanit, ja tähän on luonnollisesti yhdistettävä myös tunne- ja järkisyihin vetoava kampanja. Naapurissa Pakistanissa saattaa kuitenkin muhia katastrofi - se on islamilaisen radikalisoitumisen, korruption ja heikon johtajuuden piinaama ydinasevaltio, jota meidän kuitenkin on strategisista syistä autettava.
Pakistanin turvallisuusjoukkojen tiettyjen osien on kuitenkin esimerkiksi jo kauan epäilty antavan hiljaista tukea Afganistanin talebaneille, ja ne ovat vasta nyt vastentahtoisesti ymmärtämässä tällaisen toiminnan kotimaassaan aiheuttamat vaarat. Myös uhka, jonka Pakistan etenkin Kashmirissa terroristeja suojelemalla muodostaa Intialle, on vakava vaara koko alueelle.
Jos Pakistan haluaa edelleen saada EU:n jäsenvaltioilta sotilaallista apua jihad-terroristien vastaisiin operaatioihin sekä EU:n taloudellista apua, sen on annettava ehdottoman lujat takeet siitä, että tätä apua ei käytetä sen perinteisten sotavoimien vahvistamiseen Intian rajalla.
Lopuksi, Pakistanin ja Afganistanin epävakaus on räikeä vastakohta demokraattisen liittolaisemme ja kumppanimme Intian vakaudelle ja maltillisuudelle, ja tämä maa ansaitsee EU:n täyden tuen.
Willy Meyer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtajaehdokas, ryhmäni ei ole koskaan tukenut Yhdysvaltojen edellisen presidentin George Bushin Afganistania koskevaa strategiaa. Emme koskaan tukeneet sitä, ja aika näytti, että olimme oikeassa.
Afganistanissa on tällä hetkellä korruptoitunut hallitus, maassa kuolee viattomia uhreja, eikä naisten tilanne ole muuttunut lainkaan. Näin ollen olisi ollut loogista vaihtaa strategiaa, ja pahoittelemme sitä, että presidentti Obama on valinnut sotilaallisen ratkaisun ja aikoo lähettää maahan 30 000 sotilaan lisäjoukot. Mielestäni Euroopan unionin ei pitäisi seurata tätä toimintalinjaa, koska on todellinen vaara, että Afganistanista tulee uusi 2000-luvun Vietnam.
Historia on osoittanut, että Afganistaniin ei voida saada sotilaallista ratkaisua. Yhteistyötä on lisättävä, ja kaikkia ponnistuksia diplomaattisen ratkaisun aikaansaamiseksi on tehostettava. Itse konfliktialueella ja geostrategiselta kannalta meidän on noudatettava kansainvälistä oikeutta ja pyrittävä Afganistanin sisäisiin ratkaisuihin.
Nicole Sinclaire
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, minulla oli muutama viikko sitten ilo tavata Afganistanista palaavia Yhdistyneen kuningaskunnan joukkoja, ja kuulin kuulemasta päästyäni, kuinka huonosti varustettuja ne olivat. Ja kuitenkin Yhdistynyt kuningaskunta maksaa joka päivä 45 miljoonaa puntaa tälle korruptoituneelle instituutiolle. Osa näistä varoista voitaisiin käyttää paremmin Afganistanissa olevien joukkojemme aseistukseen Afganistanin poliisivoimia kouluttaviin joukkoihin ja niin edelleen.
Se, mitä eräät teistä ovat sanoneet, on aivan totta: tämä on koko maailman kannalta tärkeä alue, jolla meidän on saavutettava edistystä.
Minun on vaikea sulattaa ulkoasioiden korkean edustajamme Cathy "vastuunpakoilija" Ashtonin, jonka taskuissa on epäilemättä enemmän kuin muutama rupla, kokemattomuutta. Me tarvitsemme jonkun kokeneemman. Hänellä ei ole mitään kokemusta ulkoministeriöstä; hän ei ole toiminut ulkoministerinä, eikä hän luullakseni ole ollut edes puolipäivätöissä matkatoimistossa. Herätkää! Tämä on arkaluonteinen tehtävä, jolla on muutettava asioita parempaan suuntaan, ja hänellä ei yksinkertaisesti ole tarpeeksi kokemusta.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, ensi näkemältä neuvoston päätelmät Afganistanista näyttäisivät olevan tervetullut vastakohta Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan sotaisalle asenteelle. Lähemmin tarkastellen se on kuitenkin sekoitus naiiviutta ja näiden valtioiden menetelmiin osallistumista. Neuvosto on todella naiivi yrittäessään istuttaa länsimaisen demokratian herkän kukan Afganistanin heimojärjestelmän vihamieliseen maaperään. Yhteiskunnan vertikaaliset jakolinjat ja henkilökohtaisen arvostelukyvyn edelle menevä heimojen välinen lojaalius tekevät sen mahdottomaksi. Neuvosto haluaa poistaa korruption, mutta ei yksinkertaisesti ymmärrä, että objektiiviseen arviointiin ja rahoitusta ja resursseja koskeviin päätöksiin perustuvalla byrokraattisella mallilla ei olisi mitään mahdollisuuksia tulla noudatetuksi.
Tämä ei johdu siitä, että afganistanilaiset olisivat lähtökohtaisesti epärehellisiä, vaan siitä, että Afganistanin heimoyhteiskunnassa omasta perheestä ja heimosta huolehtimista pidetään itsestään selvänä hyveenä.
Neuvosto haluaisi lopettaa oopiumi-unikkojen viljelyn. Talebanien erottaminen hallituksesta ei kuitenkaan ollut paras tapa tämän tuotannon vähentämiseksi. Taleban-hallitus vähensi sitä 90 prosenttia, mutta Afganistaniin hyökkäämisen jälkeen maasta on jälleen tullut maailman johtaja oopiumin tuottaja. Toimintasuunnitelmassa todetaan: "Afganistanissa vallitsevaa turvattomuutta ei voida poistaa pelkin sotilaallisin keinoin." Se voi tarkoittaa vain sitä, että sotilaallisilla toimilla on asiassa oikeutettu rooli. Minun mielestäni näin ei ole. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa Afganistanissa käytiin kolme epäonnistunutta sotaa; meidän olisi todella pitänyt jo oppia läksymme.
Talebanit sortavat naisia, halveksuvat demokratiaa ja surmaavat brittiläisiä sotilaita: se on todella epämiellyttävä organisaatio. Me voisimme kuitenkin lopettaa brittiläisten ja liittoutuneiden sotilaiden tappamisen vaikka huomenna vetämällä joukkomme pois. Tämä on kuolemaa kylvävä, järjetön sota, jota yksinkertaisesti ei voi voittaa.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Arvoisa puhemies, koko kansainvälinen yhteisö, ei vain Yhdysvallat, on vaikeuksissa Afganistanin kanssa. Presidentti Obamalta kesti kolme kuukautta laatia kattava strategia vastauksena kenraali McChrystalin hälyttävään raporttiin.
On yleisesti tiedossa, että uuteen strategiaan sisältyy sotilaallisen läsnäolon lyhytaikainen vahvistaminen, vetäytyminen vuonna 2011, turvallisuusseikkojen asteittainen siirtäminen afganistanilaisten joukkojen vastuulle, siviili- ja sotilastoimien parempi koordinointi ja keskittyminen suuriin kaupunkeihin.
Nyt, korkea edustaja Ashton, suurena haasteena on muotoilla ja yksilöidä lähinnä Lontoon konferenssissa Euroopan vastaus. Julkilausumassanne viittasitte kahteen avaintermiin. Sanoitte, että toimemme on koordinoitava muiden kansainvälisten elinten kanssa, ja me kannatamme koordinointia Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Sanoitte myös, että toimiemme on oltava johdonmukaisia.
Esitän tämän suhteen kaksi huomiota. Vuonna 2005 minulla oli kunnia johtaa parlamentin vaalitarkkailuvaltuuskuntaa, ja tapasin kansainvälisten turvallisuusjoukkojen (ISAF) päällikön kenraaliluutnantti Grazianon, jonka komennus UNIFIL-joukoissa (United Nations Interim Force in Lebanon) on nyt päättymässä. ISAF-operaatioon osallistuvat 44 valtiota (joista 28 kuuluu Natoon) muodostavat epäyhtenäisen voiman, joka ei ole tehokas nykyisessä taistelussa kapinallisia vastaan.
Toinen tärkeä näkökohta on se, että sotaa ei voida voittaa - ja Afganistanissa käydään tällä hetkellä sotaa - ellemme saa siviiliväestöä puolellemme, kansainvälisen liittoutuman puolelle. Korkea edustaja Ashton, minun mielestäni yhtenä Euroopan unionin päätavoitteista olisi oltava miljardi euroa Euroopan unionin varoja maksavien toimiemme keskittäminen siihen, että siviiliväestö saadaan meidän puolellemme.
Richard Howitt
(EN) Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni muistamalla Royal Anglian -rykmentissä palvellutta korpraali Adam Dranea, joka oli kotoisin vaalipiiriini kuuluvasta Bury St Edmundsista ja joka kaatui Helmandin maakunnassa 7. joulukuuta 23 vuoden ikäisenä. Hän oli sadas tänä vuonna kaatunut Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusvoimien jäsen.
Esitämme osanottomme Adamin perheelle, ja kaikille tällaisen menetyksen kärsineille perheille, olivat ne sitten eurooppalaisia, afganistanilaisia tai pakistanilaisia.
Tällaisen uhrauksen edessä Euroopan parlamentin velvollisuutena on varmistaa, että teemme kaiken voitavamme edistääksemme rauhaa ja hyvinvointia Afganistanissa. Jos suhtaudumme vakavasti Lissabonin sopimuksen tuomiin uusiin muutoksiin ja aidosti yhteiseen EU:n ulkopolitiikkaan, tämän osoittamiseen ei ole parempaa paikkaa kuin Afganistanin hiekka-aavikko. Ensinnäkin meidän on varmistettava yksittäisten jäsenvaltioiden toimien kunnollinen mukauttaminen tähän uuteen strategiaan ja toiseksi kannatettava korkean edustajan Ashtonin tänään antamaa lupausta saada Afganistaniin uusi mainio kahta tehtävää hoitava edustaja ensi vuoden alussa. Tämä on sekä uuteen perussopimukseen perustuvan EU:n toiminnan tehostamisen testi että merkki jatkuvasta päättäväisyydestämme Afganistanissa.
Lopuksi, jäsenvaltioiden on tähän liittyen varmistettava, että EUPOL-operaatio rekrytoi 400 luvattua upseeria; tämä on ehdottoman välttämätöntä, jotta Afganistanin omat lainvalvontayksiköt voivat tehdä työnsä kunnolla.
Charles Goerens
(FR) Arvoisa puhemies, haluan heti todeta selvästi, että pidän Nicole Sinclaren huomautuksia Catherine Ashtonista täysin sopimattomina.
Arvoisa puhemies, joka neljäs lapsi ei elä viiden vuoden ikäiseksi Afganistanissa, jolle ovat tunnusomaisia sosiaaliset ja terveydenhuollon puutteet samoin kuin puutteellinen demokratia ja turvallisuus. Pakistanin kanssa syntyvän konfliktin todennäköisyys muodostaa talebaneille kannustimen rekrytoida taistelijoita ja korostaa tarvetta puuttua Afganistanin ongelmiin alueellisesta näkökulmasta. Tähän on syytä lisätä se, että kyvyttömyys ratkaista tilanne pelkästään sotilaallisin keinoin sanelee sen, että Euroopan unionilla laajoine välinevalikoimineen on erityinen rooli.
Nato, joka ensisijaisesti vastaa sotilaallisesta puolesta, on saavuttamassa rajansa Afganistanin haasteen edessä. Euroopan unionin humanitaarinen toiminta, sen yhteistyö- ja kehitysvälineet ja sen tehokkaampi diplomatia eivät suinkaan takaa onnistumista, mutta ilman tätä tukea Naton toimet ovat tuomittuja epäonnistumaan.
Kaikkien näiden elementtien uusi yhdistelmä - näin on toivottava - johtaa Afganistanin kansalaisten kannalta lupaavampiin näkymiin. Vaikka Euroopan unionin vastuu nykytilanteessa on suuri, yhä korruptoituneen, jakautuneen ja järjestäytymättömän Afganistanin vastuu on valtava.
Meidän on muistettava, että Afganistanille tarjottu kumppanuus voi onnistua vain, jos riittävän monet kansalaiset tukevat maansa jälleenrakentamista. Vaikka tämä on valtava tehtävä, se ei ole peruste istua toimettomana ja jättää valtiot kaikenlaisten fundamentalistien saaliiksi.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Arvoisa puhemies, kyllä, meidän on päästävä pois Afganistanin ansasta, johon me jouduimme George Bushin harjoittaman politiikan takia. Kysymys ei kuitenkaan ole siitä, milloin me vetäydymme Afganistanista, vaan miten.
Ellei kansainvälisen yhteisön lukemattomia virheitä aseteta kyseenalaisiksi, on vaarana, että menetämme täysin Afganistanin väestön luottamuksen ja tuen talebaneille. Humanitaarisen avun ja kehitysavun militarisointi on lopetettava, koska se hämmentää ihmisiä ja syö valtiosta riippumattomien organisaatioiden uskottavuutta.
Meidän on turvauduttava enemmän kehittyvään kansalaisyhteiskuntaan ja Afganistanin uudistusmielisiin. Miksi Eurooppa on Afganistanissa? Siksikö, että Yhdysvallat käski, vai vapauttaakseen maan takapajuisuudesta ja väkivallasta? Meidän on vahvistettava Afganistanin tehokkaimpia rakenteita, asetettava etusijalle investoinnit julkisiin palveluihin - koulutukseen, terveydenhuoltoon ja liikenteeseen - ja tuettava paikallistason hyvää hallintotapaa, sillä näiden maiden kulttuuri edellyttää, että pohdimme kansallisvaltion merkitystä. Euroopan olisi esimerkiksi tuettava Bamiyanin maakunnan naispuolista kuvernööriä Habiba Sarabia. Hänen nimittämisensä oli ensimmäinen laatuaan Afganistanin historiassa, ja kuten muistatte, me menimme sinne vuonna 2001 auttamaan naispuolista väestöä.
Geoffrey Van Orden
(EN) Arvoisa puhemies, lukiessa Afganistania ja Pakistania koskevaa EU:n toimintasuunnitelmaa saa vaikutelman, että koko tilanne riippuu siitä, mitä EU tekee.
Uskon, että Euroopan unioni voisi antaa hyödyllisen käytännön panoksen, mutta tämä on asetettava laajempien kansainvälisten toimien viitekehykseen ja siinä olisi keskityttävä tiettyihin konkreettisiin toimiin, joissa EU:n osallistuminen voi tuottaa todellista lisäarvoa. Asia on liian vakava, jotta EU:lla olisi varaa teeskentelyyn. Löysin runsaan tusinan sivun mittaisesta asiakirjasta vain neljä lyhyttä viittausta Yhdysvaltoihin, ja mikä ehkä vielä merkittävämpää, vain yhden viittauksen Natoon, vaikka juuri Naton ISAF-operaatio on keskeinen kaikkien pyrkimysten onnistumisen kannalta.
Ilman turvallisuutta ja vakautta ei ole mahdollista taata hyvää hallintoa tai toteuttaa mitään merkittävää jälleenrakennus- ja kehitysohjelmaa.
Siviilipuolella Euroopan valtiot ja EU itse ovat pumpanneet vuoden 2001 jälkeen Afganistaniin 8 miljardia euroa, mutta tällä valtavalla summalla ei näytä olleen juuri vaikutusta; onko meillä mitään käsitystä siitä, kuinka paljon siitä on joutunut vääriin käsiin?
Afganistania ja Pakistania varten tarvitaan kattava kansainvälinen suunnitelma, mutta minulle on vielä osoitettava, miten EU:n panos sopii tähän laajempaan kansainväliseen sitoumukseen.
Cornelia Ernst
(DE) Arvoisa puhemies, nyt, kahdeksan vuotta myöhemmin, me kaikki tiedämme, että aikaisempi sotilasvoimaan perustunut Afganistan-strategia on epäonnistunut. Yhtäältä sotilaallisten operaatioiden ja toisaalta siviilitarkoituksiin myönnettyjen varojen riittämättömyyden välinen epätasapaino estää suorasti elinolosuhteiden parantamisen Afganistanissa.
Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston tärkein viesti on näin ollen, että me tarvitsemme strategiaan radikaalin muutoksen. Strategiaan tarvitaan radikaali muutos pois sotilaallisesta ja ennen kaikkea kohti kansalaiskeskeisempää strategiaa. 40 prosenttia afganistanilaisista on työttömiä, ja yli puolet heistä elää äärimmäisessä köyhyydessä ilman mitään terveydenhuoltoa tai asianmukaista koulutusta. Painopiste on siirrettävä sosiaalikysymyksiin, ja juuri sitä odotan neuvostolta, komissiolta ja kaikilta asiaan osallistuvilta toimijoilta.
Tähän sisältyy luonnollisesti hallinnon parantaminen, maatalouden tehostaminen ja entisten taleban-taistelijoiden integroiminen yhteiskuntaan. Sanon teille kuitenkin täysin vilpittömästi: jos teemme tämän vain puolittain ja turvaudumme jälleen kerran sotilaalliseen voimaan, pilaamme mahdollisuutemme. Aika on loppumassa!
Philippe Juvin
(FR) Arvoisa puhemies, meidän on mielestäni yritettävä esittää joitakin yksinkertaisia ideoita näihin hyvin monimutkaisiin kysymyksiin.
Ensimmäinen kysymykseni on yksinkertainen: miksi me menimme Afganistaniin? Mennessämme Afganistaniin meillä oli yksi tavoite: hajottaa al-Qaidan koulutusleirit, kansainvälisen terrorismin tukikohdat, jotka uhkasivat meitä ja alueen vakautta. Nyt noita leirejä ei enää ole.
Toinen huomioni on se, että pidimme siitä tai emme, lännen Afganistaniin lähettämiä joukkoja pidetään valitettavasti yhä yleisemmin miehitysjoukkoina eikä enää ystävällismielisinä joukkoina. Tämä on suuri jokapäiväinen ongelma, joka meidän on pidettävä mielessä. Kehotan niitä, jotka väittävät muuta, menemään itse katsomaan, mitä Afganistanissa tapahtuu.
Kolmas seikka on se, että turvallisuustilanne on huonontunut tuntuvasti. Vuonna 2004 Kabulissa saattoi kävellä vapaasti. Nykyisin Kabul on valtava linnoitettu leiri. Jos emme ota opiksi kentällä tehdyistä operatiivisista virheistä ja käytämme viime kädessä vain vanhoja menetelmiä, tulemme näin ollen vain toistamaan nämä virheet.
Mitä seurauksia kaikella tällä on? Minusta on itse asiassa tunnustettava, että olemme hajottaneet al-Qaidan - tämä on todellinen havainto - ja että meidän täytyy vetää joukot pois. Voimmeko vetää ne pois nyt heti? Emme, sillä jos vetäisimme ne pois, syntyisi epäilemättä kaaos, joka saattaisi johtaa siihen, että leirit, joita vastaan taistelemme, pystytettäisiin uudelleen. Vetäytymiseemme on tästä syystä liityttävä eräitä ehtoja.
Ensinnäkin, kuten kaikki sanovat, meidän on annettava avaimet afganistanilaisille itselleen; meidän on varmistettava, että konflikti on afganistanilainen konflikti. Toiseksi, on saatava aikaan vuoropuhelu kaikkien kapinallisten kanssa, ja huomatkaa, etten sanonut "talebanien kanssa", sillä sana "taleban" on hyvin rajoittava. Kolmanneksi, on hyväksyttävä sosiaalinen taso, joka ei ole täydellinen. Emme saa ajatella, että meidän eurooppalaisia kriteerejämme pitäisi soveltaa Afganistaniin. Tämä meidän on hyväksyttävä.
Arvoisa puhemies, sotilaallisen operaation lopettaminen on aina paljon vaikeampaa kuin sen aloittaminen, ja jotta voimme lopettaa sen, meidän on pidettävä mielessä alkuperäinen tavoite, joka oli al-Qaidan leirien hajottaminen. Se on nyt tehty.
Ana Gomes
(PT) Neuvoston mukaan Afganistanin ja Pakistanin tilanteella on suora vaikutus Eurooppaan. Tämä on se tärkein viesti, joka meidän on pystyttävä rehellisesti ja rohkeasti välittämään Euroopan unionin kansalaisille. Tässä mielessä olen tyytyväinen EU:n uuteen Afganistanin ja Pakistanin toimintasuunnitelmaan, johon sisältyy investoiminen valtavaan valmiuksien kehittämisohjelmaan Afganistanin hallinnon kaikilla tasoilla.
Tämän toimintasuunnitelman tehokas täytäntöönpano, keinona yhdistää Euroopan unionin toimet Afganistanissa, on ainoa tapa edistää valtiorakenteiden kehittämistä, joka on välttämätöntä sodan ja alikehittyneisyyden lopettamiseksi. Euroopan unioni ei voi jättää afganistanilaisia oman onnensa nojaan, eikä se ole maassa siksi, että Yhdysvallat on niin päättänyt. Maassa tarvitaan kansainvälistä sotilaallista ja siviililäsnäoloa vielä monien vuosien ajan.
Lopuksi tuomitsen jyrkästi Ranskan hallituksen päätöksen pakottaa maassaan käytävää sotaa paenneet afganistanilaiset palaamaan Afganistaniin.
Reinhard Bütikofer
(DE) Arvoisa puhemies, jos on jotakin, mitä me emme Afganistanin katkerassa todellisuudessa tarvitse, niin kaunistelevia puheita. Tämä on osoitettu teille, korkea edustaja Ashton. Te puhuitte jäsenvaltioiden sitoutumisesta EUPOL-poliisikoulutusoperaatioon. Onko asia todella näin? Jos on, miksi emme edelleenkään ole saaneet edes 400 poliisia tähän tehtävään? Tämä on sekoitus epärehellisyyttä ja naurettavuutta. Tarkoitammeko me todelle sitä, mitä sanomme?
Jo kaksi vuotta sitten European Security Review -aikakausijulkaisussa todettiin, että poliisikouluttajien vähäinen määrä asetti Euroopan todellisen sitoutumisen kyseenalaiseksi. Miksi me emme rahoita koulutettuja poliiseja ehkäistäksemme sen, että he liittyvät sotaherrojen tai talebanien joukkoihin? Se ei maksaisi paljon ja olisi hyvin tehokasta. Minusta vaikuttaa siltä, korkea edustaja Ashton, että Eurooppa puhuu suuria sanoja, mutta sen toimet ovat häpeällisen vähäisiä ja riittämättömiä.
Michael Gahler
(DE) Arvoisa puhemies, valittu otsikko "uusi Afganistanin ja Pakistanin toimintasuunnitelma" on osuva. Se, mitä täällä on esitetty, vaikuttaa minusta kuitenkin pikemmin kahdelta erilliseltä peräkkäin esitetyltä toimintasuunnitelmalta.
Olen paljolti samaa mieltä siitä, mitä näistä kahdesta valtiosta on todettu. Toivon, että olemme Afganistanissa oppineet aiemmista virheistä ja että mukautamme toimiamme ja rakenteitamme tämän mukaisesti. Pakistanin osalta olen tyytyväinen siihen, että uutta politiikkaa pidetään vaalitarkkailuraporttini jatkotoimena. Mielestäni on vain oikein, että sisällytämme tällaiset suositukset niitä maita koskevaan konkreettiseen politiikkaan, joissa olemme suorittaneet vaalitarkkailutehtäviä.
Haluaisin, että neuvosto ja komissio vastauksena tähän keskusteluun selittävät näitä kahta valtiota koskevan yhteisen strategian selkeämmin, sillä meidän on myönnettävä esimerkiksi, että tällä alueella on tuhansia kilometrejä pitkä raja, jota ei voida valvoa kunnolla kummallakaan puolella, mutta toimilla, joita toteutamme yhdellä puolen rajaa, on suoria vaikutuksia myös sen toisella puolella. Mitä rakenteita me näin ollen oikeastaan haluamme luoda? Miten me haluamme saada aikaan vuoropuhelun Afganistanin ja Pakistanin hallitusten välille? Miten me voimme varmistaa, että paikalliset ihmiset hyväksyvät meidän toimemme? Nämä ovat kysymyksiä, joihin me yhä tarvitsemme vastauksia, ja toivon, että me myös saamme ne.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, viime lokakuussa hyväksytty Afganistanin ja Pakistanin toimintasuunnitelma on sinänsä hyvä asiakirja. Sen tavoitteena on luoda edellytykset vastuun palauttamiseksi kansainväliseltä yhteisöltä, myös EU:lta, Afganistanin valtiolle, kansainvälisen yhteisön toimiessa tukevassa roolissa. Yhdysvallat suunnittelee samaa turvallisuuden alalla. Toiveena on, että Yhdysvaltojen lähettämien 30 000 sotilaan lisäjoukkojen avulla luodaan tilanne, jossa vastuu voidaan siirtää Afganistanin joukoille vuoteen 2011 mennessä, jolloin Yhdysvallat aloittaa vetäytymisen.
Vaikka sekä EU:lla että Yhdysvalloilla on samanlaiset tavoitteet, nimittäin luoda olosuhteet, joissa Afganistanin valtio voi ottaa vastuun omista asioistaan, tavoitteiden saavuttamisaikataulut ovat väistämättä erilaiset. Riittävä turvallisuus täytyy saada aikaan vuoteen 2011 mennessä, mutta valtiorakenteiden luominen vie väistämättä enemmän aikaa.
Kysymys kuuluu siis: mikäli riittävää turvallisuustilannetta ei ole saatu aikaan vuoteen 2011 mennessä tai tilanne huononee jälleen Yhdysvaltojen vetäytymisen jälkeen, onko EU, joka jo on kiinni valtiorakenteiden kehittämisessä, valmis vastaamaan myös turvallisuudesta? En usko - ja silloin meillä on ongelma.
Francisco José Millán Mon
(ES) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtajavaltio Ruotsi on vahvistanut Euroopan unionin sitoutumista Afganistanin vakauteen ja kehitykseen tällä toimintasuunnitelmalla. Haluaisin luonnollisesti tietää enemmän tämän suunnitelman rahoituksesta Afganistanin osalta.
Toinen Afganistanin kannalta hyvin tärkeä tapahtuma on tammikuussa Lontoossa pidettävä konferenssi. Siellä saamme kuulla Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden tekemistä konkreettisista lupauksista. Myös Afganistanin hallituksen on määrä kertoa niistä monista sitoumuksista, joita sen on tehtävä esimerkiksi korruption ja huumekaupan torjunnan aloilla. Olen varsin huolissani tämän päivän lehdissä olleista uutisista presidentti Karzain eilen pitämästä korruptiota käsitelleestä puheesta.
Hyvät parlamentin jäsenet, presidentti Obaman päätös lisätä sotilasjoukkojaan 30 000 sotilaalla on hyvin tuore. Lyhyesti sanottuna Afganistan on ratkaisevassa vaiheessa, ja Yhdysvaltojen ja Euroopan on toimittava hyvin koordinoidusti.
Afganistanissa ei ole kyse vain afganistanilaisten hyvinvoinnista ja vapaudesta, vaan myös koko alueen ja Pakistanin kaltaisen tärkeän valtion vakaudesta. Kun otetaan huomioon al-Qaidan muodostama jatkuva uhka, kyse on myös meidän omasta turvallisuudestamme, kuten jo todettiin.
Naton ja sen, mitä me kutsumme länneksi, uskottavuus riippuu myös pitkälti Afganistanissa saavutettavista tuloksista. Emme saa epäonnistua. Onnistuaksemme me tarvitsemme kuitenkin omien kansalaistemme tuen, kuten myös jo todettiin. Tämä tuki riippuu avoimuudesta ja selkeydestä. Meidän on selitettävä, että maanmiehemme Afganistanissa ovat vakavassa vaarassa, mutta meidän on myös korostettava siellä hoidettavan tehtävän tärkeyttä ja sitä, että se ei saa epäonnistua. Kuten olen todennut, kyse on monista tärkeistä seikoista.
Elmar Brok
(DE) Arvoisa puhemies, eräs afganistanilainen ystäväni sanoi kerran minulle, että on hyvä, että länsi hyökkäsi Afganistaniin, mutta muistakaa, että Afganistanin historiassa kaikista, jotka ovat jääneet maahan yli vuoden ajaksi, on tullut miehittäjiä, vaikka he alun perin menivät sinne vapauttajina. Tämä tapahtui vuonna 2001. Nyt olemme vuodessa 2009, ja juuri näin on käynyt.
Talebanit hallitsevat todellisuudessa 80 prosenttia maasta, ja sekä Yhdysvaltojen sotilasjohto että Euroopan valtioiden puolustusministerit sanovat, että tätä sotaa ei voida voittaa sotilaallisin keinoin. Mikä sitten on tavoite? Maata, joka ei ole hallinnassamme, ei voida muuttaa demokratiaksi tai miksikään muuksi keskushallinnosta käsin, jos maalla ei koskaan ole ollut keskusjohtoista hallintomuotoa. Eikö toisin sanoen olisi järkevää keskittyä al-Qaidaan ja terrorismiin ja sitten lähteä pois? Näihin kysymyksiin on vastattava.
Tarvitsemme vastauksia myös Geoffrey Van Ordenin perustellusti esittämiin kysymyksiin tämän toimintasuunnitelman yhteyksistä yleiseen strategiseen tavoitteeseen, Lontoon konferenssiin, presidentti Obaman Afganistanin suunnitelmaan ja niin edelleen. Ovatko nämä seikat keskenään johdonmukaisia? Näin ollen on aivan oikein ja tarpeellista saada aikaan Afganistania ja Pakistania koskeva yhdistetty lähestymistapa ja sisällyttää siihen myös se, mitä Intiasta sanottiin.
Mikä tärkeintä, meidän on seurattava sisäistä kehitystä. En ole koskaan nähnyt, että kun ulkomainen sotilaallinen paine lähtee maasta koulutettuaan sotilaita ja poliiseja, joilla ei ole omaa tavoitetta, kansalaissodan ideologinen osapuoli, jolla on tavoite, häviäisi. Se voittaa aina! Historiakin osoittaa tämän, ja siksi olen hyvin huolissani siitä, että sillä, mitä nyt teemme, ei ole jatkuvuutta. Meidän olisi todella pohdittava, millaisen suunnitelman avulla saisimme vedettyä joukkomme pois järkevästi ja samalla lopetettua terrorismin.
Lara Comi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Afganistanin turvallisuustilanne huononi äskettäin jyrkästi, koska alue ei ollut täysin hallinnassa. Valtavat alueet ovat heimojen hallinnassa, eivätkä kansalliset lait siten enää päde niillä. Turvattomuuden tunne on myös levinnyt tärkeimpiin kaupunkeihin ISAF-joukkojen jatkuvasta sitoutumisesta ja valvontatoiminnasta huolimatta.
Koska terrorismin torjunta liittyy läheisesti itse paikalla toteutettuihin toimiin, on selvää, että Yhdysvallat, sen liittolaiset ja Nato eivät voi vetäytyä. Jatkuva läsnäolomme ja onnistuminen Afganistanissa riippuvat paljolti yhteisestä kansainvälisen tason poliittisesta ja sotilaallisesta lähestymistavasta, jolla pyritään alueelliseen lähestymistapaan paikan päällä sekä Afganistanissa että Pakistanissa.
Tässä mielessä Euroopan unionin uusi toimintasuunnitelma on merkittävä askel turvallisuuden vahvistamisessa ja herkässä valmiuksien kehittämisprosessissa, joka koskee alueen demokraattisia instituutioita, ihmisoikeuksia ja yhteiskunnallis-taloudellista kehitystä.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin toimintasuunnitelma on mielestäni oikeansuuntainen, sillä apumme on kohdistuttava kahteen alaan. Ensimmäinen on turvallisuuden lisääminen. Toinen on ihmisten elinolosuhteiden parantaminen. Voidaan sanoa, että ensimmäisellä alalla - turvallisuudessa - saavutettava edistys parantaa myös ihmisten elinolosuhteita, ja edistys toisella alalla - elinolosuhteiden parantaminen - parantaa puolestaan turvallisuustilannetta.
Katson kuitenkin, että meidän on jatkuvasti kysyttävä, kuinka tehokasta apumme on. Minun mielestäni se voisi olla paljon tehokkaampaa, jos voisimme luottaa Keski-Aasiaa ympäröivien valtioiden tukeen. Haluan erityisesti kehottaa Euroopan unionia, korkeaa edustajaa Ashtonia ja ministeri Malmströmiä ottamaan yhteyttä Venäjään ja Tadžikistaniin, koska nämä valtiot voisivat olla suureksi avuksi logistiikassa ja väestölle tarkoitetuissa huoltokuljetuksissa.
Sajjad Karim
(EN) Arvoisa puhemies, terroristien pommi-iskut ovat nykyisin jokapäiväisiä tapahtumia Afganistanissa ja Pakistanissa. Hyökkäykset kohdistuvat kouluihin, ostoskeskuksiin, kaupunkien keskustoihin ja jopa sotilaallisiin komentokeskuksiin.
Pakistanin puolustusvoimat työntävät menestyksekkäästi takaisin Afganistanista Pakistaniin tulevia soluttautujia, mutta minun on kysyttävä: mistä nämä terroristit saavat jatkuvasti aseita? On aivan liian yksinkertaista väittää, että tämä on Pakistanin sisäinen asia. Se on paljon monitahoisempi kysymys.
Ministeri Malmström otti perustellusti esiin kysymyksen alueellisesta yhteistyöstä. Aiommeko me käyttää uutta ulkopoliittista toimijaamme, korkeaa edustajaa, kannustaaksemme Pakistanin naapurimaita tekemään kaiken voitavansa Pakistanin auttamiseksi tänä vaikeana aikana?
On myös aivan totta, että niin kauan kuin Pakistanin ja Intian välillä vallitsee keskinäinen epäluuloisuus - ja minä kannatan vilpittömästi näiden kahden valtion lähentämistä - saamme aikaan hyvin vähän edistystä. Pelkään pahoin, että niin kauan kuin Kashmirin keskeistä kysymystä ei ole ratkaistu, emme pääse kovinkaan paljon eteenpäin.
Ivo Vajgl
(SL) Afganistanin toimintasuunnitelmassa on mielestäni järkeä vain, jos siinä korostetaan Euroopan unionin omaa politiikkaa eli Euroopan unionin lähestymistapaa Afganistaniin. Olemme jo siellä tiiviisti mukana, emmekä voi vain seurata tärkeimpien liittolaistemme päätöksiä, kun ne yllättävät meidät eräillä strategisilla päätöksillään.
Tärkeää tässä toimintasuunnitelmassa on minusta se, että siinä asetetaan siviilialoitteet selvästi etusijalle. Meidän olisi haudattava lopullisesti ajatukset sotilaallisesta voitosta. Me emme voi voittaa alueella, jonka väestö pitää kaikkia siellä auttamassa olevia miehittäjinä ja talebaneja niin sanottuina vapaustaistelijoina.
Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat korostaneet alueellisen ratkaisun sekä Afganistania ympäröivän alueen valtioiden suuremman osallistumisen tarvetta. Paikallinen väestö luottaa niihin enemmän.
Arnaud Danjean
- (FR) Arvoisa puhemies, Afganistanin toimintasuunnitelmasta on sanottu paljon. Omasta puolestani pahoittelen sitä, että meille tänään esitetyissä puheenvuoroissa ei painotettu hieman enemmän EUPOL-operaation ja Naton operaation yhteyttä Afganistanissa. EUPOL-operaatio on operaatio, joka meidän on suoritettava. Sen nykyiset määrälliset ja laadulliset ongelmat johtuvat lähinnä yhteydestä Natoon, ja jotta se olisi tehokas, meidän on ratkaistava ne mahdollisimman nopeasti. Olisin toivonut, että tästä olisi sanottu enemmän.
Kysymykseni koskee Pakistania, jonka jatkuva epävakaus on, kuten tiedämme, yksi syy koko alueen ja myös Afganistanin kriisiin. Näen, että toimintasuunnitelmassa suunnitellaan yhteistyötä Pakistanin kanssa terrorismin torjunnan ja turvallisuuden aloilla. Pakistanissa on, kuten tiedämme, merkittävä ideologinen ja joskus rakenteellinen ja organisatorinen yhteys Kashmirissa ja Afganistanin rajalla toimivien radikaalien islamistiliikkeiden välillä. Halusin varmistua siitä, että suunnittelemamme avun menetelmät, luonne ja aikataulu on arvioitu oikein, jotta tällä yhteydellä ei ole erittäin haitallisia ja vahingollisia vaikutuksia.
Corina Creţu
(RO) Jo yli kahdeksan vuoden ajan maamme ovat haaskanneet ihmishenkiä, energiaa ja valtavia rahoitusvaroja sodan runtelemassa maassa, johon kaksi imperiumia, Iso-Britannia ja Neuvostoliitto, jo aiemmin olivat juuttuneet. Valitettavasti talebanien vaikutusvallan poliittinen ja sotilaallinen vahvistuminen, maata riivaava köyhyys, naisten asema, oopiumikauppa ja laajalle levinnyt korruptio ovat kaikki tosiasioita, jotka korostavat Afganistanissa parhaillaan suoritettavien operaatioiden epäonnistumista.
Katson, että Euroopan unionin strategian on pysäytettävä lisääntyvä kaaos ja väkivalta vahvistamalla ja tehostamalla sotilaallista läsnäoloa sekä tehostamalla Afganistanin jälleenrakennukseen, kehittämiseen ja demokratisointiin tähtääviä toimia. Afganistanille annettavan kehitysavun lisääminen merkitsee viime kädessä investoimista meidän omaan turvallisuuteemme. Tästä syystä meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme tätä epäonnistunutta valtiota uppoamasta ja taataksemme sen kansalaisille fyysisen ja aineellisen turvallisuuden vähimmäistaso.
Piotr Borys
(PL) Arvoisa puhemies, Afganistanin tilanne on tällä hetkellä kansainvälisten instituutioiden ja nyt, Lissabonin sopimuksen tultua voimaan, erityisesti Euroopan unionin merkittävin ongelma. Tähän haasteeseen ei voida vastata ilman strategiamme kolmea osatekijää: ensinnäkin hyvin kunnianhimoisen kaksivuotisen sotilaallisen operaation onnistumista, jolla on lyötävä al-Qaida ja saatava osa talebanien johtoa siirtymään hallituksen puolelle, toiseksi, Pakistanin ja koko alueen, myös Intian, vakautta - tämä on toinen keskeinen haaste - ja kolmanneksi, kansalaisyhteiskunnan luomista. Kolmekymmentä vuotta kestänyt sota on valtava ongelma. Afganistan on sivistymätön yhteiskunta - yli 90 prosenttia väestöstä ei osaa lukea. Tästä syystä tarvitaan valtavasti sosiaalista apua, jotta saadaan luotua oikeusvaltio, hyvä hallinto ja sosiaaliturva.
Haluan todeta, että nyt koulua käyvien lasten määrä on noussut Afganistanissa 700 000:sta 7 miljoonaan, ja tähän liittyen yksi korkean edustajan Ashtonin eteen tulevista keskeisistä kysymyksistä on varsinkin tehokkaan rahoitustuen tarve Afganistanin kansalaisyhteiskunnan rakentamiseksi.
Martin Ehrenhauser
(DE) Arvoisa puhemies, sallinette minun suhteista Iraniin vastaavan valtuuskunnan jäsenenä esittää yhden lyhyen huomion. Jokin aika sitten Euroopan parlamentti kävi Brysselissä keskustelun Iranin Brysselin suurlähettilään kanssa. Kun häneltä kysyttiin, miksi kuolemantuomioiden määrä Iranissa on nelinkertaistunut Iranin presidentin astuttua virkaansa, hän selitti sen Iranin ja Afganistanin raja-alueen huumekaupan lisääntymisellä. Halusin mainita tämän lausunnon, jotta myös tämä ongelma otetaan korruption ohella asianmukaisesti huomioon toimintasuunnitelmassa.
Cecilia Malmström
Arvoisa puhemies, neuvosto on aidosti kiitollinen Euroopan parlamentin osoittamasta valtavasta sitoutuneisuudesta tässä asiassa. Vastaan joihinkin kysymyksiinne.
Jäsen Kasoulides: toimintasuunnitelman lähtökohtana on alueellinen näkökulma. Se on aivan keskeinen. Siinä painotetaan erittäin voimakkaasti hyvää hallintotapaa, korruption torjuntaa ja oikeusvaltioperiaatetta, ja tämä on se työ, joka ohjaa EU:ta. Näillä aloilla Afganistan ja Pakistan tarvitsevat tukeamme vielä hyvin, hyvin kauan. Jäsen Kasoulides on oikeassa sanoessaan, että emme ole kiinnittäneet riittävästi huomiota huumausainekysymykseen. Me tuemme käynnissä olevia toimia, kuten UNIDOC-yhteistyötä ja teknistä apua. Tämän on jatkuttava. Kaikkein tärkeintä on luonnollisesti tukea Afganistanin hallituksen työtä vaurauden lisäämiseksi ja hyvän sosiaalisen hallintotavan luomiseksi.
Jäsen Arlacchille sanoisin, että olemme samaa mieltä siitä, että tähän asti toteuttamamme toimet eivät ole olleet riittävästi koordinoituja. Tämä on EU:lle ongelma, ja siksi on niin tärkeää, että meillä on nyt tämä suunnitelma. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on myös taistellut syksyn aikana kovasti saadakseen sellaista tietoa, josta kysyitte - kuka tekee mitäkin ja kuinka paljon - sekä kokonaiskuvan siitä, mitä tapahtuu. Olemme nyt saaneet paremman kuvan ja odotamme hyvin kiinnostuneina mietintöänne, joka voi auttaa meitä pääsemään eteenpäin tässä työssä, sekä yhteistyötä teidän kanssanne ja ulkoasiainvaliokunnan kanssa.
Jäsen Danjeanille totean, että EUPOL-operaatio on hyvin tärkeä osa yhteistyötämme ja Afganistanin hallituksen kannalta tärkein elementti siviilipoliisityön osalta. On osoittautunut, että paikan päällä on hyvin vahvaa johtajuutta. EUPOLin laadukkuuden tunnustavat kaikki osapuolet - Afganistan, Yhdysvallat ja muut osapuolet. Olemme lisänneet henkilöstöä 280 kansainvälisellä työntekijällä. Olemme pahoillamme siitä, että jäsenvaltiot eivät ole kyenneet toimittamaan tarvitsemiamme 400 henkilöä, ja pyydämme parhaillaan lisäpanostusta, koska haluamme jäsenvaltioiden antavan panoksensa tähän.
Tällä hetkellä EUPOL vakiinnuttaa toimintaansa kuudella strategisella alalla, jolla uskomme sen voivan tuottaa lisäarvoa: poliisitiedustelu, rikostutkinta, poliisin komentorakenne, poliisin ja syyttäjien yhteydet, korruption torjunta sekä ihmisoikeudet ja tasa-arvo. Nämä ovat Afganistanin ensisijaiset tavoitteet. Naton on nyt määrä osallistua poliisikoulutukseen koulutusoperaationsa avulla, ja meidän on luonnollisesti tehostettava yhteistyötämme tällä alalla.
Lopuksi haluan sanoa, että toimintasuunnitelma on äärettömän tärkeä, jotta EU voi käyttää resurssejaan paremmin ja koordinoidummin. Nyt meidän on keskityttävä toteuttamaan kaikki nämä hyvät ideat. Voimme tehdä sen alueellisen näkökulman sekä Afganistanin ja Pakistanin hallitusten vastuunoton avulla ja keskittymällä poliittisiin prioriteetteihimme, oikeusvaltioperiaatteeseen, demokratiaan ja ihmisoikeuksiin.
EU on yksi kumppani. Se on hyvin tärkeä kumppani, mutta alueella on muitakin kumppaneita, ja meidän on luonnollisesti tehtävä niiden kanssa yhteistyötä. Odotamme kiinnostuneina Lontoon konferenssia, jossa toivomme presidentti Karzain esittelevän suunnitelmansa, minkä jälkeen lisäämme mielellämme tukea.
EU:n tuki on pitkäaikaista ja jatkuvaa, ja sen on oltava kestävää. Tämä on se viesti, joka meidän on lähetettävä. Tämä vie aikaa. Meidän on oltava realistisia. Edessämme on valtavasti työtä. Sen vuoksi EU:n on oltava sitoutunut. Meidän on lähetettävä viesti siitä, että pysymme alueella pitkään - varsinkin naisten ja lasten vuoksi, kuten useat jäsenet mainitsivat.
Catherine Ashton
komission varapuheenjohtajaehdokas. - (EN) Arvoisa puhemies, käsittelen muutamia keskeisiä seikkoja, jotka kunnianarvoisat jäsenet ottivat esille.
Olemme puheenjohtajavaltion kanssa samaa mieltä huumausainekysymyksestä, ja olemme pyrkineet kehittämään siihen kattavan vastauksen, jossa maaseudun kehittämisen näkökohdat yhdistyvät sosiaalisiin kysymyksiin ja luonnollisesti oikeusvaltioperiaatteeseen. On hyvin tärkeää, että tähän ongelmaan tartutaan kaikista eri näkökulmista.
Olen samaa mieltä siitä, mitä kunnianarvoisat jäsenet sanoivat siviilikysymysten merkityksestä. Olemme itse asiassa saavuttaneet huomattavaa edistystä; monet jäsenistä olivat huolissaan tästä. Vain yksi esimerkki: vuonna 2002 terveydenhuoltoa sai noin 7 prosenttia väestöstä; nyt, vuonna 2009, osuus on 85 prosenttia. Voin mainita muitakin esimerkkejä; tämä on vain yksi, jossa voimme mielestäni ehdottomasti osoittaa, mitä teemme ja kuinka tehokasta toimintamme on ollut paikan päällä. Olen samaa mieltä myös siitä, että kuten jäsenet, muun muassa Jean Lambert, sanoivat, koulutus on ehdottoman keskeinen seikka siinä, mitä teemme lasten tukemiseksi ja tietenkin myös aikuisten työllistämiseksi.
Varat: Minulla on ilo sanoa, että varoja hoidetaan itse asiassa erittäin hyvin. Niitä hallinnoi YK tai Maailmanpankki, ja kunnianarvoisat jäsenet saavat uskoakseni ajantasaisen raportin. Viimeisin raportti, joka minulla on tässä, on päivätty heinäkuussa 2009. Olen varma, että voimme tehdä kopioita niille, jotka eivät ole nähneet sitä. Se osoittaa hyvin selvästi tarkalleen, mihin rahat tarkalleen menevät, mihin niitä käytetään ja mitä me toivomme niillä saavutettavan. Olen kuitenkin samaa mieltä siitä, että meidän on oltava tehokkaampia. Parantamisen varaa on aina. Yksi tehtäväni haasteista on koota yhteen se, mitä kentällä tapahtuu, tehdä siitä johdonmukaisempaa ja saada se toimimaan entistä tehokkaammin. Monet jäsenistä mainitsivat, että meidän on varmistettava, että täytämme EUPOL-operaatiota koskevat sitoumukset.
Puheenvuoroissa mainittiin, että meidän on tehtävä yhteistyötä Naton kanssa. Minulla oli jo yksi kokous Naton pääsihteerin kanssa, ja tapasin kenraali McChrystalin, Richard Holbrookin ja ulkoministeri Clintonin ja keskustelin heidän kanssaan Afganistanista. Valmistaudumme vuoropuhelussamme kentällä toimivien merkittävien avainkumppaniemme kanssa jo Lontoon konferenssiin.
Se, mitä on sanottu alueellisista näkökohdista, on tietysti erittäin tärkeää. Haluamme yhtenäistää tätä alueellista yhteistyötä osana toimintasuunnitelmaa. Parhaillaan tehdään hyvin käytännönläheistä työtä tämän yhteistyön, etenkin rautatieyhteyksien ja kauppayhteistyön, kehittämiseksi. Mutta olen täysin samaa mieltä: meidän pitäisi tehdä enemmän sen hyväksi.
Lontoossa 28. tammikuuta pidettävä konferenssi on seuraava merkittävä virstanpylväs, ja siellä otetaan esille turvallisuutta, hallintoa sekä sosiaalista, taloudellista ja alueellista kehitystä koskevia kysymyksiä - hyvin tärkeitä kysymyksiä. Yksilöimiäni kysymyksiä ovat koulutus, terveydenhuolto, talouden kehitys, kauppa, oikeusjärjestelmä ja ihmisoikeudet, ja voin sanoa omaavani kaikista niistä runsaasti kokemusta.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Charalampos Angourakis  
EU:n uudella Afganistanin ja Pakistanin toimintasuunnitelmalla on määrä toteuttaa EU:n strateginen tavoite saada vielä aktiivisempi imperialistinen rooli Afganistanissa ja Pakistanissa sekä koko alueella. Pakistanissa se ajaa eteenpäin vapaakauppasopimusta, jonka avulla Eurooppaa yhdentävät monopolit voivat tunkeutua yhä suuremmassa määrin Etelä-Aasiaan. Afganistanissa se pyrkii vakiinnuttamaan läsnäoloaan edelleen sekä itsenäisesti Afganistanissa toteutettavan EUPOL-poliisioperaation avulla että Naton puitteissa luomalla Euroopan santarmijoukot. Imperialistien sisäinen taistelu saalisosuuksista kiihtyy huolimatta yhteistyöstrategiasta Yhdysvaltojen ja Naton kanssa. EU yrittää vuosittaisella miljardin euron rahapaketilla ja erilaisilla "kehitysohjelmilla" lujittaa eurooppalaisen pääoman asemia miehitetyn valtion ryöstämisessä ja ponnahduslaudan hankkimisessa koko alueen kansojen ja vaurauden riistämiseksi. Samanaikaisesti "demokratian viennin" politiikalla pyritään laajentamaan demokratian kannatus koskemaan myös imperialistista miehitysrakennetta. Nämä kansat eivät voi valita "parempaa imperialistia". Niiden on tehostettava taisteluaan kaikkien imperialistien suunnitelmia vastaan päästäkseen miehityksen ikeestä Afganistanissa ja koko alueella.
Elena Băsescu  
Afganistania ja Pakistania koettelevat ongelmat eivät rajoitu vain näihin maihin. Itse asiassa ne vaikuttavat meihin kaikkiin. Afganistanissa käynnistetty operaatio on vietävä loppuun. Tätä ajatellen Romania harkitsee avoimesti mahdollisuutta lisätä osallistumistaan Afganistanissa, muun muassa vahvistuksia armeijan kouluttamiseksi ja lääkinnällistä ja institutionaalista tukea. Romanialla on tällä hetkellä Afganistanissa 1 020 sotilasta, joiden osallistumista rauhan ja vakauden turvaamiseen kaikki liittolaisemme yksimielisesti arvostavat. Meidän on osallistuttava paitsi sotilaallisiin toimiin myös Afganistanin valtiorakenteiden lujittamiseen, paikallis- ja aluehallinnon luomiseen, korruption ja huumekaupan torjuntaan, poliisien kouluttamiseen ja maatalouden kehittämiseksi annettavaan tekniseen tukeen. Tässä yhteydessä haluan mainita Catherine Ashtonin ilmoituksen Euroopan komission Afganistanin kehittämiseen myöntämien varojen lisäämisestä. Euroopan unionin toimia Afganistanissa ja Pakistanissa on koordinoitava. Molempien maiden tilanteet ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa, ja onnistuminen yhdessä maassa riippuu onnistumisesta myös toisessa. Euroopan unionin on jatkettava kumppanuuttaan Pakistanin kanssa ja autettava sitä sen taistelussa ääriliikkeitä ja terrorismia vastaan samoin kuin kauppasuhteissa ja ihmisoikeuksien edistämisessä.
Ricardo Cortés Lastra  
On varmistettava riittävä kansainvälinen läsnäolo, jolla autetaan luomaan rauhan ja turvallisuuden perusedellytykset. Näin mahdollistetaan maan hallituksen valmiuksien kehittäminen, oikeusvaltion lujittaminen, korruption torjunta ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen.
Puhuessani hallituksesta tarkoitan myös valtiotasoa alempana ja kansalaisia lähempänä olevaa tasoa sekä hallintoa laajassa merkityksessä, johon sisältyvät kaikki Afganistanin sidosryhmät. Maan ja sen maatalouden, infrastruktuurin ja kaupallisen rakenteen kehittyminen edellyttävät välttämättä rauhaa ja vakautta sekä ennen kaikkea kansalaisten suojelemista taistelemalla heihin välittömästi vaikuttavaa rankaisemattomuutta ja oikeudellista turvattomuutta vastaan.
Emme silti saa unohtaa kansalaisten jokapäiväisiä polttavia ongelmia. Ne eivät koske vain turvallisuutta, vaan myös ruokaa, terveyttä ja koulutusta. Afganistan selviytyy, ja se selviytyy Afganistanin kansalaisten oman voiman ja omien ponnistusten ansiosta. Meidän on kuitenkin autettava heitä, ja ennen kaikkea me emme saa lopettaa apuamme liian aikaisin, kun he tarvitsevat sitä eniten.
Jaromír Kohlíček  
Jos jossain päin maailmaa on järkyttävä esimerkki EU:n kyvyttömyydestä ottaa riippumaton kanta Yhdysvaltojen luomaan ongelmaan, se on Afganistanin onneton nykytilanne: pirstaleina oleva infrastruktuuri, useita sukupolvia, joiden koulutusmahdollisuudet ovat minimaaliset, keskiaikainen tilanne sukupuolten tasa-arvon suhteen ja maailmanlaajuinen täydellisen korruption mittapuu. Tämä tilanne yhdistettynä yli 70 prosentin osuuteen maailman oopiumituotannosta ja terroristiryhmien toiminnan lisääntymiseen osoittavat miehitysjoukkojen täydellisen voimattomuuden. Tunnetut esimerkit epäoikeudenmukaisuudesta jopa vaaleilla valittuja edustajia kohtaan sekä Yhdysvaltojen hallinnon lainvastaiset käytännöt ovat luoneet epävakaan ympäristön. Jatkuvat viittaukset ihmisarvon polkemiseen neuvostomiehityksen aikana ovat toivoton yritys peitellä nykyistä kaaosta ja anarkiaa. Kaksi miljoonaa Pakistanissa olevaa pakolaista ja valtioiden välinen vuotava raja muodostavat loistavat edellytykset aseellisten ryhmien tunkeutumiselle maan etelä- ja itäosiin. Pataaniheimot ovat eläneet kauan molemmin puolin rajaa, ja nykyisessä kaaoksessa on vaikea selvittää, kuka tulee mistäkin. Euroopan parlamentin vuonna 2008 antamassa päätöslauselmassa tätä tilannetta kuvataan tarkasti, mutta on sanottava, että sen optimistiset väitteet ovat sopimattomia. Nykytilanteessa sotilaallisen läsnäolon vahvistaminen ja uusien rahoitusvarojen ja asiantuntijaryhmien lähettäminen on täysin järjetöntä. Tilanne on huonontunut selvästi viimeksi kuluneen vuoden aikana, ja Euroopan komission optimistisilla väitteillä ei ole pohjaa Afganistanin nykyisessä todellisuudessa.
Krzysztof Lisek  
Meidän on ehdottomasti ryhdyttävä toimiin Afganistanin tilanteen parantamiseksi. Tärkeitä toimenpiteitä ovat etenkin poliisien, sotilashenkilöstön, oikeusjärjestelmän työntekijöiden ja opettajien kouluttaminen sekä huumausaineiden tuotannon ja kaupan torjunta. Näin mahdollistetaan Afganistanin yhteiskuntajärjestelmän vakauttaminen. On epäilemättä myös tarpeen lisätä sotilas- ja poliisijoukkoja ja kaksinkertaistaa ponnistukset Pakistanin rajan tuntumassa, jotta pysäytetään aseiden ja huumeiden virta näiden kahden maan välillä. Jo nyt kannattaa pohtia, mihin suuntaan Afganistanin talouden olisi kehityttävä tulevaisuudessa, jotta sen kansalaiset voivat luopua unikkojen viljelystä ja oopiumikaupasta. Lyhyesti sanottuna sotilaallisiin ja poliisitoimiin olisi liitettävä siviilitoimia: tukea Afganistanin valtiorakenteiden kehittämiselle ja kehitysapua.
