Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Tammikuun 31. päivänä 2002 kokoontunut puheenjohtajakokous on päättänyt muuttaa istuntokauden keskeytyksen pituutta. Haluaisin kertoa teille, että työjärjestyksen 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti täysistunto pidetään keskiviikkona 20. maaliskuuta Brysselissä. Tuon istunnon tarkoituksena on kuulla Barcelonan huippukokouksen tuloksista. Istunnossa puhuu neuvoston puheenjohtaja Aznar.

EIP:n vuosikertomus 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Olle Schmidtin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0392/2001) Euroopan investointipankin vuosikertomuksesta 2000 (C5-0541/2001 - 2001/2218(COS)).

Schmidt, Olle
. (SV) Arvoisa puhemies ja arvoisa puheenjohtaja Maystadt, puheenjohtaja Maystadt, haluaisin kiittää teitä siitä auliudesta ja hyväntahtoisuudesta, jota te ja teidän työtoverinne osoititte minulle ja valiokunnalle. Se on helpottanut työtä olennaisesti. Kiitän myös kollegoitani.
Euroopan investointipankista on keskusteltu paljon viime vuosina, ja kritiikkiä on esitetty. Keskustelu on pääasiassa koskenut puutteita ympäristön huomioonottamisessa ja avoimuudessa. EIP:ssä on ymmärretty kritiikki, ja olennaisia muutoksia on tehty. Arvoisa puheenjohtaja Maystadt, te ja teidän työtoverinne ansaitsette tästä syystä meidän kiitoksemme.
Tämän vuoden analyysi on monissa suhteissa jäsen Lipietzin vuosi sitten tekemän perusteellisen työn jatkoa. Osa silloin esille otetuista näkökohdista toistetaan nyt. Kuten tunnettua, EU:lle tärkein kysymys on laajentuminen. Se merkitsee perustavaa muutosta, joka on suuri haaste ehdokasvaltioille, mutta myös nykyisille jäsenvaltioille.
Nyt suurin osa EIP:n lainoista myönnetään erilaisille alueellisille kehityshankkeille EU:ssa. Tämä on kyllä sopusoinnussa EIP:n perussäännön kanssa, mutta tuleva laajentuminen tekee tämän resurssien jaon uudelleenharkinnan välttämättömäksi. Tulevien jäsenvaltioiden osuuden lainan kokonaismäärästä on noustava.
EU:n yhteisvastuullisuuden on tietenkin myös koskettava niitä unionin ulkopuolisia maita, jotka tähän asti ovat saaneet osan EIP:n lainoista. Tämä koskee Balkanin sekä Välimeren maita ja AKT-maita. Myös Venäjän vuoro on nyt. Sen lisäksi on keskusteltava siitä, minkä kehitysmaiden tukemiseen EIP:llä on neuvoston valtuutus, ja siitä, olisivatko 49 vähiten kehittynyttä maata itse asiassa suuremmassa tuen tarpeessa kuin ne AKT-maat, joita unioni on perinteisesti tukenut.
Tietoyhteiskunnassa taloudellinen kasvu ja kohonnut elintaso liittyvät läheisesti sekä uusiin teihin ja teollisuuden aloihin että koulutukseen, innovaatioihin, uuteen tekniikkaan, sähköiseen kauppaan ja muiden tietovaltaisten sektoreiden rakentamiseen. Tämän pitäisi mielestäni näkyä enemmän EIP:n toiminnassa.
On tärkeää, että EIP jatkaa pienten ja keskisuurten yritysten tukemisen vahvistamista. Sillä alueella on selviä mahdollisuuksia kasvuun. EIP:n on alettava jakaa nykyistä aktiivisemmin tietoa niistä mahdollisuuksista, joita jo nyt on näiden lainojen myöntämiseksi.
EIP on alkanut muuttaa tiedotusta ja avoimuutta koskevaa asennettaan oltuaan aikaisemmin melko suljettu laitos. Yhteydet demokraattisesti valittuihin edustajiin paikallisella tasolla ja alueellisella tasolla ovat tärkeitä. Hankkeita koskeva tieto on paikallisella tasolla. Yhteydenpito riippumattomiin kansalaisjärjestöihin on parantunut. Pankin verkkosivuja on myös parannettu. EIP on julkaissut luettelon suunnitteluvaiheessa olevista hankkeista. Mielestäni olisi hyvä, jos kaikki sisäisen arviointiyksikön asiakirjat olisivat verkkosivuilla.
Tällä hetkellä EIP:tä valvoo pankin valtuusto eli 15 valtiovarainministeriä, mutta pankkia ei valvo mikään toimivaltainen viranomainen. Valiokunnassa on keskusteltu mahdollisuudesta antaa Euroopan keskuspankin EKP:n valvoa EIP:tä, koska valtuusto voi perustamissopimuksen mukaan jakaa valvontatehtäviä. Jos valtuusto ei halua antaa EKP:lle tätä valtuutta, on kysymys selvitettävä seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa niin, että tavoitteena on saada EIP:n toiminnalle erityisvalvonta.
Pankin tilintekovelvollisuuden parantamiseksi valiokunta ehdottaa, että ulkoinen tilintarkastajien komitea esittäisi saamansa tulokset Euroopan parlamentille sekä EIP:n valtuustolle. Tässä yhteydessä voidaan myös mainita, että EIP on jo osoittanut halunsa entistä läheisempään yhteistyöhön OLAF:n kanssa.
Ympäristö on kysymys, josta kansalaisjärjestöt ovat eniten kiinnostuneita. Näitä kysymyksiä käsiteltiin myös paljon viimevuotisessa Lipietzin mietinnössä. Mielestäni EIP on tullut tietoisemmaksi ympäristökysymyksistä, ja pankin tuki ympäristöhankkeille onkin kasvanut merkittävästi.
Toinen keskeinen tekijä on EIP:n henkilöstön kyky suoriutua ympäristöseikkojen arvioinnista. Tällä hetkellä EIP:llä on vain yksi ympäristökysymysten koordinoinnista vastaava henkilö, ja lisäksi hankkeiden parissa työskentelevät ryhmät koostuvat insinööreistä ja ekonomisteista, jotka ovat saaneet lisäkoulutusta ympäristöasioissa. Tähän tarvitaan mielestäni vahvistusta. Pankki tarvitsee nykyistä enemmän koulutettuja omia ja sopimuksin työskenteleviä ympäristöalan asiantuntijoita, jotta se voi luotettavasti tarkastella ympäristövaikutusten arviointeja.
Euroopan investointipankkiin kohdistuu siten monia paineita. Jotta pankki voisi vastata kaikkiin näihin tarpeisiin, sen pääomaa on edelleen lisättävä. Jäsenvaltioiden on muun muassa harkittava oman ja vieraan pääoman välisen suhteen tarkastamista uudelleen niin, että siinä otettaisiin huomioon EIP:n varannot, samalla tavalla kuin tehdään liikepankkien kohdalla, jotka voivat käsitellä suurempia riskejä.
Arvoisa puhemies, pyydän saada toivottaa komission jäsenen tervetulleeksi parlamenttiin.
Lopuksi esittäisin muutaman huomion jätetyistä tarkistuksista. Voin tukea Lipietzin ja muiden tekemiä tarkistuksia 1, 3, 4 ja 6. Ne eivät muuta mietinnön sisältöä, vaan nostavat esiin ympäristökysymyksiä ja avoimuutta koskevia kysymyksiä. En voi kuitenkaan tukea tarkistusta 2, joka menee mielestäni tarpeettoman pitkälle. Tarkistusta 5 voin tukea ainoastaan kohdan 30 lisäyksenä.

Grönfeldt Bergman
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää, ruotsalaista kollegaani Olle Schmidtiä, erittäin hyvästä mietinnöstä. Siinä selvitetään Euroopan kehitykselle tärkeitä tulevaisuuden alueita, joista EIP:llä on suuri vastuu toimivaltansa puitteissa. Siinä otetaan myös esiin vaatimukset, joita parlamentin on esitettävä EIP:lle Euroopan rahoituslaitoksena. Siksi aion puheessani keskittyä ottamaan esille ainoastaan mielestäni merkittävimmät näkökohdat. Aion puhua siis ehdokasvaltioista, pienistä ja keskisuurista yrityksistä ja EIP:n valvonnasta.
Ehdokasvaltioille on kaikkein tärkeintä, että niiden osuutta lainojen 36 miljardin euron kokonaismäärästä lisätään merkittävästi. Vuonna 2000 ne saivat käyttöönsä 2,9 miljardia euroa. Tulevan eurooppalaisen perheen yhdistämisen johdosta on tätä summaa kasvatettava, jotta voitaisiin päästä Lissabonin huippukokouksen tavoitteeseen.
Kun hankkeita asetetaan tärkeysjärjestykseen, on tärkeää pitää huoli Euroopan kilpailukyvystä ja siksi infrastruktuuria on laajassa merkityksessä priorisoitava. Kyseessä on siis liikenne sekä perinteisessä merkityksessä tiet, yhteyslinkit ja energiatehokkaat tavaroiden ja henkilöiden kuljetusjärjestelmät, että samassa merkityksessä tietoliikenne, tietotekniikka, sähköinen kauppa, uuden tekniikan tukeminen, lisääntynyt tieto ja koulutus.
Tällä hetkellä pienten ja keskisuurten yritysten tarjoamat työpaikat muodostavat yli 60 prosenttia EU:n työpaikoista. Laajentuneessa EU:ssa prosenttiosuus lienee merkittävästi suurempi. EU:ssa olevista 18 miljoonasta yrityksestä 99 prosenttia on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka siis työllistävät 66 prosenttia työvoimasta. Yli 90 prosentissa näistä yrityksistä on alle kymmenen työntekijää. Jotta olemassa olevilla pienillä ja keskisuurilla yrityksillä ja myös monilla uusilla yrityksillä olisi mahdollisuus kasvaa ja tulla suuremmiksi tai tulla jopa suuriksi yrityksiksi, on panostettava enemmän tiedotukseen, hankkeiden edistämiseen ja riskipääoman saantiin.
Esittelijä ehdotti, että komissiota kehotetaan antamaan EKP:lle valtuudet valvoa EIP:tä. Mielestäni se on hyvä asia. Tällä pankilla ei ole minkäänlaista kansallista liitäntää, eikä sitä siten voida verrata yksityiseen liikepankkiin. EKP on siksi sopiva valvojataho odotettaessa mahdollisen eurooppalaisen rahoitustarkastuksen aloittamista.
Lissabonin huippukokouksessa asetetun tavoitteen vuoksi on siis pantava etusijalle sellaiset hankkeet, jotka johtavat taloudelliseen kasvuun, kehitykseen ja parantuneeseen työllisyyteen laajentuneessa Euroopassa ja joissa kiinnitetään huomiota pienten ja keskisuurten yritysten kasvumahdollisuuksiin. Kilpailukyvyn ja kestävyyden on siten oltava ohjenuorina.
EIP:hen kohdistuvien tiedotusta ja hankkeiden arviointia koskevien vaatimusten on kasvettava, ja asianmukaisen ammattimaisen valvonnan ja tarkastuksen merkitystä on korostettava.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan investointipankin puheenjohtaja Maystadt.
Kollegani Olle Schmidt, joka toimii esittelijänä, on jo esitellyt talousasioiden valiokunnan mietinnön EIP:n vuosikertomuksesta, tehnyt ehdotuksia, jotka valiokuntamme mielestä parantaisivat sen toimintaa, ja tuonut myös esille tarpeen lisätä sen voimavaroja, jotta se voisi vastata sitoumuksistaan.
Haluaisin kiinnittää huomiota erääseen hyvin täsmälliseen ja ajankohtaiseen seikkaan. Laekenissa sovittiin, että EIP toteuttaisi tutkimuksen sellaisen rahoitusvälineen tai -laitoksen luomiseksi, jolla varmistettaisiin, että Euroopan unionin ja Välimeren alueen kolmansien maiden yhteistyössä käytettävät voimavarat vastaisivat tilanteen edellyttämää tehokkuutta ja yhteistyön kehittämismahdollisuuksia.
Tiedämme, että Välimeren alueella voi keskipitkällä aikavälillä syntyä erittäin vakavia konflikteja Euroopan unionin kanssa ja että rauhan ja vakauden varmistamiseksi omalla alueellamme tulevaisuudessa on tarpeen vahvistaa tätä yhteistyötä ja parantaa voimavarojen soveltamista, joka on ensimmäisestä MEDA-ohjelmasta saatujen kokemusten perusteella ollut ainoastaan 30 prosentin luokkaa. Tästä syystä Laekenissa sovittu aloite, joka koskee ehdotuksen tekemistä tai vaihtoehtojen antamista soveltamisasteen parantamiseksi, on mielestämme erittäin tärkeä ja kiireellinen.
Mielestämme olisi erittäin sopivaa, jos aloitetta voitaisiin täsmentää Barcelonassa pidettävässä seuraavassa ylimääräisessä neuvoston kokouksessa, sillä koko kysymys Välimeren alueen kanssa tehtävän yhteistyön kehittämisestä syntyi vuonna 1995 Barcelonassa Espanjan puheenjohtajakaudella. Myös neuvoston nykyinen puheenjohtajavaltio on pitänyt Välimeren alueen kanssa tehtävää yhteistyötä kiireellisenä ja ensisijaisena asiana, ja tuemme erittäin päättäväisesti tätä aloitetta.

Schörling
Arvoisa puhemies, aloitteen Euroopan investointipankin vuosikertomusta koskevaksi parlamentin päätöslauselmaksi teki Verts/ALE-ryhmä, ja alkuperäisenä esittelijänä oli Lipietz, mistä Olle Schmidt mainitsikin. Minusta on välttämätöntä, että Euroopan parlamentti antaa lausuntonsa EIP:n toiminnasta, koska EIP ei ole pelkästään pankki vaan myös EU:n toimielin, joka rahoittaa suuria hankkeita ja ohjaa kehitystä yhteisön välineillä.
EIP:tä on kritisoitu siksi, että ympäristöasioita on laiminlyöty ja myös siksi, että avoimuus on sivuutettu. Olle Schmidt sanoi myös, että reaktiona kritiikkiin EIP:n politiikassa on tapahtunut myönteisiä muutoksia viime aikoina. Toivon, että EIP jatkaa samassa hengessä.
Haluan onnitella esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, jossa otetaan esiin tärkeitä näkökohtia. Muun muassa ehdotetaan, että lainojen määrää ehdokasvaltioille on lisättävä ja että tehdyt arvioinnit olisivat helpommin kansalaisten saatavilla. Lisäksi ehdotetaan, että työmarkkinaosapuolten, poliitikkojen, kansalaisjärjestöjen jne. välistä vuoropuhelua vahvistetaan avoimuuteen johtavana tienä.
Mietintö olisi sitä vastoin voinut olla voimakkaampi ympäristöasioissa. Verts/ALE-ryhmä on esittänyt kuutta tarkistusta, joissa otetaan esiin juuri ympäristö- ja avoimuusnäkökohdat. Jotta voisimme tukea EIP:n pääoman lisäämistä, on edellytyksenä oltava, että hankkeet johtavat kestävään kehitykseen. Suorituskykyindikaattorit on myös määritettävä niin, että EIP:n toimintaa voidaan mitata ja arvioida hyvin.
Olen iloinen, että esittelijä tuki useimpia tarkistuksistamme. Hyväksyn myös tarkistuksen 5 lisäyksenä 30 kohtaan Olle Schmidtin toiveen mukaan.
Olisi kuitenkin valitettavaa, jos tarkistusta 2 ei voitaisi hyväksyä. Jotta kansalaisyhteiskunnassa voitaisiin seurata jotain tiettyä asiaa, on selvää, että tekstien on oltava kansallisella kielellä. Kehotan jäseniä äänestämään tämän tarkistuksen puolesta.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Euroopan investointipankin voidaan sanoa olevan Euroopan unionin tuntemattomia vallanpitäjiä. Pankilla on merkittävä valta käytettävissään politiikkansa kautta 36 miljardin lainanannolla ja yhteenlasketulla 100 miljardin euron pääomalla.
Pankin vaikutusvallasta huolimatta siitä on keskusteltu erittäin vähän. Tämä on toinen vuosi, jolloin keskustelemme vuosikertomuksesta parlamentissa. Ehkä kaikkein merkittävintä kuitenkin on, kuinka vähän omistajat, jäsenvaltiot ja eri jäsenvaltioiden parlamentit, keskustelevat tästä. Ne ovat uskoakseni useimmiten melko tietämättömiä pankin toiminnasta.
Tätä voidaan verrata Maailmanpankkiin, joka on laajan tutkinnan ja keskustelun kohteena, tai Euroopan kehityspankkiin, jota myös on tutkittu toisella tavalla kuin Euroopan investointipankkia.
EIP:n toimintaa on kritisoitu etupäässä kahdella alueella. Ensiksikin EIP:tä on kritisoitu lukuisten sellaisten hankkeiden tukemisesta, jotka ovat lisänneet ympäristöongelmia, sekä puutteista ympäristövaikutusten arvioinneissa. Toiseksi EIP:tä on arvosteltu puutteellisesta avoimuudesta ja puutteellisesta halusta käydä vuoropuhelua eri maiden ympäristöliikkeiden kanssa.
Mielestäni tämä kritiikki on ollut oikeutettua. Vertailu esimerkiksi siihen, kuinka Maailmanpankki tekee ympäristövaikutusten arviointeja ja kuinka ne julkaistaan, osoittaa, että Maailmanpankki on merkittävästi Euroopan investointipankkia parempi tässä suhteessa. On harvinaista, että meillä vasemmistolaisilla on syytä ylistää Maailmanpankkia, mutta tässä tapauksessa on.
Jo muutama vuosi sitten Euroopan sijoituspankki osoitti uutta asennetta entistä suurempaa avoimuutta kohtaan, mikä on erittäin myönteistä. Tärkeintä kuitenkin on, että tätä uutta positiivista asennetta seuraa myös konkreettiset toimenpiteet.
Olle Schmidt ottaa mietinnössään esiin tiettyjä toimenpiteitä koskevia vaatimuksia, joista olen samaa mieltä, kuten lisäresurssien tarpeesta sekä esimerkiksi ympäristökysymysten parissa ja suuremman avoimuuden saavuttamiseksi työskentelevän lisähenkilökunnan tarpeesta. On kuitenkin mentävä tätä pidemmälle. Mielestäni muun muassa on kohtuullista vaatia, että jos ympäristövaikutusten analyysejä tehdään, niin ne myös julkaistaan, ennen kuin päätös tehdään. EU:n vaatimus ympäristövaikutusten analyyseistä pitää täyttää silloinkin, kun lainoja myönnetään EU:n ulkopuolisiin hankkeisiin, ja ne täytyy kääntää niiden valtioiden kansalliskielille, joille lainoja myönnetään.
Euroopan investointipankin on noudatettava myös Århusin sopimusta, joka sisältää velvollisuuden suureen avoimuuteen ympäristöliikettä kohtaan. Se merkitsisi suurta parannusta.
EIP:n kehityskysymyksiä koskevan eli kolmannen maailman kehittymistä koskevan politiikan on myös oltava nykyistä kehittyneempi, jopa niin, että pankin toiminta siellä kasvaisi.
Göteborgin huippukokouksessa annettiin EIP:lle tehtäväksi tukea kestävää kehitystä ja panostaa ilmastokysymyksiin. Tällä pitäisi olla pitkälle meneviä vaikutuksia siihen, millaisia hankkeita voidaan tukea kuljetus- ja energia-alalla. Sen pitäisi merkitä suunnan muutosta pankissa, ja sitä se toivottavasti myös merkitsee.
Mielestäni uudistusten on oltava pankin pääoman lisäämisen ehtona. Ainoastaan jos pankki velvoitetaan viemään läpi nämä uudistukset, voidaan suostua pääoman lisäämiseen.
Vastustan ajatusta Euroopan keskuspankin toimimisesta valvontaviranomaisena. Euroopan keskuspankilla on täysin epädemokraattinen rakenne, eikä sillä saisi olla tämäntyyppisiä tehtäviä.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, on oikein ja tärkeää, että korostamme jatkuvasti pk-yritysten merkitystä Euroopan taloudelle. Pk-yritykset turvaavat kasvun ja työllisyyden Euroopassa. Siksi on myös oikein ja tärkeää, että EIP lisää tai jatkaa edelleen pk-yritysten tukemista Euroopan unionin kehittämiseksi. Siihen käytettiin myös vuonna 2000 puolet globaalilainoista, noin 5,7 miljardia euroa. Tätä summaa olisi kasvatettava tai ainakin sen saaminen olisi varmistettava. Tukitoimia ei saa lopettaa. Lisäksi on tärkeää, että näille yrityksille annetaan entistä enemmän riskipääomaa, mitä minäkin voimakkaasti tuen.
Mietinnössä esitettyyn arvosteluunkin on tietysti suhtauduttava vakavasti. EIP ei voi edelleen esitellä toimintaansa kotisivuillaan vain kahdella tai kolmella kielellä. Se vähentää sillä omaa merkitystään.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Maystadt, Euroopan investointipankkia ei voi erottaa Lissabonin prosessista. Pk-yritysten tukemisen ja yrittäjien tukemisen merkitys työllisyyden lähteenä lisääntyy, koska muiden kuin pankkien antama vieras raha kallistuu ja pienten ja keskisuurten yritysten pankkirahoituksen saaminenkin vaikeutuu. Kun katsomme, mitä Euroopan investointipankki on saanut aikaan vuoden 1968 jälkeen sekä rahavaroina että hankkeiden saaman tuen näkökulmasta, tase on mielestäni on vaikuttava.
Minun on todettava, että Euroopan investointirahaston EIF:n ja EIP:n yhdistäminen saman katon alle, joka on toteutettu Lissabonin prosessin aikana, johtaa tämän Euroopan investointipankin toiminnan tehostumiseen. Sen tähden pyydän niitä, jotka haluavat nyt perustaa uuden pankin, käyttämään hyväkseen Euroopan investointipankin pätevyyttä ja asiantuntevaa henkilöstöä, jotta tulokset olisivat mahdollisimman hyvät. Siksi olen uuden pankin perustamista vastaan. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin ja Euroopan investointipankin toimintojen entistä parempi koordinointi ja yhteensovittaminen olisi varmasti myös Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden edun mukaista. Siksi minä veikkaan, että Euroopan investointipankin laatua ja rahoitustoiminnan aktiivisuutta lisätään ja edistetään edelleen Madridin Eurooppa-neuvostossa, komission tekemän yhteenvedonkin tähden.
On tietysti pidettävä huoli siitä ja siihen kollegatkin ovat viitanneet ja esittelijä Schmidtin mietinnössäkin viitataan , että pienten ja keskisuurten yritysten varoja myös käytetään optimaalisesti. Meille aiheuttaa varmasti huolta se, että mahdollisesti on käytettävissä yhä vähemmän pieniä ja keskisuuria pankkeja, rahoituslaitoksia, joiden kanssa Euroopan investointipankki voi hoitaa rahavirtojaan. Siksi on tietysti erittäin ilahduttavaa, että Euroopan investointipankilla on verkosto 130 aktiivisen välittäjän kanssa ja että Italiassakin on juuri nyt taas alkanut ilahduttava toiminta. Meidän on kuitenkin ajateltava sitä, että on kyse pienille ja keskisuurille yrityksille ennen kaikkea paikallisella tasolla todella tarjottavasta mahdollisuudesta saada käyttöpääomaa ja riskipääomarahoitustakin.
Arvoisa puheenjohtaja Maystadt, siksi on tärkeää, että esitetään arvio siitä, minkälainen vaikutus Euroopan investointipankin toiminnalla todella on ollut kasvuun ja työllisyyteen paikallisella ja alueellisella tasolla. Yksi sen painopisteistähän on alueellinen kehitys. Me tiedämme, että koko Euroopan unioni hyötyy siitä, että alueellisella tasolla voidaan saada aikaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä arviointi on siis suoritettava, ja sen on tapahduttava lähiaikoina ennen kevään huippukokouksia, jotta Euroopan investointipankin välineitä voidaan käyttää hyväksi entistä paremmin.
Arvoisa puhemies, lopuksi pyyntö. Kaikki toimielimet ovat sitoutuneet periaatteeseen miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä kaikkiin politiikkoihin ja toimiin. Olen todennut, että Euroopan investointipankissa on edistytty rekrytoinnissa. Hallituksessa on kuitenkin valitettavasti edelleen vain yksi nainen. Siksi jäsenvaltioiden on annettava naisillekin mahdollisuus ja tilaisuus vaikuttaa investointipankin toimintaan. Totean myös, että korkeimmalla hallintotasolla on 12 virkailijan joukossa vain yksi nainen. Siihen on tultava muutos.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, sanon pikaisesti muutaman asian, jotka tulivat mieleeni keskustelun aikana. Haluan ensiksi kiittää parlamenttia aloitteesta, joka koski Euroopan investointipankin vuosikertomuksesta käytävää keskustelua. Te tiedätte - ja joku toikin esille - pankin tärkeän tehtävän säästöjen kanavoinnissa Euroopan unionin keskeisille aloille ja myös sen ulkopuolelle tehtäviin investointeihin.
Olette korostaneet pankin perimmäistä tavoitetta, joka koskee päämääriemme edistämistä tiiviissä yhteistyössä komission kanssa. Pankki on jo ryhtynyt toteuttamaan Lissabonissa tehtyjä aloitteita. Innovaatio 2000 -hanketta toteutetaan jo täysimääräisesti, ja siinä lisätään pankin toimintaa pienten ja keskisuurten yritysten rahoittajana. Puheenjohtaja Maystadt esittää vielä pari huomiota, mutta haluaisin onnitella pankkia sen tällä nimenomaisella alalla tekemästä hyvästä työstä ja ennen kaikkea siitä muutoksesta, joka on näkynyt entistä suuremman huomion kiinnittymisessä riskipääomaan. Euroopan investointirahastosta on tältä osin tulossa merkittävä yhteisön toimielin riskipääoman täydentäessä tarjontaa ja kysyntää ohjaavia markkinavoimia.
Jotkut teistä ovat tuoneet esille, että pankin olisi kiinnitettävä entistä enemmän huomiota ympäristönäkökohtiin. Meidän on mielestäni tiedostettava, että kullakin toimielimellä on oma tehtävänsä ja että pankin tehtävä liittyy pohjimmiltaan rahoitukseen. Ilmastokysymykset ovat toki tärkeitä, mutta kunkin toimielimen on suoritettava sille kuuluva tehtävä.
Haluaisin sanoa vielä kaksi asiaa. Ensimmäinen koskee pankin toiminnan laajentamista muille alueille. Käsittääkseni tämä asia mainitaan mietinnön 7 kohdassa. Emme kuitenkaan saa unohtaa viime vuosina tapahtunutta pankin toiminnan laajentumista. Riittää, että mainitsen, että vuonna 2000 KIE-määrärahojen piiriin otettiin mukaan Kroatia sekä erityinen optio Turkin kanssa tehtävää tulliliittoa varten ja että marraskuussa 2001 mukaan otettiin Jugoslavian liittotasavalta.
Jotkut teistä ovat tuoneet esille huolensa pankin toiminnan vakauden valvonnasta. On totta, että Euroopan keskuspankin perussääntö mahdollistaa tämän, mutta on niin ikään totta, ettei Euroopan keskuspankilla ole minkäänlaista valtaa. Vaikka sillä olisikin valtaa, meidän olisi pohdittava, onko ajatus Euroopan investointipankin toiminnan valvonnasta johdonmukainen.
Euroopan investointipankki ei ole liikepankki, vaan se on jäsenvaltioiden omistama ja perustamissopimuksella yhteisön toimielimeksi perustettu monenvälinen pankki. Näin ollen mielestäni on epäilyttävää, että yhteisön toimielin valvoo toisen yhteisön toimielimen toimintaa. Se on epäilyttävää varsinkin, kun otetaan huomioon, että meillä on jo käytössä pankin selkeä valvontajärjestelmä tilintarkastuksessa, josta tiedotetaan suoraan neuvostolle ja hallitukselle ja johon osallistuu ulkopuolisia tilintarkastajia. Toisaalta tiedätte myös, että tilintarkastustuomioistuin tarkastaa jo pankin toimintaa, kun siihen liittyy Euroopan unionin rahoitus. Tätä aihetta onkin mielestäni arvioitava nykyistä lähemmin. Mielestämme ei ole syytä ottaa käyttöön muita valvontatehtäviä tai -elimiä.
Toteaisin lopuksi Barcelonasta ja jäsen Gasòliban esille ottamasta mahdollisuudesta rahoittaa Välimeren alueen kanssa tehtävää yhteistyötä, että puheenjohtaja Maystadt puhuu teille Euroopan investointipankin toiminnasta. Sanon teille vain, että komissio työskentelee Laekenissa annetun mandaatin mukaisesti, jotta kertomus valmistuisi mahdollisimman pian. Me kaikki haluaisimme, että se olisi valmis Barcelonaan mennessä, mutta meidän on luonnollisesti sovellettava tavanomaisia menettelyjä.

Maystadt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun aluksi osoittaa suurta kiitollisuutta siitä, että sain jo toisen tilaisuuden vastata parlamenttinne tekemiin kysymyksiin, kuten jäsen van den Burg oli toivonut; tästä voi tulla jokavuotinen perinne. Vaikka Euroopan investointipankilla ei ole muodollista velvollisuutta tehdä toiminnastaan selkoa Euroopan parlamentille, minusta on luonnollista, että demokraattisessa valtiossa kaikkien julkisten laitosten, myös rahoituslaitosten, on vastattava esitettyihin kysymyksiin ja otettava huomioon kansalaisten valitsemien edustajien esittämät prioriteetit. Minulla on siis suuri kunnia yrittää vastata esitettyihin kysymyksiin, vaikka tiedän, ettei viidessä minuutissa ole tietenkään mahdollista antaa kattavaa vastausta; meillä on kuitenkin tilaisuus jatkaa vuoropuhelua etenkin dynaamisen jäsen Randzio-Plathin johtamassa talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ja Olle Schmidtin erinomaisen mietinnön pohjalta.
Haluaisin tänään keskittyä antamaan muutamia vastauksia neljään kysymysryhmään. Ensimmäinen kysymysryhmä koskee EIP:n toimintaa, toinen valvontaa, kolmas tiedotuspolitiikkaa ja avoimuutta sekä neljäs miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia, joista sanon muutaman sanan ja joita jäsen Randzio-Plath pitää tärkeinä. Ensinnäkin jäsen Randzio-Plath on aivan syystä muistuttanut, että EIP:n ensisijaisena tehtävänä on edelleen alueellinen kehitys. Olemme yhdessä komission jäsen Barnier'n yksiköiden kanssa kehittäneet joukon indikaattoreita ja pyrimme nyt järjestelmällisesti arvioimaan rahoittamiemme hankkeiden vaikutusta alueiden kehitykseen. On myös otettu esiin - ja Olle Schmidt on korostanut tätä aivan oikeutetusti - EIP:n toiminnan kasvava merkitys ehdokasvaltioissa. Laajentuminen on valtava haaste meille kaikille, Euroopan unioniin jo liittyneille maille sekä tuleville jäsenille. On selvää, että Euroopan investointipankin on tehostettava toimintaansa noissa maissa voidakseen auttaa niitä täyttämään liittymisehdot mahdollisimman pian. EIP:llä on nykyään käytössään jo yli 16 miljardin euron rahavarat, jotka on toistaiseksi sijoitettu lähinnä infrastruktuuriin (liikenne-, tietoliikenne- ja energiainfrastruktuuriin), mutta myös ympäristöön ja yhä enemmän suoraan yksityisen sektorin edistämiseen.
Toinen esittelijänne ja useiden puhujien huomion erityisesti kiinnittänyt ympäristöalan kysymys vaatii mielestäni tarkastelua kahdelta näkökannalta. Ensimmäinen liittyy rahoittamiemme ympäristöhankkeiden volyymiin, hankkeiden, joilla voidaan suoraan edistää ympäristönsuojelua tai ympäristön parantamista. Voin ensimmäisenä antaa teille lukuja, jotka julkistan ensi torstaina. Viime vuonna rahoitimme ympäristöhankkeita kuudella miljardilla eurolla henkilökohtaisten lainojen muodossa ja kahdella miljardilla eurolla ns. globaalilainoilla, jotka myönnetään sellaisille "välikätenä" toimiville pankeille, jotka itse myöntävät lainoja paikallisille yhteisöille. Olemme siis myöntäneet ympäristöhankkeisiin kuusi miljardia euroa Euroopan unionille ja puoli miljardia ehdokasvaltioille. Tämä tahtoo sanoa, että myönnämme nykyisin noin viidenneksen lainoistamme suoraan ympäristön parantamiseen. Toivomme voivamme nostaa vähitellen tätä osuutta neljännekseen kaikista lainoistamme.
Tämä oli ensimmäinen näkökanta, mutta sitten on luonnollisesti vielä toinen, johon valiokuntanne on aivan perustellusti kiinnittänyt paljon huomiota: toisin sanoen siihen, että myös niissä muissa hankkeissa, joiden suoranaisena tarkoituksena ei ole ympäristön parantaminen, on otettava huomioon ympäristövaikutukset. Meidän on siis kehitettävä menetelmät, joiden avulla voidaan entistä järjestelmällisemmin arvioida kyseisten hankkeiden ympäristövaikutuksia. Tämän vuoksi olemme - Lipietzin viime vuonna laatimassa mietinnössä tehdyn ehdotuksen mukaisesti - muuttaneet sisäistä organisaatiotamme ja perustaneet hankkeiden johtoyksikköön ympäristöasioista vastaavan yksikön, jonka nimenomaisena tehtävänä on tarkistaa, että ympäristönäkökohdat on varmasti otettu huomioon hankkeiden arvioinnissa. Aiomme luonnollisesti parantaa edelleen menetelmiämme tämänsuuntaisesti.
Edelleen EIP:n toimintaan liittyen minun on mainittava Välimeren alue. Yksityiskohtiin menemättä haluan vain sanoa, että olemme panneet merkille puheenjohtajavaltio Espanjan ilmoittamat tavoitteet ja että EIP on neuvoston ja komission käytettävissä, jos katsotaan, että - ottaen huomioon toimintamme merkitys Välimeren maissa - EIP voi edistää näiden tavoitteiden toteutumista.
Yhdyn useiden teistä - etenkin Olle Schmidtin ja jäsen Randzio-Plathin - esittämään huoleen pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta. Voin sanoa, että me todellakin jatkamme niiden tukemista paitsi globaalilainoin myös Euroopan investointirahaston kautta, ja tämä jälkimmäinen myönsi viime vuonna pienille ja keskisuurille yrityksille riskipääomaa 800 miljoonan euron arvosta.
Valvonnasta voisin muistuttaa, kuten komission jäsen Solbes korosti, että EIP:ssä on jo suoritettu valvontaa eri tavoin. Sanoisin vain, että pyrimme soveltamaan pankkialan asianmukaisia sääntöjä. Jos pidetään suotavana lisätä valvontaa, jonka suorittaa pankkien valvontaan erikoistunut elin, EIP:llä ei luonnollisesti ole mitään sitä vastaan. Olisimme hyvin tyytyväisiä, jos pankkien valvontaan erikoistunut ulkoinen viranomainen varmistaisi, että sovellamme oikein noita asianmukaisia sääntöjä.
Tiedotus- ja avoimuuspolitiikasta toteaisin, että julkaisemme nykyisin ensinnäkin kaikki strategia-asiakirjamme. Toiseksi julkaisemme arviointimenetelmiämme koskevan selontekomme sekä kolmanneksi muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta luettelon kaikista käsittelyssä olevista hankkeista, jotta yleisö voi esittää niistä mielipiteitä ja kommentteja. Neljänneksi julkaisemme tätä nykyä kokonaan myös ne arviointiraportit, joita laatii muutama vuosi sitten perustettu riippumaton, ennakkoarviointeja laativa yksikkö.
Lopuksi vielä sananen miesten ja naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista. Jäsen Randzio-Plath on useaan otteeseen kiinnittänyt huomiomme miesten ja naisten kiistämättä epätasaiseen edustukseen pankkialan ylemmän toimihenkilöstön keskuudessa. Johtokunnassa on edelleen ainoastaan yksi nainen. Olen pahoillani tästä, mutta tämä riippuu jäsenvaltioista. Varsinaisesta johtohenkilöstöstä voin sanoa, että päätimme hiljattain viime vuonna nimittää neljä naista vanhempaan johtohenkilöstöön, mikä on toki alku erojen tasoittamiselle.
Arvoisa puhemies, näin ollen haluamme toimia siten, että EIP olisi edelleen Euroopan unionin tarpeita palveleva elin, mikä vaatii välttämättä yhteistyön lujittamista komission kanssa sekä vuoropuhelun jatkamista parlamentin kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Rahoituspalveluja koskeva lainsäädäntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Karl von Wogaun laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0011/2002) rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta (2001/2247(INI)).

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on ilo kommentoida Euroopan komission puolesta jäsen von Wogaun mietintöä rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta Lamfalussyn raportin yhteydessä.
Ensimmäiseksi haluan onnitella jäsen von Wogauta ja kiittää häntä hänen hienosta panoksestaan, jonka hän on uhrannut saadakseen parlamentissa aikaan yksimielisyyden tästä tärkeästä kysymyksestä. Haluan onnitella myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajaa Randzio-Plathia hänen osuudestaan komission kannan edistämisessä tässä asiassa.
Lamfalussyn raportin ehdotusten oikeanlainen ja tasapainoinen täytäntöönpano on erittäin tärkeää Euroopan unionille. Kyse on merkittävistä askelista kohti rahoituspalveluja koskevan toiminta-ohjelman toteuttamista vuoteen 2005 mennessä, kuten Lissabonin Eurooppa-neuvostossa vaadittiin, ja kohti arvopaperimarkkinoita koskevan toimintaohjelman toteuttamista vuoteen 2003 mennessä Tukholman Eurooppa-neuvoston vaatimusten mukaisesti.
Selvänä tavoitteena on voimakkaiden ja pysyvien pääomamarkkinoiden toteuttaminen koko unionissa sekä sellaisten markkinoiden luominen unionin kansalaisia ja yrityksiä varten, jotka tarjoaisivat aiempaa paremmat mahdollisuudet työllisyydelle ja talouskasvulle koko Euroopassa.
Olemme saavuttaneet tasapuolisen ja kunnioitettavan sovun, joten meidän on nyt yhdessä tartuttava tilaisuuteen. Uskon, että tämän päivän aikana syntyy myönteinen tulos, joka olisi voimakas viesti komission, neuvoston ja parlamentin välisestä uudistuneesta yhteistyöstä.
Ennen kuin esitän komission nimissä tärkeän julkilausuman, totean kaikenlaisten väärinkäsitysten välttämiseksi, että komissio panee täytäntöön Tukholman Eurooppa-neuvoston päätöslauselman sekä komission jäsen Bolkesteinin 2. lokakuuta 2001 talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle Randzio-Plathille osoittamaan kirjeeseen sisältyvät näkökohdat.
Haluaisin lisäksi muistuttaa kolmesta keskeisestä seikasta: Ensinnäkin komissio kunnioittaa luonnollisesti Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyyn liittyviä oikeuksia sekä tiedottamista ja avoimuutta koskevia oikeuksia, jotka ovat demokraattisen menettelyn perusta. Komissio neuvottelee Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa yhdenvertaisesti nykyisen toimielinten välisen tasapainon täysin huomioiden. Toiseksi komissio ottaa täysin ja poikkeuksetta huomioon Euroopan parlamentin kannan Tukholman Eurooppa-neuvoston päätöslauselman mukaisesti. Komissio tekee kaikkensa päästäkseen asianmukaiseen ratkaisuun nykyistä toimielinten välistä tasapainoa koskevissa kysymyksissä.
Kolmanneksi komissio toivoo pitkällä aikavälillä ja perussopimuksia muutettaessa EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan muuttamista sekä komission tulevien täytäntöönpanotehtävien ja molempien lainsäädäntövallan käyttäjien tasavertaisen roolin selkeämpää määrittämistä.
Näiden alustavien huomioiden päätteeksi luen nyt Euroopan komission virallisen julkilausuman.
"Rahoituspalvelumarkkinoiden yhdentyminen on ensisijaisen tärkeää Euroopan talouden lujittamisen kannalta, kuten Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvostoissa todettiin.
Rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman laatiminen Eurooppa-neuvostojen päätelmissä asetetussa määräajassa - vuoteen 2005 mennessä koko toimintasuunnitelman osalta ja vuoteen 2003 mennessä arvopaperimarkkinoiden osalta - on ratkaisevan tärkeää edellä mainitun tavoitteen saavuttamiseksi.
Barcelonan Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen, jossa käsitellään Euroopan unionin Lissabonissa määritellyn talousuudistuksen edistymistä, komissio panee tyytyväisenä merkille yhteisön toimielinten välisen tiiviin yhteistyön ja luottaa sen harmoniseen kehitykseen, jotta voitaisiin panna täytäntöön komission ehdotukset paroni Lamfalussyn johtaman asiantuntijakomitean antamien suositusten pohjalta.
Komissio totesi valkoisessa kirjassaan eurooppalaisesta hallintotavasta, että sen täytäntöönpanovaltuudet on yleensäkin määriteltävä selkeämmin ja että neuvostolla ja Euroopan parlamentilla olisi oltava yhtäläiset mahdollisuudet valvoa komission täytäntöönpanovaltuuksien käyttöä. Komissio on ilmoittanut valkoisessa kirjassaan myös aikomuksestaan käynnistää keskustelu tästä aiheesta seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa ja ilmaissut tukevansa EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan muuttamista.
Ennen perustamissopimuksen seuraavaa muuttamista rahoituspalvelujen alalla tarvitaan joustavia sääntelymekanismeja. Tämä ei saa muodostaa ennakkotapausta, ja toimielinten välinen tasapaino on otettava täysin huomioon. Näiltä osin asiasta vastaava komission jäsen lähetti 2. lokakuuta 2001 kirjeen Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle. Tässä yhteydessä komissio voi nyt
panna merkille Euroopan parlamentin aikomuksen rajoittaa komissiolle myönnettävien täytäntöönpanovaltuuksien delegoimisen keston neljään vuoteen kunkin yksittäisen direktiivin voimaantulosta. Tätä määräaikaa voidaan mahdollisesti jatkaa komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston suostumuksella. Komissio voisi hyväksyä Euroopan parlamentin hyväksymät asiaa koskevat tarkistukset.
taata, että Euroopan parlamentilla on täytäntöönpanotoimia koskevan ensimmäisen luonnoksen toimittamisen jälkeen kolme kuukautta aikaa käsitellä sitä ja ilmaista kantansa. Kiireellisissä ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa tätä määräaikaa voitaisiin kuitenkin lyhentää.
varmistaa Euroopan parlamentin kannalta täyden avoimuuden koko täytäntöönpanotoimien hyväksymistä koskevan menettelyn aikana. Komissio takaa myös mahdollisuuden laajaan julkiseen kuulemiseen ennen täytäntöönpanotoimia koskevan ehdotuksen laatimista.
kannattaa Euroopan parlamentin toivomusta talouselämän edustajien ryhmän perustamisesta Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyviranomaisten komitean yhteyteen ja suosittelee erityisesti tämän ryhmän perustamista mahdollisimman pian. muistuttaa poliittisesta tahdostaan pyrkiä siihen, että Euroopan parlamenttia kohdellaan yhdenvertaisesti. Taatakseen toimielinten välisen tehokkaan yhteistyön vakuuttaa olevansa sitoutunut ottamaan mahdollisimman pitkälle huomioon Euroopan parlamentin kannan ja sen mahdollisesti hyväksymät päätöslauselmat, jos täytäntöönpanovaltuudet ylittävät säädöksissä tarkoitetut valtuudet, ja pyrkii siinä tapauksessa pääsemään tasapainoiseen ratkaisuun."
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, toivon, että antaisitte voimakkaan tukenne esittämälleni lähestymistavalle, joka on teidän kanssanne käymieni pitkien pohdintojen ja hyvin tiiviiden yhteyksien tulos.
Näin ollen voimme todella ottaa tänään toisen tärkeän edistysaskeleen kohti eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä, toisin sanoen kohti tätä välttämätöntä tavoitetta euron käyttöönoton jälkeen.
Tänään saavutettu myönteinen tulos tekee entistäkin tärkeämmäksi työskentelyn aloittamisen toimielinten välisistä kysymyksistä vastaavassa työryhmässä, jolle myös Espanjan pääministeri Aznar antoi arvovaltaisen tukensa tammikuun täysistunnossa.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, meillä on nyt käynnissä erittäin tärkeä keskustelu. Se on tärkeä pankkien, vakuutusten ja sijoitusrahastojen kannalta, sillä sen kuluessa käy ilmi, että me jatkamme, vieläpä viivytyksettä rahoituspalvelujen yhteisten markkinoiden kehittämistä.
Keskustelu on tärkeä Euroopan unionin kansalaistenkin kannalta, sillä me poistamme esteitä rajatylittävältä kilpailulta rahoituspalvelujen, luotonannon ja vakuutussopimuksista neuvottelemisen yhteydessä. Tämä kilpailu vahvistaa kansalaisten asemaa ja eurooppalaista kilpailukykyämme.
Mistä keskustelussa sitten on kyse? Alexandre Lamfalussy teki asiantuntijaryhmänsä kanssa ehdotuksia siitä, kuinka rahoituspalvelujen yhteisten markkinoiden toteuttamiseksi tarvittavan suuren lainsäädäntöpaketin laatimista voidaan nopeuttaa. Se teki siinä yhteydessä sen viisaan ehdotuksen, että lainsäätäjän, siis parlamentin ja neuvoston, olisi rajoituttava olennaisiin määräyksiin, kun taas pienellä painettu, täytäntöönpanosäännökset, olisi jätettävä komissiolle ja asiantuntijoille.
Tämä on erittäin hyvä ehdotus. Mikä sitten on ongelma? Ongelmana on se, että me parlamentin jäsenet olemme jatkuvasti joutuneet toteamaan, että kansalaiset ja yritykset tulevat luoksemme valittamaan Euroopan unionin byrokraattisuutta. Valitukset eivät koske lakia, direktiiviä tai asetusta, joita olemme olleet mukana laatimassa, vaan täytäntöönpanosäännöksiä. Siksi Euroopan parlamentti on vaatinut, että sen on voitava yhdessä neuvoston kanssa suorittaa eräänlainen lopputarkastus siitä, vastaavatko annetut täytäntöönpanosäännökset todella lainsäätäjän tarkoitusta.
Mitä me sitten olemme saaneet aikaan komission ja neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa? Tässä yhteydessä haluan kiittää sydämellisesti puheenjohtaja Prodia hänen julkilausumastaan ja lisäksi komission jäsen Bolkesteinia, John Moggia ja monia muita sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan sihteeristöä. Minun on tunnustettava, että lakimiesten tätä aihetta koskeneet keskustelut muistuttivat minusta ajoittain vanhassa Bysantissa käytyjä keskusteluja enkelien sukupuolesta. Haluan kiittää sydämellisesti kaikkia niitä, jotka auttoivat minua löytämään järkevän ulospääsyn ulos tästä sokkelosta.
Mitä me sitten olemme saaneet aikaan? Ainakin avoimuutta. Se on tärkeää, sillä meille tiedotetaan kaikesta, mitä komissiossa tapahtuu. Saamme nähdä myös luonnoksia. Toiseksi, olemme saaneet aikaan säännösten voimassaolon rajoittamisen neljään vuoteen. Neljän vuoden kuluttua parlamentin ja neuvoston on uudistettava säännökset.
Lisäksi olemme saaneet aikaan loppuvalvonnan. Puheenjohtaja Prodin julkilausuma oli erittäin tärkeä tämän asian kannalta. Meillä, samoin kuin neuvostolla, on kolme kuukautta aikaa käsitellä täytäntöönpanotoimia. Aika on siis sama kuin neuvostolla. Puheenjohtaja Prodihan puhui myös tasavertaisuudesta, lisävakuus sekin.
Kolmanneksi meidän on oltava selvillä todellisista voimasuhteista. Meillä on odottamassa suuri määrä lainsäädäntötoimia. Parlamentin ja neuvoston on joka kerta annettava komissiolle täytäntöönpanovaltuudet, ja jos komissio ei ota huomioon parlamentin oikeutettuja etuja ja moitteita, sen on pelättävä, että sille ei enää myönnetä valtuuksia seuraavan lainsäädäntötoimen yhteydessä. Tämä merkitsee sitä, että Euroopan parlamentilla on tässä yhteydessä nyt joka tapauksessa erittäin vahva asema. Siksi olen sitä mieltä, että kun otetaan huomioon tämä seikka ja puheenjohtaja Prodin julkilausuma, on saavutettu tasavertaisuus, jota olemme vaatineet.
Erittäin tärkeä on mielestäni tosin myös markkinatoimijoiden neuvoa-antava komitea, josta nyt päätettiin. Se on ensimmäinen askel Euroopan unionin nykyaikaisen lainsäädännön suuntaan. Meidän on päästävä siihen, että lainsäädännön yhteydessä erotetaan yleisesti selvästi, kuten Alexandre Lamfalussy on ehdottanut, säännökset, joita antavat lakeja säätävät parlamentti ja neuvosto, ja pienellä kirjoitetut tekstit, tekniset yksityiskohdat. Niiden käsittelyyn on osallistuttava esimerkiksi valvontaviranomaisten ja asiantuntijoiden, mutta samanaikaisesti siihen on otettava rakenteellisesti mukaan myös markkinatoimijat, sillä kysehän on puhtaasti käytännön asioista. Siltä osin uskon, että se, mitä me päätämme tänään, voisi samalla olla malli valmistelukunnalle, hallitustenväliselle konferenssille, Euroopan unionin lainsäädäntömenettelylle. Sen tähden pyydän teitä kannattamaan mietintöäni.

Berès
Arvoisa komission puheenjohtaja, kiitän teitä julkilausumastanne ja myös tai kenties erityisesti alustavista huomioistanne.
Julkilausumanne sisälsi paljon rakentavia monimerkityksellisiä kohtia, ja toivon, että voimme tältä pohjalta viedä päätökseen sen antoisan keskustelun, jonka aloitimme täällä parlamentissa niiden päätöslauselmien johdosta, jotka se hyväksyi 13. maaliskuuta ja 5. huhtikuuta viime vuonna välittömästi paroni Lamfalussyn raportin julkaisun jälkeen.
Seuraavaksi muutama sana nyt käymämme keskustelun panoksesta. Ensinnäkin, kuten esittelijämme muistutti, euroon siirtymisen jälkeen rahoitusmarkkinapalveluja koskevan toimintaohjelman laatiminen edustaa isoa panosta, jos haluamme saavuttaa yhdessä itsellemme Lissabonissa asettamat tavoitteet, jotta Euroopan unionista tulisi maailman kilpailukykyisin alue.
Myös institutionaaliset kysymykset ovat tärkeitä, koska ne ovat demokratian tae. Tässä mielessä nyt käymämme keskustelu on tärkeä työkenttämme huomioon ottaen: siihen kuuluvat valmistelukunta ja HVK, eurooppalaista hallintotapaa koskeva komission valkoinen kirja, EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan välttämätön uudistus ja komitologiaa koskevan toimielinten välisen sopimuksen uudelleen laatiminen, sillä siinä ei selvästikään oteta huomioon Euroopan parlamentin toimivaltuuksien ja roolin muuttumista lainsäätäjänä etenkin talous- ja rahaliittoa koskevissa asioissa.
Uskon, että komission mielestä talous- ja rahaliiton kahden pilarin moitteeton toiminta edellyttää, että Euroopan parlamentti sitoutuu täysivaltaisesti yhteistyökumppanuuteen, mikä on sen keskustelun panoksena, jota olemme käyneet kanssanne jo kohta vuoden ajan.
Kukin arvioikoon tuon keskustelun tulosta sekä omien taloudellisten että institutionaalisten näkökantojensa perusteella. Minä puolestani haluaisin korostaa kahta seikkaa: sitä, minkä halusitte tuoda esiin julkilausumassanne, ja sitä, mikä on epäilemättä niiden tulevien keskustelujemme aiheena, joita käymme etenkin valmistelukunnassa.
Ensimmäisestä seikasta katson, että olette suostunut ottamaan takaisin tuon kuuluisan rakentavan monimerkityksellisyyden tasavertaista kohtelua koskevassa kysymyksessä. Tuosta kysymyksestä ei pidä käydä tyhjänpäiväistä keskustelua vaan siitä on keskusteltava neuvoston kanssa, kuten tiedätte, arvoisa komission puheenjohtaja. Tällä tavoin me joka tapauksessa tulkitsemme julkilausumaanne ja kommenttejanne.
Taustalla on kuitenkin ajatus siitä, että tuon vaatimuksen on tarkoitus hetki sitten esittämänne tärkeän julkilausuman ohella toimia viitekehyksenä aina, kun meidän on otettava kantaa johonkin tekstiin, joka liittyy rahoituspalveluja koskevaan toimintasuunnitelmaan.
Sitten on vielä kysymys, jota ette käsitellyt tänään ja johon palaamme sinnikkäästi seuraavissa tapaamisissamme kanssanne: nimitäin kysymykseen siitä, miten ratkaista Euroopan parlamentin ja komission välillä mahdollisesti syntyvä kiista? Tässä mielessä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan esittämä ajatus epämuodollisesta kolmikantakokouksesta, joka mahdollistaisi tasapainoiseen ja molemminpuolisesti hyväksyttävään sopimukseen pääsemisen, tuntuu meistä oikealta pohjalta tuleville neuvotteluille.

Hautala
Arvoisa puhemies, yhä useammin nyky-yhteiskunnassa tulee tällaisia tilanteita, joissa lainsäätäjän odotetaan säätävän lakeja hyvin nopeasti ja tehokkaasti. Näyttää siltä, että juuri rahoituspalveluja koskien tällaiset vaatimukset ovat varsin oikeutettuja. Tässä suhteessa meidän on todellakin kehitettävä modernia lainsäädäntötapaa, niin kuin von Wogau mainitsi. Valitettavasti tämä moderni lainsäädäntötapa näyttää usein merkitsevän sitä, että juuri Euroopan parlamentin odotetaan luopuvan osasta sille perustamissopimuksen mukaisesti kuuluvaa lainsäädäntövaltaa. Niin sanotussa Lamfalussy-paketissa ongelmana onkin se, että Euroopan parlamentti ei voi olla täysin varma siitä, etteikö se itse asiassa luovuta itselleen kansalaisten nimissä kuuluvaa lainsäädäntövaltaa yhtäältä neuvostolle ja toisaalta komissiolle. Tässä suhteessa Euroopan parlamentin onkin pidettävä huolta siitä, että näitä parlamentaarisia valvontamekanismeja tarkennetaan.
Arvoisa puhemies, tämän toimielimen puhemiehenä Te varmaankin voitte tarttua siihen ehdotukseen, jonka oikeusasioiden valiokunta on tehnyt: aina silloin kun Euroopan parlamentti epäilee, että komissio käyttää enemmän kuin sille kuuluvaa täytäntöönpanovaltaa, Te voitte neuvotella ad hoc -seurantamekanismista, jotta estetään se, että parlamentin lainsäädäntövalta vesittyy. Me kaikki tiedämme, että parlamentin lainsäädäntövalta ei ole itsetarkoitus, vaan me todellakin huolehdimme kansalaisten puolesta siitä, että päätökset tehdään avoimesti ja demokraattisesti ja että kaikki varteenotettavat näkemykset otetaan prosessin kuluessa huomioon.
On myös täysin selvää, että EY:n perustamissopimus ei ole tätä ajatellen enää ajan tasalla. Onkin tervehdittävä ilolla komission sitoutumista siihen, että perustamissopimuksen 202 artiklaa muutetaan lähitulevaisuudessa niin, että parlamentin lainsäädäntövalta ja valvontavalta voidaan palauttaa. On myös korostettava sitä, että Euroopan unionissa tarvitaan säädöshierarkiaa, sitä että lainsäädäntövalta ja täytäntöönpanovalta määritellään hyvin selkeästi. Tällä hetkellä liikumme Lamfalussy-paketissa harmaalla alueella, jonka nimenomaan niin sanotun tason 2 päätöksenteko muodostaa.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, parlamentin keskusteluun ei tänään osallistu kovinkaan monta parlamentin jäsentä. Tämäkään keskustelu ei luultavasti saa osakseen suurta huomiota tiedotusvälineissä. Kuitenkin - ja osoitan sanani lehterillä istuvalle yleisölle - kyseessä on Euroopan kansalaisten (ja myös yleisön edustajien) kannalta erittäin tärkeä keskustelu.
Toivon, että tänään, monta kuukautta kestäneen työn, neuvottelujen ja yksimielisyyteen pyrkimisen jälkeen, parlamentti tekee päätöksen mietinnöstä, jonka Karl von Wogau on ihailtavan hyvin laatinut ja joka merkitsee uutta askelta talous- ja raha-asioiden Euroopan rakentamisprosessissa ja vieläpä tärkeää askelta, sillä se on osa Lissabonin Eurooppa-neuvostossa aloitettua prosessia, jossa pyritään edistämään joustavuutta, kilpailukykyä, kasvua ja työpaikkojen syntymistä. Toivon myös, että tämän prosessin yhteydessä tehdään muitakin tärkeitä päätöksiä seuraavassa Barcelonan Eurooppa-neuvostossa.
Aikana, jolloin euro ja sen käyttöönotto ovat olleet suuri menestys, parlamentin, komission ja neuvoston on osoitettava, että ne täyttävät niille perussopimuksissa asetetut velvoitteet. Arvoisa komission puheenjohtaja, olette tehneet niin äskettäin - ja kiitän teitä läsnäolostanne - toteuttamalla asianmukaisia toimia ja nuhtelemalla niitä maita, jotka ovat ylittämässä Maastrichtissa alijäämälle vahvistetun tason.
Tämä on hyvä päätös, ja tästä syystä olin syvästi loukkaantunut, että saksalainen komission jäsen ei kannattanut sitä joissakin Bild am Sonntag -lehdelle antamissaan lausunnoissa. Pidän tätä kielteisenä, koska haluamme säilyttää yhteisön toimielinten sisäisen yhteenkuuluvuuden ja niiden välisen tasapainon.
Kyseessä on poliittisesti myönteinen pyrkimys tähän suuntaan, koska parlamentti on kaikkien parlamenttien tavoin vaivoin saavuttanut toimivaltansa. Haluamme siis säilyttää saamamme toimivallan, sillä ihmiset vaativat sitä meiltä. Paroni Lamfalussyn ehdotukset, joiden tarpeellisuudesta me kaikki olemme samaa mieltä, merkitsevät pitkällä aikavälillä myös luottamuslausetta Euroopan komissiolle.
Haluan sanoa teille ryhmäni puolesta, että olemme aina puolustaneet Euroopan komissiota, koska se on yhteisön toimielinten sydämessä ja yhdentymisen näkyvin tekijä. Kuten jäsenet Berès ja Hautala ovat kuitenkin erittäin osuvasti sanoneet, meidän on oltava varovaisia. Emme halua emmekä voi - sanaleikki sallittakoon, koska puhumme rahoituspalveluista - antaa kenellekään avointa sekkiä. Tästä syystä neuvottelut kestivät niin kauan ja niihin osallistui niin monta henkilöä. Haluan kiittää täällä paitsi esittelijää, jonka työtä me kaikki olemme ylistäneet, myös jäsen Randzio-Plathia, jäsen Napolitanoa, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan koordinoijia, komission jäsen Bolkesteinia ja hänen ryhmäänsä sekä jäsen Ratoa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, olemme lopultakin saaneet aikaan tekstin, johon liittyvän julkilausuman luitte tänään ja joka Euroopan kansanpuolueen ryhmän mielestä täyttää täysin - sanon tämän tietyin ehdoin - odotuksemme: meitä kohdellaan tasavertaisesti neuvoston kanssa, meille taataan yhteispäätösoikeutemme ja vaatimamme avoimuus, ja Euroopan komissio on antanut virallisen sitoumuksen siitä, että 202 artiklaa muutetaan perussopimusten seuraavassa uudistuksessa, jota tarkastellaan valmistelukunnassa.
Tämä on siis hyvä päivä Euroopan rakentamisen kannalta: välitämme markkinoille viestejä siitä, että olemme valmiita etenemään vielä lisää kaikkien talousliiton näkökohtien toteuttamiseksi. Tämä on hyvä uutinen myös kansalaisille, sillä jäykkyys suurelta osin poistuu tämän vaihtoehdon mukana, jolloin voimme odottaa tulevaisuudelta entistä suurempaa kasvua ja entistä enemmän työpaikkoja.
Onnittelut teille, komission puheenjohtaja Prodi ja esittelijä von Wogau. Onnittelut kaikille.

Corbett
Arvoisa puhemies, keskustelemme ehdotuksesta, jonka mukaan parlamentin ja neuvoston olisi delegoitava merkittävästi toimeenpanovaltuuksia komissiolle. Parlamentti suostuu siihen mielellään sillä edellytyksellä, että näiden delegoitujen toimeenpanovaltuuksien valvonnasta on todelliset vakuudet. Niiden, jotka joskus ovat huolissaan siitä, että etsiessään sellaisia vakuuksia parlamentti pyrkii muuttamaan toimielinten välistä tasapainoa, pitää muistaa, että tämä merkittävä valtuuksien delegointi on itsessään muutos toimielinten väliseen nykyiseen tasapainoon ja että noissa oloissa parlamentin on aivan oikeutettua pyrkiä hankkimaan tiettyjä takuita.
Monta kuukautta kestäneiden komission kanssa käytyjen keskustelujen, puheiden ja neuvottelujen jälkeen tulos esitetään nyt meille puheenjohtaja Prodin äsken pitämän puheen muodossa. Täytyy sanoa, että siinä oli merkittäviä edistysaskelia. Ensinnäkin komissio tunnustaa, että EY:n perustamissopimuksen 202 artiklaa on muutettava, kun perustamissopimusta seuraavan kerran tarkistetaan. Komissio siis tukee parlamentin kantaa tässä asiassa. Komissio kuitenkin myöntää, että parlamentilla on oikeus asiantuntijakomiteoissa, joita perustetaan työskentelemään komission kanssa, tutkia komission esittämiä täytäntöönpanotehtäviä ja ottaa niihin kantaa.
Nykyisen menettelyn mukaisen yhden kuukauden sijaan parlamentilla on nyt kolme kuukautta aikaa tutkia näitä täytäntöönpanotehtäviä ja ottaa niihin kantaa. Komission tekstissä ei rajoiteta parlamentin oikeutta tutkia, onko komissio ylittänyt sille delegoidut valtuudet. Tämän me voimme joka tapauksessa selvittää oikeusjutun avulla, jos asiasta syntyy riita. Tämä antaa meille oikeuden tarvittaessa vastustaa sisältöä. Tämä on myös erittäin tärkeää.
Mitä tapahtuu, jos parlamentissa ollaan asiaa vastaan eikä komissio hyväksy täytäntöönpanotehtävää koskevaa parlamentin vastalausetta? Tässä teksti on hiukan moniselitteinen: siinä puhutaan yhdenvertaisuudesta sanomatta minkä kanssa. Jäsen Berès otti jo tämä esiin: yhdenvertaisuuttako talous- ja sosiaalikomitean kanssa, yhdenvertaisuuttako tiedotusvälineiden kanssa? Ei, vaan meille sisäpiirissä on selvää, että kyseessä on yhdenvertaisuus neuvoston kanssa. Siitä olemme keskustelleet kuukausia, ja komission jäsen Prodi teki avauspuheenvuorossaan selväksi, että myös komissio hyväksyy, että tässä tarkoitetaan yhdenvertaisuutta neuvoston kanssa. Näin me sen tulkitsemme, eikä muuta tulkintaa voi mielestäni olla.
Kolmas askel eteenpäin on tae sen varalta, ettei tämä toimi. Meillä on raukeamislauseke: neljän vuoden kuluttua delegoidut valtuudet palaavat parlamentille ja neuvostolle, ellemme sovi niiden uusimisesta. Tämä on takeena meille, ja se keskittää komission toimintaa väliaikana ja tekee komissiolle selväksi, että sen on käytettävä näitä täytäntöönpanovaltuuksia parlamenttia tyydyttävällä tavalla, jos se haluaa, että ne uusitaan.
Neljänneksi meillä on muutamia tärkeitä vakuuksia, jotka koskevat avoimuutta, ja olemme saaneet hyväksynnän sille parlamentin ajatukselle, että markkinatoimijoiden neuvoa-antava komitea olisi perustettava muiden komiteoiden rinnalle.
Kaiken kaikkiaan voimme siis olla tyytyväisiä tapahtuneeseen edistykseen, vaikkakin aikaisemmin mainitsemani kohdat olisi voitu laatia vähän paremmin. Haluaisin kuitenkin pyytää, että komission lausunnon ja komission puheenjohtaja Prodin tämänpäiväisen lausunnon koko teksti sisällytettäisiin sekä sanatarkkoihin istuntoselostuksiin että pöytäkirjaan, koska se oli hyvin merkittävä lausunto, joka pitää tallentaa pöytäkirjaan, jotta se, mitä komissio otti tehtäväkseen, olisi asianmukaisesti merkitty muistiin.

Puhemies
Jäsen Corbett, pyyntönne oli otettu etukäteen huomioon. Lausunto lisätään pöytäkirjaan tärkeänä asiakirjana.

Huhne
Arvoisa puhemies, jo yli vuoden parlamentin neuvotteluryhmissä, yhdessä komission ja ministerineuvoston kanssa olemme taistelleet erään ongelman kanssa. Olemme kaikki olleet samaa mieltä paroni Lamfalussyn ja hänen viisaiden miestensä kanssa, että rahoitusmarkkinoiden tehokas säätely ja yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden luominen edellyttävät, että delegoimme valtuuksia komissiolle ja sitä nopealiikkeisemmälle viralliselle komitealle. Tähän on kuitenkin liittynyt keskeinen ongelma. Vaikka parlamentille annettiin Maastrichtin sopimuksella 1992 valtuudet yhteispäätösmenettelyyn tällaisen lainsäädännön ollessa kyseessä, sille ei annettu valtuuksia valvoa minkään komitean toimintaa. Emme ole pitäneet siitä, mitä olemme aikaisemmin saaneet tietää tällaisista komiteoista: ne ovat olleet salamyhkäisiä, byrokraattisia, kafkamaisia. Yksi minun ryhmäni edellyttämä ehto oli, että tätä salailukulttuuria on muutettava perusteellisesti niin, että päätöksenteko avautuu sekä meille parlamentissa että myös ulkomaailmalle. Tarvitsemme takeet avoimuudesta ja kuulemisesta. Ne ovat tässä puheenjohtajan lausunnossa sekä siinä kirjeessä, jonka komission jäsen Bolkestein osoitti talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle.
Kuinka me sitten varmistamme, että viime kädessä kunnioitetaan noita kulttuurin muuttamista koskevia lupauksia, joita on niin usein rikottu. On tullut selväksi, ettei mitään pysyvää muutosta voi tapahtua, ennen kuin valmistelukunta on saanut työnsä päätökseen ja vuoden 2004 hallitustenvälinen konferenssi on pidetty. Vain hallitustenvälinen konferenssi voi muuttaa 202 artiklaa, jossa pohjimmiltaan annetaan komiteoiden valvonnan yksinoikeus ministerineuvostolle ja jossa sivuutetaan parlamentin uuden roolin. Tarvitsimme lupauksen siitä, että meidän peräkkäisissä perustamissopimuksen tarkistuksessa sivuutetut huolemme otettaisiin huomioon. Tarvitsimme väliaikaisratkaisun, joka tarkoitti, että eurooppalaisten säästäjien ja sijoittajien ei tarvinnut odottaa enää kauempaa vuonna 1973 ensimmäisen kerran aloitettujen rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden loppuunsaattamista. Euroopan talouden terveys riippuu tästä lainsäädännöstä. Elinvoimainen ja dynaaminen talous riippuu tehokkaasta rahoitusjärjestelmästä säästöjen keräämiseksi ja niiden kanavoimiseksi vähin kustannuksin kaikkein tehokkaimpiin käyttötarkoituksiin.
ELDR-ryhmälle on ollut jo pitkään selvää, että ainoa väliaikaisratkaisu olisi asettaa määräaika delegoiduille valtuuksille. Ensimmäistä kertaa EU:n lainsäädännössä meillä on raukeamislauseke, joka poistaa komissiolta ja komitealta valtuudet neljän vuoden kuluttua, elleivät ne käytä niitä viisaasti ja hyvin. Onneksi pystyimme voittamaan sosialistiryhmän ja Euroopan kansanpuolueen alussa esittämän vastustuksen ja oikeudellista epävarmuutta koskevat huolet. Kaikki komitean hyväksymät säädökset jäävät säädöskokoelmaan, mutta parlamentti voi tarvittaessa toimia.
Tämä on tärkeä hetki Euroopan talouden vapauttamisessa. Sopimus tukee euroa sillä mitä olisi yhteisvaluutta, jos markkinoilla, joilla sitä käytetään, olisi edelleen kansallisia esteitä. Se antaa luottamusta siihen, että olipa raha- ja talousliiton edessä minkälaisia haasteita tahansa, Euroopan unioni pääsee niiden yli, ja se osoittaa, että parlamentti on vakavasti otettava ja vastuullinen lainsäätäjä ja kumppani talousuudistuksessa. Lissabonin prosessi on taas raiteillaan. Onnittelen varauksettomasti esittelijäämme von Wogauta ja suosittelen hänen mietintönsä hyväksymistä parlamentille.

Titford
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä mielenkiintoista on siinä ilmaistu huoli parlamentin oikeuksista. Yhtä mielenkiintoinen on vaatimus siitä, että valiokunta haluaa laajentaa tämän nopealiikkeisen alan demokraattista valvontaa. En kuitenkaan näe, että kukaan olisi huolissaan rahoituspalvelujen työntekijöistä tai asiakkaista, joita he palvelevat. Puhumatta pitempään mistään tietystä rahoituspalvelulainsäädäntöön liittyvästä seikasta, johon tässä mietinnössä viitataan, minun täytyy täyttää oma demokraattinen velvollisuuteni ja tuoda esiin se, että yhteisön lainsäädännön yhdistäminen tukehduttaa hitaasti mutta varmasti rahoitusyhteisön ja tekee kaupankäynnin lähes mahdottomaksi.
Äänestäjäni muistuttavat minua jatkuvasti siitä, että ne, joita vaikutukset eniten koskevat, ovat pienet ja riippumattomat rahoitusneuvojat. Sen seurausta on, että liiketoiminta keskittyy koko ajan yhä suuremmille yrityksille. Toisaalta en ole huomannut lehtiotsikoihin päässeiden rahoitusskandaalien vähentyneen. Itse asiassa tilanne näyttää olevan päinvastoin. Koska itse tunnen perinteen, jossa parlamentti on yksilöiden suojatoimien ja vapauksien takaaja, pidän tätä mietintöä taas yhtenä pyrkimyksenä yhteisön toimielinten vallan lisäämiseen ajattelematta ollenkaan sitä, mitä lainsäädännöllä pyritään saamaan aikaan. Komitea keskittyy teoreettisesti pohtimaan, kuinka monta enkeliä neulan kärjelle mahtuu tanssimaan, samalla kun ala vähitellen luhistuu. Tämä mielestäni pelkistää yhteisön olemuksen.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Bolkestein, jälleen kerran voimme todeta eurooppalaisen lainsäädäntömenettelyn puutteellisuuden, kuten myös kollega Huhne hetki sitten vahvisti.
Parlamentilla on tässä asiassa kaksi selkeää tavoitetta, jotka olivat vaarassa joutua vastakkain: ensimmäinen tavoite liittyy tarpeeseen vahvistaa parlamentin erittäin tärkeää ja selkeää roolia näissä kysymyksissä, toisin sanoen on varmistettava keskustelumme kohteena olevien normien mahdollisimman suuri demokraattinen oikeutus. Toiseksi on kiireesti ja mahdollisimman lyhyessä ajassa saatettava päätökseen rahoituspalveluja koskeva toimintaohjelma yhteisten rahoitusmarkkinoiden toteuttamiseksi.
Olemme pahasti jäljessä, ja sääntelytyön jatkuva paikkaaminen synnyttää esteitä, jotka aiheuttavat suuria kustannuksia Euroopan kansalaisille. Muistelkaamme vaikkapa eläkerahastoja, jotka oli pitkään sidottu eri jäsenvaltioissa protektionistisiin sääntöihin. Euroopan eläkerahastot ovat keskimäärin kuudennes Yhdysvaltain eläkerahastoista, ja niiden tuotto vastaa 60 prosenttia yhdysvaltalaisten rahastojen tuotosta. Tämä merkitsee suuria vaikeuksia eläkeläisille, säästäjille yleensä sekä taloudelliselle tehokkuudelle.
Nyt ratkaisee aika. Olemme pahasti jäljessä, joten toimielimemme asianmukaisen roolin vahvistamista koskeva tavoite on vastuullisesti suhteutettava tarpeeseen antaa vahva sysäys sisämarkkinoiden luomiseen.
Arvoisa puhemies, esittelijä von Wogau, kollega Berès, talous- ja raha-asioiden valiokunta sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ovat mielestäni onnistuneet löytämään tasapainon näiden vaatimusten välillä tarjoten meille hyvän välittömän ratkaisun sekä tien, jota voimme jatkaa tulevaisuudessa. Tämän vuoksi Italian radikaalit aikovat äänestää tämän toimenpiteen puolesta.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten monet jäsenet ovat sanoneet, komissio on käynyt tiiviisti keskusteluja niiden kanssa, jotka ovat olleet läheisesti mukana tämän asian käsittelyssä parlamentissa. Komissio pitää tätä asiaa erittäin tärkeänä, mikä näkyy siinä, että tänä aamuna paikalla on komission puheenjohtaja.
Monet eri jäsenet ovat tänään puhuneet enkeleistä joko enkeleiden sukupuolesta tai siitä, kuinka moni enkeli mahtuu tanssimaan neulan kärjellä. Saanen sanoa, että paholainen ilmaantuu nimenomaan yksityiskohtiin. Toivokaamme, että paholainen ja enkelit kompensoivat toisiaan ja että voimme tänä aamuna päästä tasapainoiseen kompromissiin. Joidenkin tänä aamuna puhuneiden jäsenten mukaan, esimerkiksi jäsen Méndez de Vigon mukaan, asia on todellakin näin. Hän sanoi, että tämä on hyvä päivä integraatiolle, ja esitti onnittelunsa esittelijälle. Haluan yhtyä näihin onnitteluihin komission puolesta. Haluaisin kiittää erittäin paljon jäsen von Wogauta ja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa tämän kompromissin laatimisesta. On aivan oikein, että komissio ilmaisee nämä tunteet.
Jäsen von Wogau aloitti viittaamalla Lissabonin Eurooppa-neuvoston ilmaisemaan Euroopan unionin tavoitteeseen, joka on Euroopan unionin tekeminen maailman kilpailukykyisimmäksi alueeksi, kuten kaikki tiedämme. Lamfalussyn komitean raporttia on myös tarkasteltava tässä valossa. Myös jäsen Berès viittasi Lissabonissa ilmaistuihin tavoitteisiin. Ne todellakin muodostavat kokonaisuuden, eikä minun tarvitse korostaa toivettamme antaa mahdollisimman paljon vauhtia ja kannustimia etenemisellemme kohti nykyistä parempaa kilpailukykyä. Toistan vielä kerran, että tämä keskustelu ja ne tulokset, joita sen pohjalta toivoakseni syntyy, ovat tärkeitä unionin taloudelliselle hyvinvoinnille.
Minun ei tarvitse selittää paroni Lamfalussyn asiantuntijakomitean raportin sisältöä ja sitä tapaa, jolla siinä viitataan täytäntöönpanotehtäviä tai toimeenpanoehdotuksia koskevaan komitologiamenettelyyn. Jäsen von Wogaun mietinnössä luetellaan saavutukset. Myös jäsen Corbett luetteli ne. Hän viittasi siihen, että komission mielestä perustamissopimuksen 202 artiklaa on muutettava seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa tässä onkin asian ydin. Parlamentti on usein painottanut minulle ja muille tarvetta olla yhdenvertainen neuvoston kanssa sille ja neuvostolle kuuluvassa toimeenpanoehdotusten käsittelyn valvonnassa. Komissio on tässä samaa mieltä ja näkee myös parlamentin tarpeen olla samalla viivalla neuvostoon nähden koko komitologiamenettelyssä.
Parlamentin kannalta komissio tietää sen tunteet ja mielipiteet on valitettavaa, ettei tämä ole tällä hetkellä mahdollista. 202 artikla on selvä: komitologiamenettely, johon päädyttiin kesäkuussa vuonna 1999 on myös selvä. Vaikka komissio ymmärtää parlamentin näkökannan ja on sanonut niin omassa hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassaan, se ei tällä hetkellä voi suostua parlamentin toiveisiin. Komission hallintotapaa koskeva valkoisessa kirjassa esitetty kanta on, että 202 artiklaa on muutettava. Komissio ei voi itse tehdä sitä; sellainen muutos on tehtävä seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa.
Jäsen Corbett mainitsi, että parlamentilla on nyt kolme kuukautta aikaa harkita komission esittämiä täytäntöönpanotoimia. Tässä asiassa parlamentti on täysin yhdenvertainen neuvoston kanssa, mikä on hyvä asia. Hän jatkoi sanomalla, että parlamentilla on nyt mahdollisuus esittää sisältöä koskeva vastalause. Aivan totta, sisältö koskee meitä kaikkia, ja parlamentilla on nyt sille kuuluva oikeus esittää näkökantojaan ja perustelujaan. Komissio on sanonut ottavansa mahdollisimman pitkälti huomioon parlamentin näkökannat. Tämän parlamentti haluaisi myöskin komission tekevän.
Jäsen Corbett puhui yhdenvertaisuudesta tämä on hieno sana , mutta yhdenvertaisuudesta kenen kanssa? Tietenkin neuvoston, tästähän koko keskustelussa on kyse, eikä kannata kieltää sellaista, mikä on kaikille selvää. Parlamentti haluaa yhdenvertaisuutta neuvoston kanssa: komissio on valmis myöntämään sen ja on samaa mieltä ja on sanonut niin julistuksissaan ja keskusteluissa.
Jäsen Corbett mainitsi raukeamislausekkeen, joka on toinen esimerkki parlamentin käytössä olevasta aseesta, joka varmistaa, että komissio ottaa täysin parlamentin toiveet huomioon. Raukeamislauseke tarkoittaa, että täytäntöönpanotoimien delegoiminen komissiolle kestää vain neljä vuotta. Sitä voidaan jatkaa komission aloitteesta, mutta se todellakin pakottaa komission raatamaan herkeämättä ja on siten voimakas ase parlamentille.
Sama pätee toiseenkin tekijään, jonka jäsen von Wogau mainitsi. Aloituspuheessaan jäsen von Wogau sanoi, että jos komissio ei pidä Prodin lausunnossa antamia lupauksia, niin ensi kerralla direktiivin tullessa käsiteltäväksi, parlamentti tietää, että se voi pitää komission kurissa. Komissio tietää tämän hyvin. Tämä on toinen tapa, jolla parlamentti voi tuoda omaa mielipidettään esiin voimakkaasti ja vakaumuksellisesti. Komission kannattaa siksi kuunnella tarkkaan tuota mielipidettä ja ottaa se huomioon mahdollisimman pitkälti.
Jäsen Corbettin viimeinen huomautus ennen toivetta saada julistus lisättyä pöytäkirjaan koski avoimuutta. Tänä aamuna komissio totesi ja minä totesin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle Randzio-Plathille 2. lokakuuta lähettämässäni kirjeessä, että komissio on erittäin halukas toteuttamaan käytännössä tuota avoimuutta.
Jäsen Titford sanoi, että ala romahtaisi. Minusta tuntuu, että tämä on runokieleen kuuluvaa liioittelua. Minä en ole saanut sitä vaikutelmaa, että ala olisi romahduksen partaalla. Kyllä, skandaaleja paljastuu ehkä kuitenkin vähemmän kuin muualla maailmassa , mutta sellaista elämä on. En usko, että puheenjohtaja Prodin aamulla tekemät ehdotukset saavat aikaan lisää skandaaleja. Itse asiassa ne auttavat hyvin välttämään niitä, ja siksi en voi yhtyä jäsen Titfordin mielipiteisiin.
Lopuksi palaan jäsen Méndez de Vigoon, joka sanoi, että nyt on hyvä päivä integraatiolle. Hän onnitteli esittelijä von Wogauta, ja niin minäkin teen. Haluan onnitella jäsen von Wogauta henkilökohtaisesti siitä, että tänään hän saa korkean ranskalaisen kunniamerkin, kunnialegioonan ritarimerkin. Komissio onnittelee häntä.

Minulla on mahdollisuus vastata lisäkysymyksiin myöhemmin keskustelun aikana, joten komission osuus loppuu nyt tähän.

Goebbels
Arvoisa puhemies, haluaisin kehottaa teitä kirjaamaan istuntomme pöytäkirjaan komission jäsen Bolkesteinin julkilausuman, sillä jos olen oikein ymmärtänyt, hän korjaa siinä komission puheenjohtaja Prodia eräässä tärkeässä seikassa. Hän toteaa, että "yhdenvertaisuudella" tarkoitetaan yhdenvertaisuutta parlamentin ja neuvoston välillä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen vastata nopeasti jäsen Goebbelsille? Puheenjohtajan ja minun puheenvuoroni välillä ei ole mitään ristiriitaa. Yhdenvertaisuudesta puhuttaessa tarkoitetaan yhdenvertaisuutta neuvoston kanssa, eikä kukaan ole koskaan muuta ajatellutkaan.

Puhemies
Arvoisat kollegat, jos luette puheenjohtaja Prodin aloituspuheenvuoron tekstin, näette, että tämä käsitys on sen sisällössä. Tuo puheenvuoro kirjataan pöytäkirjaan. Puheenvuorossa käsitellään asiaa, johon viitattiin.

Villiers
Arvoisa puhemies, brittikonservatiivien ja muiden PPE-DE-ryhmään kuuluvien puolesta haluaisin sanoa, että me tuemme voimakkaasti von Wogaun mietinnössä esitettyä ja Prodin tänä aamuna toistamaa kompromissia. Parlamentti on varmistanut merkittäviä avoimuutta, kuulemista ja valvontaa koskevia myönnytyksiä. Parlamentin esittelijää on onniteltava näiden varmistamisesta. Parlamentin on myös ilmaistava arvostuksensa komission jäsen Bolkesteinille ja hänen henkilöstölleen sekä komissiolle siitä, että ne ovat vastanneet näitä asioita koskeviin huoliimme. Jäsen von Wogau ansaitsee paljon kiitosta tästä tärkeästä asiasta käymiemme pitkien neuvottelujen viemisestä loppuun.
Me parlamentissa olemme omaksuneet käytännöllisen lähestymistavan. Tämä on käyttökelpoinen tilapäisratkaisu ennen vuonna 2004 tehtävää delegoituja valtuuksia koskevaa lopullista kokonaisratkaisua. Silloin parlamentti voisi ja sen myös pitäisi pyytää juridisesti sitovaa takaisinkutsumekanismia, mikä olisi toivottavaa, mutta valitettavasti ei sallittua nykyisten perustamissopimusten ja järjestelyjen mukaan. On erittäin tärkeää, että parlamentti tukee tätä kompromissia äänestyksessään tänään klo 12, koska ilman sitä me emme voi luoda integroituja rahoitusmarkkinoita emme vuonna 2004, 2005 tai emmekä milloinkaan. Nuo rahoitusmarkkinat eivät kiinnosta pelkästään pankkiireja, vaan ne voivat myös johtaa nykyistä halvempiin hintoihin ja laajempaan tuotevalikoimaan kuluttajille ja yrityksille, halvempiin lainoihin, parempiin tuottoihin säästäjille ja sijoittajille. Lisäksi niistä olisi paljon apua eläkepommin purkamisen aloittamisessa. Kaikki tämä tuo erittäin suurta hyötyä tavallisille ihmisille, jotka valitsivat meidät toimimaan puolestaan.
Tämän kompromissin hyväksyminen vie meidät merkittävästi lähemmäksi integroituja rahoitusmarkkinoita koskevaa tavoitettamme ja noiden hyötyjen jakamisesta tavallisille ihmisille kaikkialla Euroopan unionissa.

Randzio-Plath
, talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin korostaa voimakkaasti sitä, että Euroopan parlamentissa ei kukaan aliarvioi rahoitusmarkkinoiden merkitystä. Me kaikki tiedämme, kuinka tärkeää on, että saavutamme Yhdysvallat yhtenäisillä rahoitusmarkkinoilla pääoman tuottavuudessa. Toisaalta tiedämme senkin, että Euroopan rahoitusmarkkinat ovat yritysten lisäksi tärkeät niillekin, jotka ovat riippuvaisia kunnollisesta vanhuuseläkkeestä, jotka ovat siis riippuvaisia siitä kuluttajien näkökulmasta pienten eläkkeidensäkin vuoksi. Siksi parlamentilla on yhteispäätösmenettelyssä suuri vastuu oikeiden päätösten tekemisestä.
Tämänpäiväistä von Wogaun mietintöä, josta keskustelemme nyt, koskeva menettelytapa on erittäin arkaluonteinen. Esittelijä on pyrkinyt löytämään varovaisia sanamuotoja, jotta tämän lainsäädäntöprosessin kaikki herkkätunteiset osallistujat otettaisiin huomioon.
Haluaisin korostaa vielä kerran, että parlamentti, joka vaatii itselleen lisää oikeuksia yhteispäätösmenettelyssä, ei jätä niitä käyttämättä parlamentaarisessa lainsäädäntömenettelyssä, ja että von Wogaun mietinnön yhteydessä tänään aikaansaatu kompromissi ei muodosta ennakkopäätöstä siitä, että Euroopan parlamentti luopuu tästä oikeudellisesta asemasta.
Jos saamme tänään aikaan väliaikaisen järjestelyn sekundaarilainsäädäntöä varten, se tarkoittaa vain sitä, että parlamentti ei ole vielä saanut sekundaarilainsäädäntöä mukaan perustamissopimuksiin. Se on ollut tähän asti kiinni komissiosta. Haluan talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajana kiittää sydämellisesti komission jäsen Bolkesteinia siitä, että onnistuimme kuitenkin saamaan tämän sanamuodon komission ehdotuksena valkoiseen kirjaan hallintotapaa koskeneissa neuvotteluissamme, jotka olivat raskaita ja vaikeita. Tämä onnistuminen on yhteistyön tulosta. Nyt on saatava onnistuneeseen päätökseen vielä seuraava hallitustenvälinen konferenssi ja seuraava perustamissopimusten muutoskin. Se on varmasti erittäin tärkeää.
Kysymykseen ei ole kuitenkaan vieläkään vastattu, nimittäin siihen, minkälainen merkitys Lamfalussyn menetelmälle itse asiassa voidaan antaa koko lainsäädännössä, sillä kaikki se, mitä nyt kutsutaan tekniseksi, on usein poliittista. Parlamentti ei voi tyytyä puitelainsäädännön antajan rooliin, vaan meidän on edelleen säilytettävä itsellämme jokaisen kohdan, jokaisen yksityiskohdan, jokaisen kappaleen, jokaisen artiklan määrittelyoikeus. Me pidämme huolta siitä. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, me pidämme huolta siitäkin luulen, että se onkin teidän julkilausumanne ja komission jäsen Bolkesteinin julkilausuman jälkeen selvää , että Bolkesteinin valiokunnalle 2. lokakuuta osoittamasta kirjeestä tulee pöytäkirjan tulkitseva osa. Kolmas selvä asia on se, että komissio sitoutuu tämänpäiväisillä julkilausumillaan olemaan missään tapauksessa noudattamatta arvopaperikomitean suosituksia parlamentin määräenemmistöä vastaan Lamfalussyn menettelytapaa sovellettaessa. Tämä kävi tänään onneksi selvästi ilmi. Minusta me voimme sen tähden ryhtyä tällaiseen tasavertaiseen ja -arvoiseen yhteistyöhön erittäin optimistisina ja rakentavasti.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä von Wogauta, joka on tehnyt erittäin taitavaa työtä laatiessaan tämän vaikeaa asiaa käsittelevän mietinnön. Tähän asiaan on yritetty löytää ratkaisu jo pitkään, ja pidän ratkaisua erittäin myönteisenä asiana. Tämänpäiväiset neuvottelumme osoittavat yleisen pulmamme, toisin sanoen sen, että haluamme toisaalta olla tehokkaita ja toisaalta taata hyväksymämme lainsäädännön demokraattisen valvonnan. Tästä kysymyksestä, joka koskee toisaalta tehokkuutta ja toisaalta demokraattista valvontaa, on keskusteltava perusteellisesti tulevassa valmistelukunnassa.
Niitä meistä, jotka toivovat selkeitä, eurooppalaisia toimielimiä koskevia pelisääntöjä, arvostellaan usein omaan napaan tuijottamisesta ja valtaan keskittymisestä. Olen siitä todellakin täysin eri mieltä. Tanskassa - kotimaassani - kävimme hallitusmuotoa koskevaa kädenvääntöä, joka kesti vuodesta 1866 vuoteen 1901, jolloin parlamentarismi hyväksyttiin vihdoin demokratian perusperiaatteeksi. Sama prosessi on nyt käynnissä Euroopan tasolla. Olenkin sen vuoksi erittäin iloinen siitä, että EU on pystynyt saavuttamaan tuloksia, nimittäin tämän konkreettisen sopimuksen, vaikka kädenvääntö on edelleenkin kesken. Viittaan kuitenkin vielä kerran Tanskassa 130 vuotta sitten vallinneeseen tilanteeseen, jolloin koko poliittinen järjestelmä oli lähes toimintakyvytön tanskalaista hallitusmuotoa koskevan kädenväännön aikana. Olen sen vuoksi erittäin iloinen komission puheenjohtaja Prodin lausunnosta, jonka mukaan komissio hyväksyy tämän mietinnön sisällön, jonka on saatava Euroopan parlamentinkin laaja tuki. On kuitenkin ehdottoman tärkeää, että neuvosto hyväksyy sisällön lisäksi tämän mietinnön perussanoman. Useat neuvoston jäsenet pitivät pohjimmiltaan koko tätä asiaa hyödyttömänä asiana, jossa kyse on vain hankalasta parlamentista. Se ei pidä paikkansa. Kyse on lyhyesti sanottuna yhteisen eurooppalaisen lainsäädäntömme demokraattisesta valvonnasta.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, käsittelen lyhyesti viittä seikkaa.
Ensiksikin keskustelun tässä vaiheessa tosiseikat ovat jo kaikkien tiedossa. Täällä on kuvattu hyvin parlamentin, neuvoston ja komission myrskyisten suhteiden historiaa, ja jos ainoastaan hölmöt väittelevät tosiseikoista, kuten Lenin sanoi, en halua langeta kiusaukseen ja sanoa enempää tästä asiasta.
Toiseksi - sallinette minun esittää omaelämäkerrallisen huomautuksen - kuulun siihen espanjalaisten sukupolveen, joka tiedostaa hyvin parlamentin merkityksen demokratiassa. Olen lisäksi ollut Espanjan parlamentin jäsen. Tästä syystä olen ollut erittäin ilahtunut siitä, että jäsen Randzio-Plath puolustaa parlamentin oikeuksia.
Kolmanneksi - ja jatkan omaelämäkertaani - olen myös vannoutunut eurooppalainen ja täysin varma siitä, että samoin kuin eilen tarvittiin euroa, tänään tarvitaan välttämättä rakenneuudistuksia, ja erityistä huomiota on kiinnitettävä rahoituspalvelujen uudistukseen, jos haluamme Euroopan talouden olevan kilpailukykyinen.
Sovittelu - ja tämä on neljäs seikka - kahden tavoitteen välillä, joita ovat se, että asiat on tehtävä hyvin ja nopeasti, ja se, että prosessia on nopeutettava ja parlamentin oikeuksia kunnioitettava - on toteutettava täsmällisissä rajoissa, kuten jäsen Huhne on sanonut, nimittäin 202 artiklan rajoissa; kyseisen artiklan sanamuoto on puutteellinen, joten kannatamme sen uudistusta.
Lopuksi sanoisin, että Ranskan Kunnialegioonan tuore ritari Karl von Wogau on löytänyt tähän ongelmaan hyvän ratkaisun, jota parlamentti tukee. Toivon, että komissio osaa arvostaa parlamentin luottamuksen elettä komissiota ja neuvostoa kohtaan ja että se ei koskaan lankea kiusaukseen - komission jäsen Bolkestein nimittäin pitää latinasta - muuttaa par conditiota, koska loukattu rakastaja voi toimia odottamattomalla tavalla. Parlamentilla on valtuudet hioa tasoa 1 viimeiseen saakka, mikä viivästyttäisi prosessia. Parlamentti voisi loukattuna keskustella ehdotuksista liian myöhään, jolloin tekisimme toisin kuin meidän täytyy.
Tämä on mielestäni kaikille suuri päivä. Onnittelen Karl von Wogauta, komissiota ja neuvostoa ja toivon, että voimme Barcelonassa korjata sadon, jota olemme tänään alkaneet kylvää.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään on todellakin erittäin tärkeä päivä parlamentin roolin kannalta. Puheenjohtaja Prodin julkilausuman ansiosta on entistä selvempää, että komissio ja pidän sitä komission velvollisuutena ponnistelee todella sen hyväksi, että molemmat lainsäätäjäosapuolet toimivat todella tasavertaisesti. Minusta komission jäsen Bolkesteininkin julkilausumat ovat erityisen arvokkaita. Erityisesti jäsen Randzio-Plathin aloitteen ja toiminnan ansiosta saimme komission jäsen Bolkesteininkin vakuuttuneeksi, mikä ei ollut helppoa eikä etukäteen selvää. En usko komission jäsen Bolkesteinin muuttuneen nyt pirusta enkeliksi, sillä hän ei ollut meille aiemminkaan piru eikä ole nyt enkeli, mutta joka tapauksessa on tehty hyvää työtä. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, haluan esittää teillekin kunnioitukseni siitä, että selvititte tänään asiaa puheenjohtaja Prodin kanssa.
Ensinnäkin: minusta komissio antaa itselleen selkeän tehtävän, tasavertaisuuden luomisen lainsäädäntävallan käyttäjien välille, kuten puheenjohtaja Prodi asian esitti, tasapainoisten ja -arvoisten roolien luomisen molemmille lainsäädäntöelimille, neuvostolle ja parlamentille, ja lopulta niinkin, että 202 artiklaa muutetaan. Tämä on selkeä ja yksiselitteinen julkilausuma, ja me muistamme sen sellaisena tavallaan aina.
Toiseksi: rahoituspalvelujen yhteydessä annettavaan tasavertaiseen asemaan on konkreettisesti myönnytty. Oletan, että sama pätee muihinkin aloihin, että aikomuksena on komission jäsen Bolkesteinin kuvaaman oikeudellisen tilanteen rajoissa tehdä kaikki oikeudellisesti mahdollinen, jotta lainsäädäntövallan käyttäjillä olisi todella tasavertainen asema. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, minun on nimittäin tunnustettava, että se, mitä te kuvasitte, on oikeustila. Päättelen sanoistanne senkin, että tätä oikeustilaa ei käytetä hyväksi diskriminoinnin jatkamiseksi siihen asti, kunnes 202 artikla on muutettu, vaan että tällä välin on tehtävä kaikki mahdollinen todellisen sisällöllisen tasavertaisen aseman aikaansaamiseksi.
Kolmas kohta ja arvoisa puhemies, siinä käännyn teidänkin puoleenne koskee toimielinten välisen työryhmän luomista, jotta asioita voitaisiin valmistella riittävästi, aloite, jonka puheenjohtaja Prodikin on jo usein toistanut ja josta hän sai viimeksi neuvoston puheenjohtaja Aznarinkin vakuuttuneeksi: työryhmä on nyt todella perustettava. Arvoisa puhemies, minusta olisi oikein, jos tekin toimisitte puheenjohtajakokouksessa käytyjen yhteisten keskustelujen nojalla aloitteentekijänä, jotta saisimme aikaan, kuten on jo sanottu, puheenjohtaja Prodin ensimmäisenä ehdottama toimielinten välinen työryhmä. Tästä syystä tänään on tärkeä päivä, koska nyt vahvistetaan, että tunnustamme asiantuntijoiden tiedon ja kokemuksen, mutta tunnustamme samalla myös sen, että demokraattinen valvonta tarkoittaa sitä, että parlamentit päättävät lopulta politiikan tavoitteista.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensiksi onnitella kollegaamme von Wogauta hänen suurenmoisesta työstään tämän mietinnön parissa. Mietintö ja julkilausumat, joita niin komission puheenjohtaja Prodi kuin myös komission jäsen Bolkestein ovat antaneet mietinnön perusteella, poistavat esteitä prosessilta, joka on todellakin jarruttanut rahoitusalan sisämarkkinoiden toteuttamista koskevien hankkeiden ja ehdotusten käsittelyä, jonka olisimme toivoneet olleen nopeaa.
Siinä lyhyessä ajassa, joka minulla on jäljellä, haluaisin mainita nopeasti kaksi näkökohtaa. Ensiksikin prosessin tiellä olevien esteiden poistuttua on ryhdyttävä töihin, kuten tässä keskustelussa on tänään sanottu. Meidän on toisin sanoen toteutettava 42 direktiiviä, joita on kaavailtu vuodeksi 2003 pääomamarkkinoita varten ja vuodeksi 2005 rahoituspalveluja varten.
Haluaisin toiseksi muistuttaa, että Euroopan parlamentti ei ole koskaan asettanut esteitä, kun sitä on pyydetty työskentelemään nopeasti ja tekemään yhteistyötä esimerkiksi sellaisten tärkeiden hankkeiden ja asioiden toteuttamiseksi kuin euron käyttöönotto tai Euroopan sisämarkkinat, jotka ovat olleet erittäin tärkeitä saavutuksia Euroopan rakentamisessa. Komissio ei ole yleensä asettanut esteitä eikä liioin parlamentti, ja jos esteitä on joskus ollut, niitä on ollut neuvostossa. Itse kunkin olisi siis täytettävä velvollisuutensa.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ilmaista kantani aiheeseen seitsemän kohdan avulla. Ensinnäkin: haluan onnitella ja kiittää esittelijää, onnitella mietinnöstä ja siitä eleestä, että hän oli yhteydessä eri valiokuntiin ja toimielimiin, jotta saisi yhteisen tavoitteen taas toteutumaan. Tässä tapauksessa enkelin sukupuolta koskevaan kysymykseen on saatu vastaus: tässä tapauksessa parlamentaarinen enkeli oli miespuolinen, nimittäin Karl von Wogau.
Toiseksi haluan kiittää häntä tänään vielä hänen erinomaisesta ja yhteisön hyvään pyrkivästä toiminnastaan talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, jonka hän on jättänyt useiden vuosikymmenten työn jälkeen ja johon hän - ja kuten tämä mietintö osoittaa, kaikkiin muihinkin valiokuntiin, joissa hän työskentelee - on tuonut valtavan kokemuksensa ja talouspoliittisen tietonsa. Kiitos, Karl!
Toinen kohtani koskee sitä, että meidän on - ja se on kai kiistatonta - kiihdytettävä Lissabonin prosessia, eikä vain sen vuoksi, mutta senkin vuoksi meidän on mahdollisimman pian luotava yhdentyneet arvopaperimarkkinat.
Sen, joka haluaa luoda ne - tämä on kolmas kohtani -, on toteutettava kaikki tarvittavat toimet päätöksentekomenettelyn tehokkuuden lisäämiseksi ja lainsäädäntömenettelyn nopeuttamiseksi. Siksi tämä mietintö on laadittu, ja siksi on laadittu myös Lamfalussyn komitean raportti.
Haluaisin vain päästä eroon yhdestä ristiriidasta. Menettelyn nopeuttamisen ja tehokkuuden lisäyksen ja Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyyn osallistumisen välillä ei ole ristiriitaa. Ristiriita vallitsee 202 artiklan ja yhteispäätösmenettelyn välillä; siksi artiklaa on muutettava. Siksi en odota pelkästään sitä, että yhteispäätöstä, tiedottamista ja avoimuutta kunnioitetaan, kuten asia komission kertomusten useimmissa käännöksissä on esitetty, vaan odotan, että pyrimme aktiivisesti kaikin tavoin siihen, että tämä parlamentarismin perusoikeus ja avoimuuden ja tiedottamisen edellytys toteutuisi entistä paremmin. Tämä mietintö on tärkeä askel sen mahdollistamisessa.
Tässä yhteydessä haluan viitata mietinnön 5 kohtaan - minun ei tarvitse selittää sitä - ja kahteen syyhyn, joiden vuoksi olemme niin epäluuloisia. Muistutan siitä, että komissio esitteli lokakuussa 2000 kertomuksen yksityisistä eläkerahastoista, että parlamentti hyväksyi sen heinäkuussa 460 äänellä, mutta että neuvosto ei ole tähän päivään mennessä vahvistanut yhteistä kantaa. Muistutan eurooppayhtiöstä, jonka sisällöstä olemme yksimielisiä, mutta muodosta emme laisinkaan, koska me toimimme 95 artiklan nojalla ja neuvosto yksinkertaisesti hylkäsi Nizzassa yhteispäätösmenettelyn muodostaman oikeusperustan. Siksi olemme niin epäluuloisia.
Viimeinen kohtani: arvoisa komission puheenjohtaja, tässä yhteydessä haluaisin viitata siihen lauseeseenne, että mietintö on niin tärkeä käteiseuron käyttöönoton vuoksi ja että mietintö auttaa säilyttämään pääomamarkkinat vahvoina ja vakaina. Siksi en ymmärrä ollenkaan, miten eräs komissionne jäsen voi arvostella eräässä saksalaisessa lehdessä päätöstänne Saksalle annettavasta varoituksesta ja oikeastaan sanoutua irti siitä. Haluaisin selityksen siihenkin, sillä vakaussopimus ja sen noudattaminen vaikuttavat euron uskottavuuteen ja ovat edellytyksenä sille, että kansalaiset luottavat euroon. Varoitus on siksi mielestäni tarpeen, koska emme saa erotella maita, vaan meidän on ponnisteltava kaikkemme, jotta vakaussopimusta sovelletaan kaikkiin tasapuolisesti ja täysipainoisesti. Se, joka ei noudata sitä, vaarantaa vakaussopimuksen uskottavuuden ja luottamuksen euroon!

Goebbels
Arvoisa puhemies, kollegamme von Wogau on laatinut erinomaisen mietinnön. Komission puheenjohtaja Prodin vastaus ei sitä vastoin ole täysin tyydyttävä, koska hän ilmaisee itseään epäselvästi tärkeässä asiassa, nimittäin neuvoston ja parlamentin välisiä yhdenvertaisia oikeuksia koskevassa kysymyksessä.
Prodi sanoo julkilausumassaan, että komissio muistuttaa poliittisesta tahdostaan pyrkiä siihen, että Euroopan parlamenttia kohdellaan yhdenvertaisesti. Yhdenvertaisesti kehen ja mihin nähden? Komission jäsen Bolkestein muistutti meitä siitä, ettei keskustelua pidä käydä tyhjänpäiväisyyksistä vaan että yhdenvertaisuus tarkoittaa luonnollisesti parlamentin ja neuvoston välistä yhdenvertaisuutta. Samaan aikaan Bolkestein varoittaa meitä siitä, ettei komissio voi meille tuota yhdenvertaisuutta taata. Miksei Prodi sitten tarkentanut ja sanonut "yhdenvertainen kohtelu neuvoston kanssa"?
Arvoisa puhemies, olen markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin esittelijä Euroopan parlamentissa. Minun on siis nyt jätettävä tarkistus, jonka pääasiallisena tarkoituksena on antaa komissiolle mahdollisuus tehdä teknisiä muutoksia tuohon direktiiviin ja antaa parlamentille kolme kuukautta aikaa käsitellä niitä. Jos parlamentti ei tässä ajassa ole hyväksynyt päätöslauselmaa, jossa se toteaa, että esitetyt tekniset muutokset ylittävät direktiivissä tarkoitetut valtuudet, komissio lyö lukkoon toimenpiteensä. So far, so good! Päinvastaisessa tapauksessa minun olisi todettava, että "komissio aikoo pyrkiä siihen, että Euroopan parlamenttia kohdellaan yhdenvertaisesti".
Arvoisa puhemies, kenestä tässä nyt tehdään pilaa? Voidaanko parlamentille todella ehdottaa tällaista tekstiä? Komission on mielestäni ryhdyttävä kunnioittamaan parlamentin hyväksymiä päätöslauselmia. Arvoisa puhemies, kyse on yksinkertaisesti demokratiasta.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, vaikka puheaikaa on vain kaksi minuuttia, tämän lauseen on oltava alussa: arvoisa komissio, parlamentti pitää nyt sitovana, että komission julkilausumassa lähdetään yhteispäätösmenettelyn hengen mukaisesti neuvoston ja parlamentin tasavertaisista rooleista Lamfalussyn ehdottamassa menettelytavassa. Mitä me nyt olemme tekemässä? Minusta ja tämä on todella tärkeä tilanne uuden Euroopan unionin muodostamisessa me olemme saaneet määriteltyä paperin, värikynät ja arkkitehdit ja sisäänkäynnit, sen, milloin mitäkin saa tehdä matkalla yhtenäisiin rahoituspalveluihin. Me emme saa kuitenkaan unohtaa sitä, miltä rakennus näyttää, koska kyseessä on yksi tärkeimmistä Euroopan unionin rakennuksista. Tämän parlamentin, komission ja neuvoston voimainkoetuksen jälkeen on nyt kyse siitä, mitä me haluamme saada aikaan. Se on seuraava vaihe samoin kuin se, mitä me odotamme parlamentissa.
Me odotamme, että rahoituspalvelujen yhtenäistämisen yhteydessä ei päädytä suureen ongelmaan kuluttajille tiedottamisessa. Odotamme siis, että tieto ei maiden rajojen yli tasa-arvoisesti tarjottuna virtaa kuluttajille videoelokuvien tavoin, niin että kuluttajat saavat yliannoksen näitä kuvia mutta liian vähän tietoa. Lisäksi toivomme tietysti estävämme sen, mitä suuryritykset haluavat, nimittäin markkinoiden liiallisen keskittymisen, niin että tarjonnan määrittelevät todellisuudessa vain kaksi tai kolme toimijaa. Kun vakuutusyhtiö Allianz kertoo keskittyvänsä vain sellaisille markkinoille, joilla se kuuluu kolmen suurimman joukkoon, siitä syntyy kansainvälisesti itseään toteuttava ennuste.
Kolmantena ongelmana on sijoittajien muuttuminen epävarmoiksi. Me toteutamme tämän aikana, jolloin vain 65 prosenttia ihmisistä, jotka sijoittavat Saksassa osakkeisiin, kertovat jatkavansa sijoittamista. Elämme aikaa, jolloin suuret eläkesijoitukset ovat romahtaneet USA:ssa on syntynyt raunioita. Niin ei saa käydä Euroopassa. Siihen on nyt vastattava sisällöllisesti. Jos USA:n kaltainen epätasa-arvo leviää nyt lopulta Eurooppaan, olemme epäonnistuneet Euroopassa.

Prodi
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää ja kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän erinomaiseen keskusteluun äärimmäisen tärkeästä aiheesta, keskusteluun sekä erityisestä kysymyksestä että etenkin siitä symbolisesta arvosta ja yhteisistä tehtävistä, joista meidän on kannettava vastuu tulevaisuudessa.
Me kaikki tiedämme ja ymmärrämme, että on otettava huomioon nykyään vallitseva vaikea ja kenties riittämätön poliittisinstitutionaalinen tasapaino, mutta olemme tietoisia myös siitä, että valmistelukunnassa käynnistettävä keskustelu avaa laajat mahdollisuudet jatkaa keskusteluja aiheesta. Komissio on tänään antanut sitoumuksensa - eikä se olisi voinut enempää tehdäkään - hetki sitten lukemani julkilausuman muodossa, mutta huomenna se sitoutuu työskentelemään parlamentin kanssa, jotta sen oikeutetut institutionaaliset oikeudet saisivat täysivaltaisen tunnustuksen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Randzio-Plath on kiinnittänyt huomiotamme rahoitusmarkkinoiden tärkeyteen, ja komissio on täysin samaa mieltä hänen kanssaan tässä asiassa. Hän sanoi näin korostaakseen jäsen von Wogaun mietinnön tärkeyttä, ja myös tässä komissio jakaa jäsen Randzio-Plathin mielipiteen.
Jäsen Villiers oli asian ytimessä sanomalla, että kompromissi on välttämätön, ja juuri siitä me tänä aamuna keskustelemme, koska takaisinkutsuvaihtoehto ei ole sallittu sopimuksen ja komitologiamenettelyn mukaan. Tämä on aivan oikein. Jäsen Villiers jatkoi sanomalla, että puhumme tavallisille ihmisille tulevista hyödyistä. Myös tässä komissio on täysin samaa mieltä. Onneksi asumme Euroopan unionissa, missä yhä useammat tavalliset ihmiset omistavat osakkeita, ja tänään olemme luomassa sääntelypuitteita tavallisten ihmisten edun turvaamiseksi. Olen erittäin iloinen voidessani sanoa, että edistymme tässä työssä hyvin.
Mikäli ymmärsin jäsen Randzio-Plathia oikein, hänen tulkintansa merkitsee sitä, että komissio ei vastusta parlamentin yksinkertaista enemmistöä. Sanomatta suoraan hän viittaa "aerosolijulistukseen", jonka komissio lisäsi komitologiapäätöksen liitteeksi kesäkuussa 1999. Jos hän tarkoitti tätä tämä ei ole ensimmäinen kerta kun jäsen Randzio-Plath ja minä keskustelemme tästä asiasta , niin tämä ei ole komissiolle mahdollista, koska se ei ole sopusoinnussa komitologiapäätöksen tai 202 artiklan kanssa.
Haluaisin käsitellä jäsen Goebbelsin puhetta. Hän sanoi, että komission olisi kunnioitettava parlamentin päätöslauselmia. Komissio kyllä kunnioittaa parlamentin päätöslauselmia. Lisäksi komissio on sanonut, että se ottaa parlamentin kannan täysin huomioon. Mitä jäsen Goebbels voi enää muuta toivoa? Haluaisin lisätä vielä, että komissio kunnioittaa parlamentin päätöslauselmia, mutta vielä enemmän perustamissopimusta. Komissio kunnioittaa enemmän myös sovittua komitologiamenettelyä. Komissio kunnioittaa monia eri asioita, mutta perustamissopimuksen muodollisuudet sitovat sitä, ja se toivoo, että sen sanoja tulkittaisiin sillä tavalla.
Jäsen Goebbels viittasi myös sanaan "yhdenvertaisuus". Komissio on hyvin selvästi osoittanut myötämielisyyttä parlamentin 202 artiklaa koskevaa asennetta kohtaan. Tämän se on ilmaissut mustana valkoisella komitologiaa koskevassa valkoisessa kirjassa. Komissio jatkaa työskentelyä tuolta pohjalta tätä komission puheenjohtaja Prodi tarkoitti, kun hän sanoi, että komissio jatkaa työtä tuolta pohjalta kunnioittaen täysin olemassa olevaa toimielinten välistä tasapainoa, ja että komissio kohtelee parlamenttia ja neuvostoa samanarvoisesti. Loppujen lopuksi voimme saavuttaa tämän tavoitteen vasta seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa, joka toivottavasti alkaa vuonna 2004.
Koska tämä asia on lähellä parlamentin jäsenten sydäntä, saanen lopettaa tiivistämällä parlamentin suojamekanismit seitsemään kohtaan. Ensiksi delegoitujen valtuuksien laajuudesta päätetään yhteispäätösmenettelyllä. Toiseksi pidetään täysin avoin prosessi, jossa on mukana markkinatoimijoiden ryhmä, joka toimii EU:n arvopaperisääntelykomitean rinnalla. Kolmanneksi tämä vastauksena jäsen Huhnen erityispyyntöön parlamentissa on raukeamislauseke, joka rajoittaa delegoitujen valtuuksien määräajan neljään vuoteen kunkin säädöksen hyväksymisen jälkeen. Neljänneksi kuten olen muutaman kerran tänä aamuna maininnut, komissio ottaa erittäin hyvin huomioon parlamentin kannan ja sen kaikki päätöslauselmat tämä jäsen Goebbelsille , joissa todetaan komission ylittäneen valtuutensa. Viidenneksi komissio tukee 202 artiklan muuttamista seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Kuudenneksi vuonna 2004 on täysi ja avoin tarkistus ja toivomme, että toimielinten välinen seurantaryhmä varmistaa, että kaikki täyttävät Lamfalussyn prosessiin liittyvät sitoumuksensa. Seitsemänneksi ja viimeiseksi: jos komissio ei kunnioita sitoumuksiaan, parlamentti ei myönnä sille enää delegoituja valtuuksia tulevaisuudessa. Itse asiassa parlamentti saa äänensä selvästi kuuluviin, ja komission on pakko kuunnella sitä.
Haluaisin kiittää esittelijää ja parlamentin jäseniä rakentavasta asenteesta. Jäsen Randzio-Plath sanoi muutaman ystävällisen sanan minullekin. Saanen vastavuoroisesti sanoa, että keskustelut talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajan kanssa ovat aina mielestäni olleet erittäin hedelmällisiä, ystävällisiä ja toivoakseni loppujen lopuksi myös rakentavia.

Goebbels
Arvoisa puhemies, sallinette minun esittää lyhyen kysymyksen komission jäsen Bolkesteinille. Mihin EY:n perustamissopimuksen artiklaan perustuu komission Tukholmassa tekemä lupaus olla vastustamatta neuvostossa vallalla olevaa kantaa?

Bolkestein
Arvoisa puhemies, jäsenet Goebbels ja Randzio-Plath ovat molemmat täysin tietoisia vastauksesta. He tietävät, että kun komitologiamenettelystä päätettiin puolessa välissä vuotta 1999, komissio antoi yksipuolisen julistuksen, joka tunnetaan nimellä "aerosolijulistus", joka annettiin ns. contre-filet-turvaverkkomenettelyn, toisen menettelyvälineen, vastikkeeksi. Komissio ja neuvosto hyväksyivät sen, että contre-filet-menettely häviäisi ja että sen tilalle tulisi tämä yksipuolinen julistus, joka viittasi paljon aikaisempaan tapaukseen, joka liittyi eläinlääkintäasioihin. Tästä syystä komission yksipuolisessa julistuksessa mainittiin erityisen arkaluonteiset tapaukset, koska eläinlääkintätilanne 1980-luvulla liittyi ihmisten terveyteen. Julistuksessa sanottiin taas korvaukseksi contre-filet-menettelystä , että komissio ei vastustaisi neuvoston enemmistön kantaa, vaan säilyttäisi siten status quon ja toisi samalla asiat tarkempaan tarkasteluun.
Siksi Tukholman päätöslauselma ei lisää mitään uutta siihen, mitä oli jo valmiina komitologiamenettelyn aikana, koska samat sanat ipsissima verba , jotka olivat komission julistuksessa kesäkuussa 1991, ilmestyvät uudelleen Eurooppa-neuvoston päätöslauselmassa. Asiat ovat siis pääosin pysyneet ennallaan.
Jos jäsen Goebbels kysyy, mihin artiklaan tämä perustuu, niin vastaus on 202 ja 211 artiklaan.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, on olemassa laadullinen muutos, nimittäin Amsterdamin sopimuksen astuminen voimaan. Minusta se osoittaa, kuinka tärkeäksi perustamissopimuksiin perustuva sekundaarilainsäädäntö todella muuttuu. Haluaisin vain esittää kysymyksen: onko komissio nyt vihdoinkin valmis antamaan ainakin Euroopan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle, talous- ja raha-asiain valiokunnalle, tarkkailijan aseman arvopaperikomiteassa ja kutsumaan valiokunnan säännöllisesti komitean kokouksiin?

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, niin paljon kuin komissio haluaisikin päästä lopulliseen ja myönteiseen sopimukseen parlamentin kanssa, on tässä erityiskysymyksessä kuitenkin todettava, että komissio ei voi olla samaa mieltä jäsen Randzio-Plathin kanssa, koska parlamentin tarkkailijan läsnäolo arvopaperikomiteassa ei olisi yhdenmukaista normaalien perustuslakiin liittyvien periaatteiden kanssa. Kuten jäsen Randzio-Plath sanoo, seurauksena olisi toimeenpanovallan ja lainsäädäntövallan sekoittaminen, ja tästä syystä komissio ei voi olla samaa mieltä talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajan kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenne ja valmisteverokannat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Katiforisin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan toinen mietintö (Á5-0016/2002) valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja valmisteverokannoista.

Katiforis
. (EL) Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät kollegat, perustamissopimuksen 93 artiklan mukaan valmisteveroja on pyrittävä yhdenmukaistamaan. Parlamentin rooli on tässä prosessissa neuvoa-antava, ja perustamissopimuksen tavoitteena on verotuksen yhdenmukaistamisen edistäminen. Verotuksen yhdenmukaistaminen on välttämätöntä sisämarkkinoiden luomiseksi ja niiden toiminnalle. Sisämarkkinoita koskevat määräajat määritellään 14 artiklassa, joka ei enää pitkään aikaan - joulukuusta 1992 lähtien - ole ollut voimassa. Sisämarkkinat eivät kuitenkaan toimi täysin moitteettomasti, ja siksi komission ensimmäisessä ehdotuksessa tähdättiinkin 93 artiklan tavoitteiden toteuttamiseen. Näihin tavoitteisiin pitää luonnollisesti yhtyä, sillä ne on otettu suoraan perustamissopimuksesta.
Koska parlamentin rooli on tässä asiassa neuvoa-antava, on neuvosto painostanut parlamenttia kiireellisesti määrittelemään kantansa. Myös komissio on painostanut parlamenttia ja vedonnut siihen, että neuvostossa asiasta on jo yksimielisesti sovittu, joten parlamentille ei jää muuta vaihtoehtoa kuin hyväksyä komissiossa ja neuvostossa tehdyt poliittiset päätökset ja allekirjoittaa ne. Tällainen tapa hoitaa asioita parlamentin kanssa on mielestäni epäonnistunut, varsinkin komission kannalta. Tilannetta voidaan verrata siihen, että parlamenttia vaadittaisiin allekirjoittamaan valmis päätös, ilman vähäisintäkään osallisuutta päätöksentekoon. Arvoisa komission jäsen, emme ole täällä allekirjoittaaksemme valmiiksi laadittuja asiakirjoja. Toivoisin myös, ettei neuvoston esittämä pyyntö kiireellisestä käsittelystä jäisi pelkkien pakollisten muodollisuuksien noudattamiseksi, vaan että parlamentin kanta otettaisiin vakavasti huomioon. Voin vakuuttaa, että parlamentin kanta on esitetty neuvostolle suuren harkinnan jälkeen.
Arvoisa puhemies, komission edellinen ehdotus hylättiin jo aiemmin parlamentissa suurella äänten enemmistöllä. Ehdotuksen ydinajatuksena oli määrätä jokaista 1000 savuketta kohti 70 euron suuruinen kiinteä vähimmäissumma, jota sovellettaisiin rinnakkain 57 prosentin kiinteän suhteellisen vähimmäisvalmisteveron kanssa. Tämä vero lasketaan kysytyimmän savukemerkin mukaan. En tässä käsittele tarkemmin tämän veron laskennallisia yksityiskohtia.
Parlamentti hylkäsi ehdotuksen seuraavin perustein: Ensinnäkin, kiinteän vähimmäissumman soveltaminen luo pienille ja keskisuurille tupakkayhtiöille erityisen vaikean kilpailuasetelman. Oletetaan, että pieni tupakkayhtiö onnistuisi hintoja laskemalla tarjoamaan markkinoilla kysytyimmän savukemerkin. Tällöin se törmäisi välittömästi yhtiön tuotantohinnoista riippumattomaan korkeaan kiinteään valmisteveroon. Näin se joutuisi huonompaan kilpailuasemaan suuriin tupakkayhtiöihin verrattuna. Toiseksi, komission esitys johtaisi välittömään hintojen nousuun eteläeurooppalaisissa jäsenvaltioissa, joissa kansantulo on alempi kuin pohjoiseurooppalaisissa jäsenvaltioissa, Euroopan ydinalueella. Verotuksen yhdenmukaistaminen - siinä määrin kuin se onnistuisi - hoidettaisiin hintoja korottamalla. Parlamentti on todellakin pyytänyt aiemmin tällaista verotuksen yhdenmukaistamista, mutta viimeisin äänestys osoitti, että vaaleissa valitun uuden parlamentin kanta oli toinen. Arvoisa komission jäsen, on vielä sanottava, että vuosien 1996 ja 1999 mietintöjen esittelijät äänestivät komission ehdotusta vastaan.
Parlamentissa ollaan uskoakseni vakuuttuneita siitä, että jatkuvat savukkeiden hinnankorotukset eivät ole tarkoituksenmukaisia. Olen samaa mieltä tupakoinnin rajoittamisen tärkeydestä, mutta hinnankorotuksilla hillitään ainoastaan laillista tupakointia. Sen sijaan niillä kannustetaan savukkeiden salakuljetusta, joka on joissakin jäsenvaltioissa saavuttanut huolestuttavat mittasuhteet. Sitä paitsi jos komission ehdotus toteutuisi, nousisivat hinnat ehdokasvaltioissa täysin epärealistiselle tasolle, vaihdellen 200 prosentista 400 prosenttiin. Komission aiempi ehdotus, joka itse asiassa on neuvostossa solmitun poliittisen sopimuksen perusta, ei näin ollen täytä 93 artiklan tavoitetta, sillä sisämarkkinoiden vahvistamisen sijasta sitä soveltamalla voidaan helposti aiheuttaa markkinahäiriöitä.
Kun komissio ja neuvosto kuitenkin aiheettomasti pitäytyvät alkuperäisessä kannassaan, pyysi talous- ja raha-asioiden valiokunta minua laatimaan asiasta kompromissiehdotuksen. Ehdotus on seuraava: Neuvosto voi hyväksyä komission alkuperäiset ajatukset. Parlamentti ei enää asetu vastustamaan niitä. Parlamentti vaatii kuitenkin myös rinnakkaisen vaihtoehdon luomista verotuksen yhdenmukaistamiseksi. Tämä vaihtoehto perustuu siihen, että yhdistetään 57 prosentin vähimmäisvalmistevero 15 prosentin vähimmäisarvonlisäveroon. Soveltamalla matemaattista kaavaa päädymme yhdenmukaistettuun 71 prosentin kokonaisverotasoon. Näin siis esitetään kahden verotusmenetelmän luomista ja sitä, että jäsenvaltiot päättävät, kumman verotusmenetelmän ne valitsevat.
Tämän ratkaisun edut ovat seuraavat: Esityksellä ei ensinnäkään aiheuteta hinnankorotuksia, jotka vaikuttaisivat syrjäyttävästi joidenkin eteläeurooppalaisten jäsenvaltioiden teollisuuteen. Ehdotus on - kuten jo mainitsin - merkityksellinen myös ehdokasvaltioille. Toiseksi, ehdotuksen avulla edistetään hintojen yhdenmukaistamista, sillä pelkästään 57 prosentin vähimmäisvalmisteveroa soveltamalla saavutettiin hintojen lähentyminen, kun aiemmin arvonlisävero oli heilahduksia aiheuttava tekijä. Parlamentin uudessa veroehdotuksessa yhdenmukaistamista tuetaan näin ollen enemmän kuin komission ehdotuksessa. Kolmanneksi, ehdotuksessa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus suojella pieniä ja keskisuuria yrityksiä kiinteän veron soveltamisen aiheuttamalta kilpailun vääristymiseltä. Kaikki nämä toimet, koska ne eivät painota savukkeiden hinnankorotuksia, ehkäisevät salakuljetusta.
Neuvoston on mielestäni osoitettava rohkeutta ja mielikuvitusta sekä myönnettävä, että käytössä on kaksi verotusjärjestelmää, joita koskeva lopullinen päätös jää jäsenvaltioille. Olen vakuuttunut siitä, että uuden veroehdotuksen - jonka uskon kollegoitteni hyväksyvän - edut ovat niin suuret, että se nousee jäsenvaltioissa vallitsevaksi verotusmalliksi, ja hyvin pian jäsenvaltioissa sovelletaan vain yhtä yhdenmukaistettua verotusmallia.
Arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston edustajat, lopuksi saanen sanoa, että myös minä toivon tupakointia rajoitettavan. En kuitenkaan usko, että tämä tavoite saavutetaan jatkuvien hinnankorotusten avulla. Savukkeet ovat jo nyt hyvin kalliita Euroopassa, eikä tupakointi siitä huolimatta näytä rajoittuvan. Siksi vastustan kollegoitteni tarkistuksia, joilla pyritään tukemaan tupakoinnin vastaisia valistuskampanjoita hinnankorotusten avulla. Hintoja säätelemällä ei mielestäni voida saavuttaa kaikkea. Sillä voidaan saavuttaa paljon, muttei kaikkea, ja siksi vastustan näitä ehdotuksia. Tämä on parlamentin esittämä kompromissiratkaisu, ja pyydän komissiota ja neuvostoa ottamaan sen vakavasti huomioon, ilman että sitä tarkasteltaisiin pelkkänä muodollisuutena, sillä tällainen näkökanta loukkaisi parlamenttia.

Honeyball
Arvoisa puhemies, valitettavasti minun on oltava hiukan eri mieltä kuin kollegani Katiforis. Puhun erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan PSE-ryhmän valtuuskunnan puolesta, kun sanon, että me emme tue tätä mietintöä monista niistä syistä, jotka jäsen Katiforis jo luetteli. Emme hyväksy sitä väitettä, että hinnalla ei olisi mitään merkitystä poltettujen savukkeiden määrään. Itse asiassa minulla on tässä lukuja Yhdistyneestä kuningaskunnasta, jotka osoittavat, että 10 prosentin kasvu savukkeiden hinnassa johtaa 4 prosentin laskuun kulutuksessa. On siis olemassa yhteys tupakoinnin hinnan ja tupakoinnin toteutuneen määrän välillä. Tämän näkökannan Yhdistyneen kuningaskunnan PSE-ryhmän valtuuskunta pyrkii saamaan hyväksytyksi, erityisesti silloin kun se liittyy tarkistuksiin 2 ja 3, jotka koskevat valmisteveron alentamista alkuperäisessä mietinnössä määritettyä alhaisemmaksi.
On tärkeää, että parlamentti äänestää tätä mietintöä vastaan, koska aivan äskettäin hyväksyimme tupakkadirektiivin, jossa tartuttiin useisiin kansanterveydellisiin toimiin tupakoinnin vähentämiseksi. Siksi tuntuu epäjohdonmukaiselta hyväksyä tämä mietintö, jossa pyritään hyväksymään toimia ja muodostamaan mielipiteitä, jotka jossain määrin ovat kansanterveyden nimissä toteutettavien toimien vastaisia. Tämä ei tarkoita, ettemmekö ymmärtäisi ehdokasvaltioita ja pieniä ja keskisuuria tupakantuottajia koskevia kysymyksiä. On valitettavaa, jos tätä mietintöä vastaan äänestäminen vaikuttaa niihin, emmekä haluaisi niin käyvän. Kun puhumme tupakasta, puhumme kuitenkin tuotteesta, joka on haitallinen terveydelle kaikkialla maailmassa. Tämä on tärkein perustelu. Tämä asia koskee terveyttä pikemminkin kuin tuotantoa tai verojen yhdenmukaistamista, vaikkakin hyväksymme jälkimmäisen periaatteena. Minun täytyy selittää kantaamme ja sanoa, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan PSE-valtuuskunta myöhemmin tänään äänestää tätä mietintöä vastaan.

Maaten
Arvoisa puhemies, meillekin on selvää, että entistä korkeammat hinnat johtavat tupakkatuotteiden käytön vähenemiseen, varsinkin savukkeiden ja leikatun tupakan kohdalla. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ruotsin tilanne viittaa tähän suuntaan, sillä näissä maissa valmisteverot ovat hyvin korkeat ja käyttö verrattain vähäistä, ja samaan viittaa myös maailmanpankin selvitys. Euroopan parlamentti on aikaisemmin vuosina 1996 ja 1997 antanut kaksi päätöslauselmaa, joissa se ei jätä mitään sijaa epäilylle: parlamentti toivoo tupakan hintoja yhdenmukaistettavan ylöspäin entistä korkeampien valmisteverojen kautta. Kuten komissio ehdottaa perusteluissaan, savukkeiden uuden valmisteveron vähimmäismäärä euroissa perustuu jäsenvaltioiden verojen keskimääräiseen tuottoon, joka on 90 euroa 1000 savuketta kohti ja joka alennettiin sittemmin 70 euroon 1000 savuketta kohti, jotta jäsenvaltioiden enemmistö ei olisi joutunut korottamaan verokantoja. Tässä yhteydessä mainitsemisen arvoista on, että valmisteverojen tuotto on yhdeksässä jäsenvaltiossa jopa yli 70 euroa 1000 savuketta kohti. Siksi ryhmäni ei kannata veron lisäalennuksia.
Komission jäsen Bolkesteinin ehdotus merkitsee meidän mielestämme suurta edistysaskelta nykytilanteeseen verrattuna. Bolkestein puhui jo pari kuukautta sitten käydyssä aikaisemmassa keskustelussa terveysnäkökohdista. Haluaisimme nostaa nämä näkökohdat vielä selvemmin esiin. Olemme tehneet joukon tarkistuksia, myös yhteistyössä jäsen Bloklandin kanssa. Ensisijaisesti tuemme alv:tä koskevaa kysymystä, josta esittelijäkin on tehnyt ehdotuksia. Toiseksi olemme sitä mieltä, että asia kuuluu selvästi meneillään olevan maailman terveysjärjestön neuvottelukierroksen yhteyteen. Katsomme, että on tehtävä entistä enemmän salakuljetuksesta aiheutuvien hintaerojen torjumiseksi, varsinkin kun otetaan huomioon, että ne ovat yksi petosten ja salakuljetuksen syistä, vaikkakaan eivät ainoa. Meidän mielestämme neljän vuoden päästä vuorossa olevan tarkistuksen yhteydessä on etsittävä järjestelmää, jonka avulla muita vahingollisempien tuotteiden käyttöä voidaan vähentää. Lopuksi - ja käytän tilaisuutta hyväkseni sanoakseni tämän vielä kerran - on todettava, että edelleenkään ei mitenkään voida hyväksyä sitä merkillistä asiaa, että toisaalta nostetaan tupakkatuotteiden valmisteveroja, ainakin terveyssyistä, ja toisaalta tuetaan edelleen tupakan kasvatusta Euroopan unionissa.

Korakas
Arvoisa puhemies, tupakointi on kieltämättä hyvin epäterveellistä. Komission väite, jonka mukaan laajalti kuluttajien suosimien tupakkatuotteiden verotusta lisäämällä voitaisiin suojella ihmisten terveyttä, on kuitenkin osoitus tekopyhyydestä. Tiedetäänhän, ettei kuluttajia millään lailla suojella laadultaan kyseenalaisen tuontitupakan sisältämiltä erityisen haitallisilta, ravintoketjuun kerääntyviltä aineilta ja että komissio itsepintaisesti vaatii terveysalan täydellistä kaupallistamista.
Verotuksen ja siis myös kulutushintojen korotuksilla ei varmasti vähennetä tupakointia. Muutenhan se olisi jo vähentynyt. Veronkorotusten vuoksi vähätuloisten pitää sen sijaan jatkossa turvautua kolmansista maista peräisin oleviin salakuljetettuihin ja halvempiin savukkeisiin, jotka ovat ehkä vieläkin haitallisempia terveydelle. Salakuljetus siis lisääntyy eikä vähene, kuten komissiosta väitetään. Jos esitetyt toimet hyväksytään, kuluttajien elinkustannukset nousevat, kun Euroopan unionin harjoittaman politiikan vuoksi tuloja lisäksi vielä jatkuvasti supistetaan.
Vastustamme sitä, että tupakointia vastaan käytävää kampanjaa pidetään samanarvoisena kuin Euroopan unionin jäsenvaltioiden tupakan viljelyn vastaista kampanjaa. Edellisellä suojellaan kuluttajien terveyttä, jälkimmäisellä sitä vastoin heikennetään Euroopan unionin eteläosien tupakanviljelijöiden ja -jalostajien asemaa ja tuetaan suurten, varsinkin USA:ssa toimivien tupakanviljelijöiden ja tupakkateollisuuden etuja. Juuri siksi vastustamme tupakanviljelijöille myönnettävien tukien lakkauttamista tai edes niiden vähentämistä, jota jotkin tahot ovat vaatineet. Siitä olisi seurauksena, että tupakanviljely häviäisi Euroopan unionista ja tuontisavukkeet valtaisivat markkinat.
Arvoisa puhemies, vastustamme näin ollen kaikkia uusia valmisteveroja. Niiden avulla ei - kuten edellä todistettiin - suojella kansanterveyttä, vaan pikemminkin niiden vaikutus kansanterveyteen olisi päinvastainen. Lopuksi ehdotamme, että tupakkaveroista saadut tulot käytettäisiin tupakoinnin vastaisen valistuksen ja tupakointia ehkäisevien toimien sekä tupakoitsijoiden hoitokeskusten tukemiseen.

Blokland
Arvoisa puhemies, kiitos. Selvyyttähän me kaikki haluamme. Myös selvyyttä tupakkatuotteita koskevaan politiikkaan ja niihin sovellettaviin valmisteveroihin, valmisteverojen tuottoon, joka käytetään suurelta osin niiden tupakanpolton vaikutusten torjuntaan, jotka ovat terveyden kannalta kielteisiä. Esittelijä Katiforisin mietinnöstä puuttuu valitettavasti kaivattua selvyyttä. Mietinnöstä on kuitenkin käynyt selvästi ilmi, että esittelijä haluaa suojella tupakkateollisuuden etuja ja vieläpä nimenomaan niissä valtioissa, joissa tupakan hintakin on halpa. Esittelijän lähestymistapa palvelee savuketeollisuuden etuja eikä kansalaisen etuja.
Onkin suuri pettymys nähdä, että esittelijä rajoittuu tekemään komission ehdotukseen tarkistuksia vain niissä kohdin, missä on kyse veron suuruudesta, esittämättä mitään sisällöllisiä perusteluja. Euroopan yhteisöjen komissio sen sijaan esittää valmisteveron korotuksille perustelun, nimittäin sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja tupakoinnin vähentämisen johdonmukaisella ja vakuuttavalla politiikalla. Tätä korostetaan niissä tarkistuksissa, jotka olen jättänyt yhdessä jäsen Maatenin kanssa. Jo aikaisemmin parlamentti on esittänyt kahdessa päätöslauselmassa selvästi kantansa, jonka mukaan tupakan valmisteveroja on yhdenmukaistettava ylöspäin. Väite, jonka mukaan valmisteverot kannustaisivat salakuljetukseen, ei ole perusteltu. Päinvastoin, salakuljetusta esiintyy nimenomaan siellä, missä tupakkatuotteiden hinnat ovat alhaiset. Tutkimuksissa on sen sijasta osoitettu, että tupakan hinnannousu johtaa tupakoinnin lopettamiseen ja estää tupakoimattomia nuoria aloittamasta tupakointia. Minun ja jäsen Maatenin yhdessä tekemät tarkistukset pitäisi hyväksyä parlamentin uskottavuuden vuoksi.
Lopuksi haluan vielä huomauttaa, että miljardi euroa tupakkatukia haihtuu edelleen syöpää aiheuttavana savuna ilmaan. Surullista.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Yhdysvalloissa - jossa on saavutettu kaikkein hätkähdyttävimmät tulokset savukkeiden kulutuksen vähentämisessä - verotuksen prosentuaalinen osuus savukkeiden hinnasta on kaikkia muita Euroopan maita huomattavasti alhaisempi, jopa niitä, joissa on alhaisin valmisteveroaste. Tämä seikka meidän on pidettävä mielestäni visusti mielessä.
Myös eräs toinen seikka on pidettävä mielessä. Englantilainen kollegani totesi, että hintojen nostaminen vähentää savukkeiden kulutusta, mistä on näyttöä. Italiassa verotuksen noususta johtunut savukkeiden hintojen nousu tosin virallisesti vähensi savukkeiden kulutusta, mutta vain siksi, että se lisäsi huomattavasti salakuljetettujen savukkeiden kulutusta. Tämä etenkin siksi, että savukkeiden salakuljetusta ei harjoiteta niiden Euroopan maiden välillä, joissa valmisteveron taso vaihtelee - on muistettava, että Yhdysvalloissa valmisteveron taso vaihtelee osavaltioiden välillä - vaan pikemminkin Euroopan ulkopuolisten maiden ja Euroopan maiden välillä; tupakkaa salakuljetetaan Montenegrosta Adrianmeren kautta kaikkialle Eurooppaan. Tämä rikollinen ja mafian harjoittama salakuljetus on ongelma, jota saatamme pahentaa, jos jatkamme valmisteveron nostamiseen pyrkivää politiikkaa. Yhdysvalloissa saavutettuihin kansanterveyden myönteisiin tuloksiin - korostan tätä kollegoille - oli pyritty, ja ne saavutettiin soveltamalla prosentuaalisesti alhaisempaa valmisteverotasoa kuin Euroopassa.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, teen pari lyhyttä ja täsmällistä huomiota.
Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä esittelijä sanoi lainsäädäntömenettelystä, parlamentin roolista ja toimielinten välisen rakentavan yhteistyön tarpeellisuudesta. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös niistä muutoksista, joita hän on tehnyt komission alkuperäisiin ehdotuksiin. Komissio ehdottaa meille valmisteveroa, joka asetetaan 50 prosentin tasolle ja 70 euron määrään. Esittelijä Katiforis ehdottaa ensiksikin määrän vähentämistä 60 euroon - ryhmäni kannattaa tätä ehdotusta - ja toiseksi tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville valtioille seuraavaa vaihtoehtoa: vähimmäisvaikutukseltaan 71 prosentin veroa, joka kattaa sekä valmisteverot että arvonlisäveron.
Tämä on mielestäni uusi ja tärkeä mahdollisuus, jossa kunnioitetaan hintojen suhteellisuuden periaatetta, joka tietyllä tavalla on ristiriidassa vähimmäismäärän kanssa, ja jolla selkiytetään huomattavasti välillistä verotusta. Parlamentti on toistuvasti tuominnut valmisteverojen ja arvonlisäveron kumuloitumisen, joten tämä vaihtoehto - näiden kahden veron yhdistäminen vähimmäistasolle - on mielestäni hyvä ratkaisu.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että hinta on yksi muttei suinkaan ainoa tupakanpolttoa hillitsevä tekijä ja että komission olisi tästä syystä hyvä antaa meille pian täydentäviä ehdotuksia asiasta.
Olen samaa mieltä vielä siitä, että hinnannousu rannikko- ja rajavaltioissa voi johtaa petosten lisääntymiseen. Kehotan komissiota keskittymään yhteistyössä petosten poistamiseen, sillä petokset ovat yksi välillistä verotusta murentavista tekijöistä etenkin täällä, mutta puhumme tästä myöhemmin komission jäsen Bolkesteinin kanssa Kaupin mietinnön yhteydessä.
Onnittelut, esittelijä Katiforis. Saatte tällä kertaa ryhmäni tuen.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, Katiforisin mietintö direktiiviehdotuksesta, joka koskee valmistettuun tupakkaan sovellettavaa valmisteveron rakennetta ja valmisteverokantoja, edustaa meille myönteistä kompromissia komission ja neuvoston ehdotuksen välillä. Komission ehdotus olisi nimittäin johtanut liialliseen joustamattomuuteen ja vaikeuttanut siten suuresti etenkin tupakan valmistusta, mikä merkitsisi kansallisen tuotannon kustannusten nousua ja arvon alenemista etenkin Etelä-Euroopassa ja siten salakuljetuksen kasvua, josta täällä on jo huomautettu. Pidämme kiinni etenkin siitä, että ajatus savukkeiden kiinteästä vähimmäisvalmisteverosta ei turvaa suurten sekä pienten ja keskisuurten tupakkayhtiöiden välisten kilpailuasetelmien suhteellista tasapainoa vaan päinvastoin murtaisi sen ja vääristäisi kilpailuperiaatetta.
Katiforisin mietinnössä toivomme keskittymistä kolmeen tavoitteeseen: ensinnäkin verotuksen yhdenmukaistamiseen esittelijän ehdottaman 71 prosentin tasolle, koska alv-kantoihin sovelletaan yhteisiä sääntöjä siksi, että kokonaisverotusta sovelletaan ensimmäistä kertaa: valmisteverolla ja alv-verolla yhdessä voidaan joko lisätä yhdenmukaistamista, estää syrjivät hinnankorotukset tai rangaista eteläeurooppalaisten jäsenvaltioiden valmistusteollisuutta. Toiseksi on keskityttävä tavoitteeseen torjua petoksia ja salakuljetusta. Kolmantena tavoitteena on parantaa terveysriskien ennaltaehkäisyä, jota ei voida toteuttaa verotusta jatkuvasti nostamalla vaan mielestämme myös tutkimukseen tehtävin kohdennetuin investoinnein.
Katsomme, että sikareja ja savukkeita koskeva kanta Katiforisin mietinnössä esitetyssä muodossa olisi nykyistä vakuuttavampi, jos sillä voitaisiin estää myös työllisyyden mahdollinen romahtaminen ja turvata siten EY:n perustamissopimuksen 127 artiklan periaatteet.
Hyvä Katiforis, tämän vuoksi eurooppalaisten republikaanien ja demokraattien ELDR-ryhmä, liberaalien arvojen ja liberaalisosialistien Italia antaa tukensa mietinnöllenne.

Paisley
Arvoisa puhemies, 22 prosenttia kaikista Isossa-Britanniassa ja Pohjois-Irlannissa ostetuista savukkeista on salakuljetettu maahan. Vuonna 2000 tupakan salakuljetuksesta aiheutui Ison-Britannian valtiovarainministeriölle 3,8 miljoonan punnan menetykset. Tulli- ja valmisteverolaitos on onnistunut vähentämään kanaalin yli tapahtuvaa salakuljetusta huikealla 76 prosentilla maaliskuun 2000 jälkeen. Salakuljettajat ovat sotajalalla tämän vuoksi, mutta nyt kun komission jäsen ilmaisi aikomuksensa ryhtyä toimiin Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan esteiden luomisesta tavaroiden vapaalle liikkumiselle, salakuljettajat saavat vielä vapaammat kädet.
Halpa salakuljetettu tupakka on saanut monen nuoren aloittamaan tupakoinnin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä on tragedia. Se uhkaa myös niitä harvoja työpaikkoja, joita tupakkateollisuudessa on jäljellä Isossa-Britanniassa. Ison-Britannian savukkeenvalmistajilla on oltava samat mahdollisuudet kuin muilla Euroopan unionissa, eikä sitä saa rangaista.

Villiers
Arvoisa puhemies, minä ja brittikonservatiivivaltuuskuntani pidämme myönteisenä komission ehdotuksen hylkäämistä aikaisemmassa parlamentin äänestyksessä ja pidämme valitettavana tätä ehdotusta komission virheellisen ehdotuksen hyväksymisestä. Tuemme monia Katiforisin tarkistuksia, koska ne parantavat huonoa ehdotusta paremmaksi.
Emme kuitenkaan yleisesti ottaen voi tukea tätä ehdotusta, koska emme usko tupakkaverojen yhdenmukaistamiseen niitä korottamalla. Vero on kansallisvaltioiden, kotimaan hallitusten, asia, ja sen on pysyttävä kansallisten demokraattisesti valittujen ja demokraattisessa vastuussa olevien hallitusten yksinoikeutena. Verothan ovat yksi kansakunta- ja valtioaseman perustavimmista seikoista.
Emme ole lisäksi ollenkaan vakuuttuneita tupakointiin ja veroihin liittyvistä terveysnäkökohdista. Olemme yhä enemmän huolissamme siitä, että alati kohoava savukkeiden verotustaso voi johtaa salakuljetuksen kasvuun. Tällainen laiton savukkeiden salakuljetus Euroopan unionin ulkopuolelta aiheuttaa nyt kovasti huolta ja voi johtaa tupakoinnin lisääntymiseen, ainakin minun vaalipiirissäni ja suuressa osassa Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Tupakkaveron positiivinen vaikutus terveyteen ei siis ole aivan selvää, mutta tärkeämpää on kuitenkin se, että me emme usko valmisteverkon yhdenmukaistamiseen ylöspäin, emme varsinkaan tupakkaveron yhdenmukaistamiseen ylöspäin. Näistä syistä vastustamme komission ehdotusta.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tupakointi on haitallista sille, joka tupakoi, ja sille, joka on tupakoitsijan läheisyydessä. Jopa sellainen, joka ei ole edes syntynyt, kärsii äidin tai isän tupakoinnista. Tupakointi on siis erittäin selvästi kansanterveyteen liittyvä kysymys. Meidän on siksi tehtävä kaikkemme estääksemme ihmisiä aloittamasta tupakanpolttoa. Jäsen Katiforis, tiedän mistä puhun. Olen nimittäin itsekin ollut tupakoitsija.
Mietinnössä ei edes esiinny sanaa kansanterveys. Jäsen Katiforis on erittäin viisas ja hauska kollega, mutta myös viisaat kollegat ovat joskus väärässä. Nyt Katiforis on väärässä. On monia todisteita siitä, että korkeat savukkeiden hinnat vähentävät tupakointia. Se johtaa siihen, että tupakkaa poltetaan vähemmän ja että yhä harvemmat nuoret alkavat tupakoida.
Maassani kansanterveyslaitos on laskenut, että vuoden 1997 hintojen korotuksen kertavaikutuksella on pelastettu 12 500 ihmistä ennenaikaiselta kuolemalta sen ansiosta, että 100 000 henkilöä lopetti tupakanpolton, kun savukkeet kallistuivat. Tässä puhun pelkästään omasta maastani, Ruotsista, jossa on vain 9 miljoonaa asukasta. Siellä myös verot ovat tunnetusti korkeampia kuin unionissa yleensä.
Todisteet puhuvat siis sen puolesta, että komission ehdotus pitää hyväksyä. Toisaalta mielestäni ei ole järkevää, että unioni tukee tupakanviljelyä, samalla kun tupakoinnin estämiseen ja syövän esiintymisen vähentämiseen panostetaan huomattavasti. Meidän on oltava johdonmukaisia, emmekä saa olla liian tekopyhiä. Toivon siis, että parlamentti tukee Maatenin tarkistusta ja samalla myös komission ehdotusta vaikkakin vähän tiukemmassa muodossa.

Lulling
Arvoisa puhemies, minä kuulun siihen parlamentin enemmistöön, joka torjui komission ehdotuksen marraskuussa, ja olisin oikeastaan halunnut asian jäävän siihen, mutta nyt käsiteltävänä on toinen mietintö, josta on äänestettävä. Komissio haluaa valitettavasti edelleen korottaa valmisteverojen vähimmäismääriä. Nyt korotus koskee tupakkaa. Seuraavaksi komissio haluaa tietojeni mukaan tehdä ehdotuksen viinin valmisteverojen korottamisesta ja nollaverokannan poistamisesta, vaikka on osoitettu, että viiniä juovat ihmiset ovat muita älykkäämpiä ja vanhemmiten vähemmän alttiita heikkomielisyyteen. En tiedä, mitä komissio seuraavaksi keksii.
Asetettua päämäärää, valmisteverojen asteittaista lähentämistä sisämarkkinoilla, ei saada aikaan tälläkään ehdotuksella, ja Luxemburgin puheenjohtajakaudella vuonna 1992 aikaansaatu kompromissi suhteellisen ja kiinteän veron kannattajien välillä kyseenalaistettaisiin turhaan. Jos tämä komission epäonnistunut ehdotus toteutettaisiin, salakuljetusriski kasvaisi lisäksi valtavasti, erityisesti Etelä-Euroopassa ja laajentumisen jälkeen Keski-Euroopassa, koska savukkeiden hinta nousisi siellä 200500 prosenttia.
Tupakanpolton hillitsemisestä, josta nyt taas joudutaan puhumaan komission kohtuuttoman ehdotuksen perustelemiseksi, voin vain todeta, ettei ole mitenkään todistettu, että korkeat savukkeiden hinnat vähentäisivät tupakan kulutusta; päinvastoin, tupakoinnista tulee tällöin jopa statussymboli.
Näiden seikkojen vuoksi torjun komission ehdotuksen. Esittelijämme tekemät tarkistusehdotukset, joissa annetaan jäsenvaltioille vapaus valita 60 euron valmistevero tuhatta savuketta kohti tai valmistevero, mukaan luettuna arvonlisävero, jotka muodostavat yhteensä 71 prosenttia hinnasta, ovat pienempi paha, ja koska politiikka on taitoa saavuttaa se, mikä saavutettavissa on, kannatan tietysti ryhmäni tavoin vakaumuksellisesti esittelijä Katiforisin mietintöä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, uusi mietintö tuo komission ja parlamentin näkemykset lähemmäksi toisiaan, ja pidän jäsen Katiforisin ponnistuksia tässä asiassa myönteisinä. Hänen mietinnössään ehdotetaan nyt komission ehdotuksen hyväksymistä kahdella tarkistuksella.
Ensimmäinen tarkistus koskee savukkeiden verotusta ja tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden valita kahden verotusjärjestelmän välillä. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että tämä pikemminkin vähentää tupakkaverotuksen yhdenmukaisuutta kuin lisää sitä. Ehdotettu vaihtoehto ei velvoittaisi mitään jäsenvaltiota muuttamaan verotustasoaan, ja monien jäsenvaltioiden, myös sellaisten, joilla on jo suhteellisen alhaiset verot, olisi jopa mahdollista alentaa verojaan. Tämä olisi selvästi terveyspoliittisten tavoitteiden vastaista, mitä jäsen Honeyball tänä aamuna korostikin.
Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tätä ensimmäistä tarkistusta. Lisäksi komissiosta tuntuu, että yksi syy, miksi sitä ehdotetaan, on tarve säilyttää paljouden perusteella kannettavan verotuksen ja prosentuaalisen verotuksen tasapaino. Tämän komissio on kuitenkin ottanut huomioon ehdotuksessaan. Kuten selitin aikaisemmin, ne jäsenvaltiot, joihin kiinteän euromääräisen summan käyttöönotto vaikuttaa, säilyttävät nyt käytössä olevan joustavuuden voidakseen määrittää paljouden perusteella kannettavan valmisteveron sekä arvon perusteella kannettavan valmisteveron osuudet savukeveroista.
Tarkistuksen perusteluna mietinnössä korostetaan myös tilannetta ehdokasvaltioissa, joille vähimmäisverotason pitäisi olla saavutettavissa oleva tavoite. Jos niille tarjotaan liittymisen jälkeen valinnanmahdollisuus kahden verotusjärjestelmän välillä, jäisi niiden vero- ja hintatason ja nykyisten jäsenvaltioiden vero- ja hintatason välille suuri aukko, jonka seurauksena nykyiset jäsenvaltiot menettäisivät verotuloja. Komissio on tietoinen siitä, että näihin euromääriin pääsy vaatii useimmilta ehdokasvaltioilta merkittäviä ponnistuksia ja se on siksi ehdottanut neuvostolle, että ehdokasvaltioille taattaisiin rajalliset siirtymäkaudet, jotta ne pääsisivät vähimmäisveroprosenttiin.
Toisessa tarkistuksessa hylätään sikarien ja pikkusikarien määritelmän muutos. Komissio on kuitenkin edelleen sitä mieltä, että sellaisia tuotteita, joilla on savukkeiden ominaisuudet, pitäisi myös verottaa savukkeina. Tuota muutosta ehdottivat useat jäsenvaltiot, ja sillä on kaikkien muiden yksimielinen tuki. Se on myös saanut huomattavaa tukea sikari- ja pikkusikariteollisuudelta.
Haluaisin myös puhua kahdesta muusta talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymästä tarkistuksesta. Ensimmäisessä ehdotetaan sellaisen uuden johdanto-osan kappaleen lisäämistä, jossa komissiota kehotetaan jättämään ehdotuksia petosten ja salakuljetuksen lopettamiseksi. Komissio on samaa mieltä siitä, että verotuksen yhdenmukaistamisella ei sellaisenaan saada tehtyä petoksista loppua ja että petosten ja salakuljetuksen torjuntaan tarvitaan muita toimia. Tätä ei kuitenkaan tarvitse erikseen korostaa. Monia aloitteita valmisteveron alaisten tuotteiden sektorilla tapahtuvien petosten torjumiseksi on jo aloitettu alkoholi- ja tupakkasektorilla tapahtuvia petoksia käsittelevän korkean tason työryhmän vuoden 1996 raportin jälkeen. Viimeisin esimerkki on komission 19. lokakuuta 2001 tekemä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta. On asianmukaisempaa keskustella tämän ehdotuksen yhteydessä petoskysymyksestä, joka on yleinen kaikkia valmisteveron alaisia tuotteita koskeva asia.
Toinen tarkistus koskee komission ehdottamaa euromääräistä ylärajaa, ja siinä ehdotetaan tämän rajan alentamista 100 eurosta 85 euroon. Tarkistuksen perusteluna on se, että 85 euroa on 100:aa euroa helpompi saavuttaa ehdokasvaltioissa, joissa nykyään sovelletaan 624 euron valmisteverotasoa. Korostaisin, että tämä yläraja ei ole oleellinen ehdokasvaltioiden kannalta. Se on ainoastaan olennainen niiden jäsenvaltioiden kannalta, joilla on jo käytössä erittäin korkea veroprosentti, mutta jotka tästä huolimatta eivät saavuta 57 prosentin vähimmäisvaatimusta.
Lopuksi voisin sanoa, että komissio pitää tätä mietintöä edistysaskeleena verrattuna ensimmäiseen mietintöön, koska siinä vahvistetaan valmisteveron lisääntynyt lähentämistarve.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.

Corrie
Arvoisa puhemies, taas kerran oli täysin mahdotonta kuulla komission jäsenen kokoavaa puhetta. Tämä on täysin epäoikeudenmukaista komission jäsenille, jotka ovat tulleet tänne puhumaan meille kuunneltuaan ensin meidän puheenvuorojamme.
Ihmettelen, voisitteko tämän kahden ja puolen vuoden puhemieskautenne aikana harkita viiden minuutin taukoa asian käsittelyn ja jäsenten sisääntulon välillä, koska emme voi jatkaa tällä tavalla ja olla näin epäkohteliaita komission jäsenille.

Puhemies
Jäsen Corrie, esiin ottamanne asia on erittäin tärkeä. Ehdotuksenne on yksi mahdollisuus. Meidän on myös pyydettävä vahtimestareita varmistamaan, että kun jäsenet tulevat istuntosaliin, he eivät keskustele keskenään. Keskustelut on tarkoitus käydä ovien ulkopuolella.

Äänestykset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kirjeen muodossa antama suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä ja neuvoston direktiivin 92/61/ETY kumoamisesta (8402/1/2001 - C5-0472/2001 - 1999/0117(COD))
(Parlamentti julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Yksinkertaistettu menettely:
Ehdotus neuvoston asetukseksi tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityistoimenpiteistä Egeanmeren pienten saarten hyväksi annetun asetuksen (ETY) N:o 2019/93 muuttamisesta(KOM(2001) 638 - C5-0590/2001 - 2001/0260(CNS)) (maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston päätökseksi Kanariansaariin sovellettavasta AIEM-verojärjestelmästä (KOM(2001) 732 - C5-0691/2001 - 2001/0284(CNS)) (aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta)
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)
Ehdotus neuvoston asetukseksi eräiden teollisuustuotteiden Kanariansaarille tuonnissa sovellettavien yhteisen tullitariffin autonomisten tullien tilapäisestä suspendoinnista sekä eräiden kalastustuotteiden Kanariansaarille tuonnissa sovellettavien yhteisön autonomisten tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista (KOM(2001) 731 - C5-0692/2001 - 2001/0289(CNS)) (aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta)
(Parlamentti hyväksy komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston asetukseksi vuonna 2002 sovellettavista toimenpiteistä turskakannan elvyttämiseksi Irlanninmerellä (ICES-alue VII a) (KOM(2001) 699 - C5-0690/2001 - 2001/0279(CNS)) (kalatalousvaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Nisticòn laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0015/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennenkolmannen kerran (syöpää tai perimän muutoksia aiheuttaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi luokiteltavat aineet - c/m/r) (KOM(2001) 256 - C5-0196/2001 - 2001/0110(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Vallelersundin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0468-2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta annetun asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 muuttamisesta (KOM(2001) 253 - C5-0249/2001 - 2001/0104(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Hughesin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0013/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maantieliikenteen alan liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajan järjestämisestä (PE-CONS 3676/2001 - C5-0688/2001 - 1998/0319(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ghilardottin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0026/2002) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan (PE-CONS 3677/2001 - C5-0687/2001 - 1998/0315(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Oostlanderin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0460/2002) komission ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi laittoman huumausainekaupan rikostunnusmerkistöjen ja seuraamusten vähimmäissäännöksistä (KOM(2001) 259 - C5-0359/2001 - 2001/0114(CNS))
(Komission ehdotuksesta käydyn äänestyksen jälkeen)

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ilmaista komission pettymyksen siitä, että äänestys ei mennyt sen toiveiden mukaisesti. Voin tässä tilanteessa ainoastaan kertoa tämän tuloksen komissiolle, joka ottaa sen asiaankuuluvasti huomioon ja tiedottaa toimistaan parlamentille asianmukaisesti.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa, kun annoitte puheenvuoron komissiolle, sanoakseni, että hylkäsimme parlamentissa Oostlanderin mietinnön, emme komission ehdotusta.
Meillä ei ole äänivaltaa komission ehdotukseen. Hylkäsimme Oostlanderin mietinnön ja siihen sisältyvän lausunnon komission ehdotuksesta.

Puhemies
Olette aivan oikeassa. Juuri niin minä ilmoitin - että mietintöä tarkistettuna ei hyväksytty.
Ellei komissio vedä ehdotustaan takaisin, noudatamme sellaista menettelyä, että me palautamme sen takaisin asiasta vastaavaan valiokuntaan äänestämättä lainsäädäntöpäätösluonnoksesta.
Ludfordin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0436/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta (KOM(2001) 127 - C5-0250/2001 - 2001/0074(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Keßlerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0455/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi edellytyksistä, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset voivat matkustaa vapaasti jäsenvaltioiden alueella enintään kolmen kuukauden ajan, erityisen matkustusluvan käyttöön ottamisesta ja maahantulon edellytysten vahvistamisesta enintään kuuden kuukauden matkaa varten
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Katiforisin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0016/2002) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 92/79/ETY, direktiivin 92/80/ETY ja direktiivin 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta (KOM(2001) 133 - C5-0139/2001 - 2001/0063(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Van den Bergin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0464/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltämisen arvioinnista (KOM(2001) 153 - C5-0395/2001 - 2001/2153(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Schmidtin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0392/2001) Euroopan investointipankin vuosikertomuksesta 2000 (C5-0541/2001 - 2001/2218(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Von Wogaun laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0011/2002) lainsäädännön täytäntöönpanosta rahoituspalvelujen alalla (2001/2247(INI))
Ennen 13 kohtaa koskevaa äänestystä:

Von Wogau
Arvoisa puhemies, aiemmin tänään käymämme keskustelun ja komission puheenjohtaja Prodin antaman julkilausuman jälkeen meidän on mukautettava päätöslauselman tekstiä. Minulla on suullinen tarkistus, joka on minulla tässä ranskankielisenä:
- " - panee merkille komission puheenjohtaja Prodin 5. helmikuuta 2002 pidettävässä täysistunnossa käyttämän puheenvuoron, johon sisältyy komission julkilausuma, jossa esitellään komission parlamentille tekemät sitoumukset."
(Puhemies huomautti, ettei suullista tarkistusta vastustettu.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Hughesin mietintö (A5-0013/2002)

Fatuzzo
Ensinnäkin haluan osoittaa henkilökohtaista suosiotani parlamentin uudelle puhemiehelle ja toivon, että hänellä riittää kärsivällisyyttä kuunnella minua, kuten puhemiehillä on tapana.
Minun on sanottava, että olen osallistunut sovittelukomitean työskentelyyn tasoittaakseni omalta osaltani kuljettajien työaikaa. Olen puhunut tästä Bergamon maakunnasta kotoisin olevan ystäväni Ugo Gustinetti di Alzano Lombardon kanssa. Hän on toiminut kuljettajana iät ja ajat, ja hän sanoi minulle: "Sääntöjä paljon tärkeämpää olisi, että kuljettajien ajoaikaa valvottaisiin kunnolla." Näin ollen ehdotan, että käytettäisiin Galileon satelliittijärjestelmää, jossa avaruudesta käsin valvottaisiin kaikkia Euroopan unionin teillä liikkuvia kulkuneuvoja.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa suullisen äänestysselityksen, joka koskee maantieliikenteen työaikoja käsittelevää direktiiviä. Valtuuskuntani suhtautuu myönteisesti direktiivin hyväksymiseen. Sekä yleisen liikenneturvallisuuden parantaminen että kuljettajien suojelu ovat yleiseurooppalaisia tavoitteita, minkä vuoksi niitä on säänneltävä EU:n laajuisesti. Luxemburgin ja kotimaani Itävallan rahtiliikenneskandaaleihin liittyvät tuoreimmat tapahtumat ovat osoittaneet, että kuljetusalalla on paljon korjattavaa. Täysistunnossa tammikuussa hyväksytty asetusehdotus kuljettajatodistuksen käyttöönotosta oli oikea merkki kolmansien maiden kansalaisten laittoman työllistämisen poistamiseksi. Täysistunnon tänään hyväksymä direktiivi on toinen tärkeä askel.
Velvollisuus lepotaukojen noudattamiseen ja pisimpien sallittujen työ- ja yötyöaikojen vahvistaminen lisäävät Euroopan maanteiden turvallisuutta. Siksi äänestimme direktiivin hyväksymisen puolesta. Itsenäisten kuljettajien väliaikainen sulkeminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on kuitenkin valitettavaa ja arveluttavaa. Se on ongelma. Se todennäköisesti edistää uusien näennäisesti itsenäisten kuljettajamuotojen kehittymistä.

Bastos
. (PT) Sovitteluvaltuuskunnan käsittelyn tulos on erittäin myönteinen ja merkitsee tärkeää aluevaltausta Euroopan parlamentille. Hyväksymällä tämä direktiivi, joka koskee maantieliikenteen liikkuvia tehtäviä ammattimaisesti suorittavien henkilöiden työajan järjestämistä, ehkäistään kilpailun vääristymistä ja edistetään tieturvallisuutta. Olen erityisen iloinen, että yksimielisyyteen päästiin direktiivin keskeisestä kysymyksestä, itsenäisten kuljettajien sisällyttämisestä sen piiriin. Se, että heidän sisällyttämisensä direktiivin soveltamisalaan tapahtuu seitsemän vuotta sen voimaantulon jälkeen, ja se, että komissiolla on kaksi vuotta ennen tuon seitsemän vuoden jakson päättymistä mahdollisuus teettää tutkimus niistä seurauksista, jotka aiheutuvat itsenäisten kuljettajien jättämisestä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, osoittautui käteväksi ja tasapainoiseksi tavaksi sulattaa joidenkin jäsenvaltioiden vastarinta ja päästä siten tämän yhteisen liikennepolitiikan kannalta elintärkeän uuden direktiivin soveltamisessa vaadittuun välttämättömään yksimielisyyteen.
Itsenäisen kuljettajan määritteleminen direktiivissä on myös tärkeä asia, jotta voidaan estää se, että itsenäisten kuljettajien väliaikaisen poissulkemisen aikana pääsee muodostumaan uusia väärän itsenäisyyden muotoja.
Mitä tulee yötyöaikoihin, direktiivissä turvataan sellaisten syrjäisten maiden kilpailukyky, joissa matkat suuriin tuotanto- ja jakelukeskuksiin ovat pitkiä ja joissa käytetään hyväksi liikenteellisesti tavallista hiljaisempaa yöaikaa. Parlamentti ja neuvosto ovat siis saaneet sopimuksellaan luoduksi asianmukaisen tasapainon taloudellisten kysymysten sekä tieturvallisuuden ja työntekijöiden terveyden välillä.

Hudghton
. (EN) Tuen työajan sääntelyn yleisiä periaatteita, jotka on tarkoitettu edistämään työntekijän terveyttä ja turvallisuutta ja edistämään tiekuljetuksissa tieturvallisuutta ja onnettomuuksien ehkäisystä saavutettavia hyötyjä.
Uskon, että tämäntyyppisten asetusten on tasapainotettava tunnustetut hyödyt kuljetusalan yrittäjien käytännön todellisuuden kanssa, erityisesti maaseutu- ja saaristoalueilla, joilla tiekuljetuksille ei ole todellista vaihtoehtoa.
Yötyön rajoittamiseen liittyvä myönnytys on erittäin tärkeä Skotlannille, jossa etäisyydet ovat vääjäämättä pitkiä ja jossa kuljetusalan yrittäjät nyt jo kärsivät sellaisista esteistä kuin korkeasta polttoaineverosta ja suhteellisen huonoista tieverkoista monilla alueilla.
Ghilardottin mietintö (A5-0026/2002)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen Ghilardotti on selostanut erinomaisessa ja siunaukseni saaneessa mietinnössään työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevaa direktiiviehdotusta. Minulle ei jäänyt siinä mitään epäselvyyksiä, koska jäsen Ghilardotti on toiminut Italian suurimman maakunnan Lombardian aluevaltuuston puheenjohtajana, kun taas minä olin vain alueellinen neuvonantaja, joten tämä mietintö auttaa varmasti työntekijöitä osallistumaan sen yrityksen toimintaan, josta heidän leipänsä on kiinni. Kysyisin kuitenkin Ghilardottilta, jota en valitettavasti enää näe täällä istuntosalissa mutta joka varmasti perehtyy äänestysselitykseeni: "Emmekö voisi antaa myös direktiiviä, jonka nojalla työntekijöille olisi aina tiedotettava heidän oikeuksistaan eläkkeeseen?"

Evans, Jillian
. (EN) Tämä direktiivi antaa tärkeän suojan monille työntekijöille, joiden elanto on vaarassa, erityisesti siksi, että yritysten muuttaminen on helpottunut. Se ei tietenkään estä työpaikkojen menetyksiä, mutta se estää sellaiset tilanteet, joissa työntekijät lukevat lehdestä jääneensä työttömiksi. Se mahdollistaa myös joukkoirtisanomisten valmistelun silloin, kun ne ovat väistämättömiä. Se ei vaikuta päinvastaisesti niihin 97 prosenttiin yrityksistä, joissa on alle 50 työntekijää. Nämä yritykset eivät kuulu direktiivin sovellusalaan.
Tämä lopullinen sopimus ei todellakaan ole niin vahva, kuin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä olisi halunnut. Tuemme kuitenkin sopimusta, koska se on suuri askel eteenpäin sellaisissa maissa kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joissa tällä hetkellä ei ole työntekijöille tämänkaltaista suojaa. Näimme tämän vaalipiirissäni Walesissa, kun Corus irtisanoi 3 000 terästyöläistä. Tällä oli katastrofaaliset vaikutukset moniin yhteisöihin, eikä työvoimaa kuultu etukäteen. Kuuden vuoden poikkeusaika valitettavasti osoittaa, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ole oppinut mitään tuosta kokemuksesta, ja walesilaiset työntekijät ovat edelleen kaikkien työpaikkojen menetyksen suhteen koko Euroopan suojattomimpia.
Toivon, ettei kuluisi kuutta vuotta, ennen kuin kaikilla eurooppalaisilla työntekijöillä olisi samat oikeudet.

Hudghton
. (EN) Kotiseudullani on tällä hetkellä nähtävissä räikeä esimerkki siitä, kuinka paljon parantamisen varaa on ja kuinka suuri tarve on olemassa yhteisen eurooppalaisen kehyksen luomiseksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan varten.
Pitkään toiminut monikansallinen yhtiö Levi Strauss antoi vähän aikaa sitten etukäteisilmoituksen, jotka koski työntekijöiden irtisanomisia kahdessa tehtaassa Skotlannissa, Bellshillissä ja Dundeessa. Uutisvälineille kerrottiin ensiksi, ja ilmoitukseen liittyi lausunto, jonka mukaan yhtiö on yksipuolisesti harkinnut kaikkia mahdollisia sulkemisen vaihtoehtoja ja hylännyt ne.
Tämäntyyppinen toiminta on valitettavaa, eikä sitä auta sekään seikka, että Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä pidetään tämän alan heikoimpana. Pidän siksi askeleita kohti kohtuullista Euroopan unionin laajuista standardia työntekijöiden asianmukaisesta kuulemisesta erittäin myönteisinä ja tuen niitä.
Oostlanderin mietintö (A5-0460/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, myös minä äänestin jäsen Oostlanderin mietintöä vastaan, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että vastustaisin huumausaineiden salakuljetuksen vastaista taistelua. Meidän on täysin oikeutetusti taisteltava - me kaikki olemme tästä yhtä mieltä - sitä vastaan, jotta huumeiden aiheuttama vitsaus saataisiin kitkettyä maan päältä, eikä pelkästään Euroopasta, sillä emme onnistu tässä koskaan, jos emme palauta nuortemme uskoa arvoihin, myös poliittisiin arvoihin. Näin ollen kysyn, koska me päätämme esimerkiksi poistaa kirjakaupoista erään tietyn italialaisen lehtimiehen, Giordanon, kirjan nimeltä "Unioni on bluffia" ("L'Unione fa la truffa")? Eihän eurooppalaisissa kirjakaupoissa voida myydä kirjoja nimeltä "Eurooppa on bluffia"! Toivon, että puhemies puuttuisi asiaan.

Crowley
. (EN) Tämä vaatimukseni on merkitty muistiin monta kertaa aikaisemmin, ja toistan sen tänään: mietoja ja synteettisiä huumeita ei pidä laillistaa Euroopassa. En tue ekstaasin, kannabiksen tai muiden synteettisten huumeiden, kuten LSD:n tai amfetamiinin, laillistamista. YK:n yleissopimuksessa huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan kielletään ekstaasin, LSD:n ja amfetamiinin käyttö, valmistus ja jakelu, ja tätä politiikkaa on kokonaisuudessaan edelleen noudatettava.
Haluaisin saada merkityksi muistiin, että en rekisteröinyt ääntäni, koska monissa tarkistuksissa oli kaikenlaista kielen väärinkäyttöä, jonka tarkoituksena oli vain sekoittaa tämänpäiväisen keskustelun tärkeimpiä osia.
Sitä tosiseikkaa ei voida kieltää, että näiden huumeiden käyttö vahingoittaa käyttäjän terveyttä. Niillä ei voida mitenkään nähdä olevan mitään positiivista vaikutusta. Uskon, että Maailman terveysjärjestön lähestymistapa on oikea. Me emme voi emmekä saa tukea huumekulttuurin luomista yhteiskuntaamme laillistamalla mietojen ja synteettisten huumeiden käytön.
Jotkut ovat esimerkiksi ehdottaneet, että ekstaasin käyttöä on pidettävä yhteiskunnassa aivan normaalina. Pidän tämäntyyppisiä perusteluja kammottavina, erityisesti kun tiedetään, että Irlannissa ja kaikkialla Euroopassa ekstaasin käyttö on aiheuttanut traagisia kuolemantapauksia. Ekstaasin käytön pitkäaikaiset vaikutukset ovat edelleen melko tuntemattomia. Tiedämme kuitenkin, että ekstaasi on huume, joka voi aiheuttaa masennusta ja muistin heikkenemistä.
Kun Euroopan talous toimii hyvin, meidän on varmistettava, että torjutaan tärkeimpiä sosiaalisia ongelmia, kuten huumeiden väärinkäyttöä. Huumeiden väärinkäytön vähentämiseen tähtääviä eurooppalaisia aloitteita on tuettava kaikin tavoin. Uskoakseni Euroopan sosiaalirahasto on ollut tässä avainasemassa, ja sen on jatkossakin oltava.

Meijer
. (NL) Niille, jotka käyvät kansainvälistä kauppaa kovilla huumeilla, kyse on vain rahan ansaitsemisesta toisten kurjuudella. Kannatan ehdotuksia, joiden mukaan näiden rikollisten voitotkin pitäisi takavarikoida sen lisäksi, että heidät pannaan vankilaan. Ilman voittoja heillä ei ole mitään syytä jatkaa tuhoisaa kaupankäyntiään. Valitettavasti esittelijä Oostlander perustelee vasemmiston 13 tarkistuksen torjumista sillä, ettei hän edusta ryhmässään äärimmäistä kantaa. Tarkistusten painopisteitä ovat järjestäytynyt kansainvälinen rikollisuus, kansalliset toimivaltuudet ja huumausaineiden käytön salliminen hoitotarkoituksiin tai henkilökohtaiseen käyttöön. Oostlander ei myöskään salaa sitä, että hän pitää ehdotuksia vähimmäisvaatimuksina ja toivoo niiden tiukentamista tulevaisuudessa. Joidenkuiden mielestä hänen ehdotuksensa antavat mahdollisuuden edetä siihen suuntaan, että pehmeiden huumeiden tuotanto, kuljetus ja käyttö voidaan asettaa armotta syytteeseen. Se johtaisi käyttäjien kriminalisointiin, jolloin heidän olisi käytävä kauppaa kovia huumeita myyvien rikollisten kanssa. Näissä tarkistuksissa arvioin sitä, edistetäänkö niillä pehmeiden huumeiden käytön ehkäisemistä suunnilleen samalla tavoin kuin muiden vahingollisten mutta laillisten nautintoaineiden, kuten alkoholin ja tupakan käyttöä ehkäistään. Koska vasemmiston parannukset on hylätty, minun on pakko hylätä koko paketti, jolloin mukana menee valitettavasti myös joitakin hyviä esittelijän tekemiä ehdotuksia.

Titley
. (EN) Kiitän vilpittömästi niistä ponnistuksista, jotka tähtäävät huumekaupan määritelmän standardointiin ja seuraamusten määrittelyyn. Pohjimmiltaan tämä mietintö edustaa tasapainoista kauaskantoista, järkevää ja tiukkaa lähestymistapaa pitkäaikaiseen, kaikkia EU:n jäsenvaltioita ahdistavaan ongelmaan. Aivan liian kauan huumekaupan rikostunnusmerkistö on ollut liian epämääräinen, mikä on synnyttänyt vakavia rikollisuuden pesäkkeitä tietyillä alueilla maailmassa sekä EU:n sisällä.
Myönteinen toimi on lisäksi seuraamusten standardisointi, johon liittyy enimmäispituudeltaan vähintään viiden vuoden mittaiset vankilatuomiot. Kun tätä lakia aletaan panna toimeen, se toimii todellisena pelotteena. Sakkoja pitää käyttää ainoastaan vankilatuomioiden lisätoimenpiteenä, koska muuten sakot voivat johtaa uskomukseen, että rikoksesta voisi jotenkin selvitä rahalla.
Lopuksi pidän myönteisenä mietinnön vivahteikasta lähestymistapaa lieventäviin asianhaaroihin. Esimerkiksi alaikäisiä ja niitä, jotka ovat tehneet rikoksia fyysisen pakon alaisena, ei tietenkään pidä koskea samat rangaistukset kuin muita rikoksen tekijöitä.
Ludfordin mietintö (A5-0436/2001)

Boumediene-Thiery
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatamme luonnollisesti ehdotusta neuvoston direktiiviksi, joka on yhdenmukainen Amsterdamin sopimuksen ja Tampereen Eurooppa-neuvostossa tehtyjen niiden päätelmien kanssa, joissa korostettiin tarvetta kehittää kolmansien maiden kansalaisten integraatiopolitiikkaa. Näin ollen emme voi tukea tätä mietintöä: olemme todella pahoillamme siitä, että ehdotuksessa tyydytään vahvistamaan edellytykset, joiden täyttyessä kolmansien maiden kansalaiset voivat oleskella maassa, ja ettei sillä todellisuudessa luoda minkäänlaista unionin kansalaisten asemaan verrattavissa olevaa kolmansien maiden kansalaisten eurooppalaista asemaa.
Saman logiikan mukaisesti perheenjäsenten on voitava nauttia samoista oikeuksista kuin henkilö, jonka luokse perhe on tullut. Tuossa kansainvälisesti tunnustetussa oikeudessa elää perheen parissa - sellaisena kuin se tässä esitetään - ei kuitenkaan oteta huomioon eräitä perusoikeuksia.
Vaikka äänestysoikeus on periaatteessa osittain hyväksytty, sen soveltamisen edellytyksiä ei ole otettu esiin. Poliittiset oikeudet ovat kuitenkin olennainen osa koko integraatiopolitiikkaa. Perusoikeudet ovat yleismaailmallisia, ja jos kerran tätä oikeuksien yleismaailmallisuutta on sovellettava poikkeuksetta, sitä on sovellettava kaikkiin siitä riippumatta, ovatko he unionin kansalaisia vai eivät. Riittävien varojen ja taloudellisen vakauden arvioinnin perusteista on syytä kysyä, eikö olisi parempi sallia kaikille kansalaisille pääsy työllisyysmarkkinoille sen sijasta, että osalta tuo oikeus evätään?
Millään perusteella ei voida myöskään jättää direktiiviehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle opiskelijoita ja henkilöitä, joilla on maassa oleskeluoikeus tilapäisen suojelun nojalla.
Myös yleisen järjestyksen ja turvallisuuden käsitteet, joilla perustellaan pysyvän aseman epäämistä, vaativat ennalta laadittua yhteistä määritelmää. Nykyään noiden käsitteiden määrittely on kuitenkin jätetty jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten harkintavaltaan, mikä syrjii vakavasti etenkin kolmansien maiden kansalaisia.
Käsittelystä on sanottava, että hakemusten tutkimiseen vaadittu kuuden kuukauden ajanjakso on aivan liian pitkä. Jos hakemus hylätään, olisi otettava käyttöön kanteen nostamisen määräaika, jossa sovellettaisiin lykkäävää vaikutusta, joka mahdollistaisi maasta karkotuksen lykkäämisen puolustautumisoikeuden nimissä, mikä ei ole tätä nykyä käytössä.
Direktiivi ei myöskään tavoita niitä Euroopan unionissa laittomasti oleskelevia miljoonia kolmansien maiden kansalaisia, joiden tilanne kuitenkin vaatii pikaista poliittista ratkaisua Euroopassa. Unionin on siis kannettava vastuunsa.
Lopuksi haluan sanoa, että tämä mietintö ei tuo tasavertaisuutta unionin ja kolmansien maiden kansalaisten tilanteeseen. Maassa pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten eurooppalaista asemaa ei ole olemassakaan. Emme siis voi antaa tukeamme tällaiselle poliittiselle kannalle.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen Ludfordin mietinnössä meitä kehotetaan helpottamaan niiden kansalaisten liikkumista Euroopassa, jotka haluavat oleskella täällä vähintään kolme kuukautta puolen vuoden kuluessa. Eläkeläisten puolue puoltaa esitystä ja näkee mielellään Euroopassa minkä tahansa muun maan kansalaisia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän olisi tehtävä Euroopassa vierailevien kansalaisten välillä ero jalosukuisten - paroni Ludfordhan on jalosukuinen, joten hän jos kuka tietää, että jalosukuisuudesta on palkittava - eli rehellisten kansalaisten sekä epärehellisten kansalaisten välillä. Näin ollen ovet avattakoon rehellisten kansalaisten uudelle "aatelistolle" ja suljettakoon rikollisilta, joita on valitettavasti kaikkialla mustien lampaiden tavoin. Jalomielisten eli rehellisten kansalaisten on kuitenkin päästävä Eurooppaan.

Andreasen, Busk, Jensen, Riis-Jørgensen ja Ole Sørensen
. (DA) Euroopan parlamentin Venstre-ryhmä on jättänyt äänestämättä koko mietintöä koskevassa äänestyksessä, koska emme voi kannattaa komission ehdotuksen 5 artiklan 1 kohtaa.

Bastos
. (PT) Kannatan tätä direktiiviehdotusta, koska se on merkittävä askel ja panos entistä johdonmukaisemman yhteisön maahanmuuttopolitiikan luomiseksi. Siinä määritellään pitkään oleskelleiden kansalaisten asema, sillä me kaikki myönnämme, että Euroopan unionin on päästävä sopimukseen niiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta, jotka oleskelevat laillisesti ja pysyvästi jossakin jäsenvaltiossa, jossa heille on taattava unionin kansalaisten oikeuksia vastaavat juridiset, taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet.
Asianosainen voi saada tämän aseman pyynnöstään viiden vuoden keskeytymättömän laillisen maassaolon jälkeen, mikäli hänellä on siihen riittävästi taloudellisia resursseja ja sairasvakuutus, jolloin hänestä ei tule taakkaa kyseiselle jäsenvaltiolle, ja mikäli hänen käytöksensä ei muodostu uhkaksi yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle.
Sitä vastoin kun hakija on saanut pyytämänsä aseman, hänelle taataan erilaisia oikeuksia, kuten oikeus työhön, koulutukseen, sosiaaliturvaan, terveydenhoitoon, tavaroihin ja palveluihin jne., joten asemasta tulee siis väline, jonka avulla sen saanut voi todella kotoutua vastaanottajayhteisöön.
On jälleen kerran korostettava, miten tärkeää meidän on harjoittaa entistä ponnekkaampaa maahanmuuttopolitiikkaa, joka on keskeinen asia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi sekä syrjinnän ja rasismin torjumiseksi. On kuitenkin painotettava, että todellinen kotoutuminen edellyttää molempien osapuolten ponnisteluja.
Toisaalta olen iloinen, että ehdotukseen on sisällytetty tämän aseman hakijoita suosivia menettelyllisiä takeita, joilla estetään jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten mahdolliset väärinkäytökset.

Berthu
Äänestimme Ludfordin mietintöä vastaan. Mietinnössä tuetaan komission ehdotusta ottaa käyttöön yhdessä unionin maassa laillisesti yli viisi vuotta asuneiden kolmansien maiden kansalaisten yhtenäinen asema. Ajatus on mielestämme sinänsä huono, koska se merkitsee tasapäistämistä ja nykyjärjestelmän lamaantumista ja vie kultakin jäsenvaltiolta kaiken liikkumavaran kysymyksissä, jotka koskevat sen alueella pysyvästi asuvia ulkomaalaisia ja joiden on kuuluttava ensisijaisesti kansalliseen suvereniteettiin.
Toiseksi ehdotukselle ei voida antaa oikeusperustaa muuttamatta EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 3 ja 4 kohdan merkitystä. Niissä määrätään ainoastaan maassa oleskelua, ei "asemaa", koskevista "toimenpiteistä" sanan varsinaisessa merkityksessä. On kuitenkin totta, että jos Amsterdamin sopimusta ei olisi ratifioitu, komission nykyään hyväksi käyttämiä aukkoja ei olisi olemassa.
Jälleen voidaan todeta, että käytännössä komissio käyttää ajatusta kolmansien maiden kansalaisten asemasta kannustaakseen antamaan maassa pysyvästi asuville kolmansien maiden kansalaisille (myös pakolaisille jalomielisyytensä osoituksena) käytännössä samat oikeudet kuin jäsenvaltion kansalaisille. Direktiiviehdotuksen 12 artiklassa luetellaan alat, joilla tasavertainen kohtelu on pakollista, toisin sanoen lähes kaikki oikeudet äänestysoikeutta lukuun ottamatta olisivat pakollisia.
Tällainen järjestelmällinen tasapäistäminen ei ole perusteltua: on selvää, että ulkomaalaisilla on oikeus etuuksiin, joista he ovat maksaneet, ja yhtä selvää on, että kunkin valtion on voitava vapaasti päättää verorahoilla rahoitettujen avustusten myöntämisestä. Voidaan kysyä, eikö tällainen yhtäläistämisvimma ole yksi keskeinen syy siihen, että kansalaisuus on menettänyt nykyään suosiotaan jäsenvaltioissamme.

Bordes ja Cauquil
Kannatamme oikeuksien, myös poliittisten oikeuksien, täydellistä yhdenvertaisuutta kaikkien Euroopan unionissa asuvien ja työskentelevien välillä riippumatta siitä, ovatko he jonkin toisen jäsenvaltion kansalaisia tai kolmansien maiden kansalaisia.
Ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi asetetaan täysin toisenlainen tavoite, kuten muun muassa siirtolaistyövoiman liikkuvuuden ja joustavuuden lisääminen Euroopan unionissa. Ehdotus toisi kuitenkin joitakin parannuksia - jotka hyväksyimme - Euroopan unionissa asuvien kolmansista maista peräisin olevien kansalaisten asemaan. Oli miten oli, ehdotuksessa pyritään rajoittamaan jopa nämä vähäiset parannukset yksistään maassa pitkään oleskelleisiin henkilöihin, mitä emme voi hyväksyä. Vielä vähemmän voimme hyväksyä sitä enemmistöosaa parlamentin tarkistuksista, jossa rajataan entisestään alkuperäistä tekstiä ja jonka ainoana tarkoituksena on mielistellä nationalistisia sekä suvereniteettia tai muukalaisvihaa pönkittäviä ennakkokäsityksiä.
Emme äänestä tekstiä vastaan niiden eräiden parannusten vuoksi, joita siinä esitetään tiettyjen Euroopan unionissa asuvien ja työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten hyväksi. Emme kuitenkaan anna tukeamme mietinnön lukuisille rajoituksille. Näin ollen äänestimme kokonaisuudessaan tyhjää ja hylkäsimme alkuperäistä tekstiä entisestään huonontavat tarkistukset, jotka muodostivat tarkistusten enemmistöosan.

Lang
On suuri ilo tavata jälleen kollegamme paronitar Sarah Ludford töidensä parissa. Koska Euroopan parlamentti nimitti hänet ihmisoikeuksien erityisasiantuntijaksi, emme voi olla muistamatta viime maaliskuussa hyväksyttyä symbolista mietintöä, joka käsitteli rasismin ja muukalaisvihan torjuntaa. Hän pani siihen kaiken uskonsa ja tarmonsa tartuttaakseen meihin "rasismin vastaisen" mielialansa. Tänään hän ei petä meitä, mikä on hänen ihailtavan peräänantamattomuutensa ansiota: kolmansien maiden kansalaisten aktiivinen integrointi on toteutettava mahdollisimman nopeasti ja laajassa rintamassa, ja sen on toimittava kannustimena rasismin ja muukalaisvihan vastaisessa taistelussa. Tämä rauhoittaa meitä, ja esittelijä Ludford voi huokaista helpotuksesta.
Hänen mietintöään voidaan näin ollen tulkita velvollisuuksien luettelona, esityksenä velvollisuuksista, jotka on suunnattu luonnollisesti yksistään eurooppalaisille.
Näin ollen yhdessä unionin jäsenvaltiossa yli viisi vuotta asuneet kolmansien maiden kansalaiset saavat todellisuudessa kyseisessä maassa pitkään asuneen aseman. Hallinnolla on rajalliset oikeudet myöntää oleskelulupa, joka on voimassa 10 vuotta ja joka voidaan täysivaltaisesti uusia (direktiiviehdotuksen 8 ja 9 artikla).
Aseman jo myönnettyään jäsenvaltiot voivat peruuttaa sen vain hyvin rajallisin ja tiukoin edellytyksin. Aseman saaneen oikeusturvan on oltava "mahdollisimman hyvä". Hän voi siis olla poissa maasta yli kaksi vuotta ilman, että tuo asema viedään häneltä pois.
Vastaanottavan maan on myönnettävä kyseisille kolmansien maiden kansalaisille ja heidän perheilleen perheen yhdistämisoikeuden nojalla samat oikeudet kuin jäsenvaltion kansalaisille, onpa kyse sitten koulutuksesta, ammatillisesta koulutuksesta, sosiaaliturvasta, sosiaaliavustuksista, verotuksesta jne. Lisäksi he voivat saada ylimääräisiä sosiaalietuuksia, kuten taloudellis- tai kulttuuriluonteisia etuuksia integrointinsa edistämisen maksimoimiseksi.
Ympyrän sulkemiseksi tuon aseman saamisen on oltava ensiaskel kohti sen jäsenvaltion kansalaisuuden saamista, jossa kyseiset kolmannen maan kansalaiset asuvat. Tämä vastaisi parlamentin moneen kertaan esittämään toiveeseen synnyttää yhteisöön monirotuinen ja monikulttuurinen yhteiskunta, jossa ei sallittaisi minkäänlaista rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon jne. perustuvaa syrjintää.
Odotamme malttamattomina, että esittelijä Ludford ottaisi pian vastaan maahansa ne tuhannet Sangatten pakolaiskeskuksen pakolaiset, jotka haluavat asettua asumaan Englantiin. Home, sweet home!

Meijer
. (NL) Jos EU:ssa oleskelevia henkilöitä ja ulkopuolelta tulevia vierailijoita koskevia toimenpiteitä ei olisi valmisteltu jo ennen syyskuun 11. päivää 2001, ne olisivat todennäköisesti jääneet pitkäksi aikaa hunningolle uuden terrorismin ja turvattomuuden pelon vuoksi. On korkea aika tehdä loppu niistä viimeisistä laillisen syrjinnän jäänteistä, jotka kohdistuvat suureen osaan väestöstämme. Syrjintä kohdistuu niihin ihmisiin, joita houkuteltiin varsinkin 1960-luvulla "vierastyöläisinä" Turkista tai Marokosta tekemään kaikkein epämiellyttävimmät ja huonoimmin palkatut työt. Aluksi silloisten Euroopan yhteisöjen kuudessa jäsenvaltiossa ei otettu lainkaan huomioon näiden ihmisten pysyvää asettumista jäsenvaltioihin. Monilla niistä ihmisistä, jotka kuuluvat maahanmuuttajien ensimmäiseen sukupolveen, ei ole vielä 40 vuoden jälkeenkään asuinmaansa kansalaisuutta. Näille ihmisille ei vuosiin ollut olemassa mitään yhtenäistä Eurooppaa. Toisin kuin niiden ihmisten, joilla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus, näiden henkilöiden on ollut pakko hakea viisumia jokaiseen niistä jäsenvaltioista, joiden läpi he ovat matkustaneet lomalle kotimaahansa. Se, että he nyt saavat entistä tasavertaisemmat oikeudet, ei valitettavasti ole niinkään seuraus heidän syrjintänsä aiheuttamasta närkästyksestä kuin tapa rakentaa suurta eurooppalaista supervaltaa ja samalla tapa havainnollistaa sitä, että valtioiden vanhat rajat ovat suureksi osaksi menettäneet merkityksensä.

Thorning-Schmidt
. (DA) Olen jättänyt äänestämättä tätä mietintöä koskevassa lopullisessa äänestyksessä. Olen tehnyt niin sen vuoksi, että Tanskalle on myönnetty tätä asiaa koskeva poikkeus, en sen vuoksi, että olen eri mieltä mietinnön tai direktiivin tavoitteesta.
Korostan, että suhtaudun myönteisesti siihen, että kolmansien maiden kansalaisille annetaan oikeuksia, kun he aloittavat työt jossain muussa EU-maassa.
Kesslerin mietintö (A5-0455/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämä direktiiviehdotus ei eroa paljon edellisestä, tämä paroni Ludfordin jalosukuinen direktiivi, jossa käsittääkseni viitataan etenkin Eurooppaan työnhakuun tulevien työntekijöiden liikkumismahdollisuuteen - mikä on hyvä asia - mutta myös niiden vanhusten ja eläkeläisten mahdollisuuteen, jotka haluavat tulla turisteina ihailemaan Eurooppamme kauneutta. Eläkeläispuolueen edustajana tartun nyt tilaisuuteen kehottaakseni parlamenttia varmistamaan kaikkien niiden todellinen liikkumismahdollisuus, jotka haluavat tulla ihailemaan Eurooppamme kauniita maita, mutta edistämään kaikin mahdollisin tavoin myös niiden vanhusten mahdollisuuksia, joilla pitkän työrupeaman jälkeen on vihdoin aikaa omistautua terveelliselle, sivistävälle ja kehittävälle kulttuurimatkailulle, mitä voimme ilolla seurata matkatessamme ympäri kaunista Eurooppaa.

Berthu
Komission ehdotuksessa kolmansien maiden kansalaisten liikkumisesta unionin jäsenvaltioissa alle kolmen kuukauden ajan ei tyydytä yhdenmukaistamaan liikkumisen edellytyksiä vaan samalla siinä kuin ohimennen rajoitetaan tiettyä valvontaa "liikkumisvapauden" nimissä. Tämä pätee esimerkiksi Schengenin sopimuksessa ulkomaalaisilta vaadittuun "läsnäoloilmoitukseen", josta puhuin eilisessä keskustelussa. Vaikka tätä läsnäolon ilmoittamisvaatimusta olisikin sovellettu puutteellisesti, minusta sitä olisi kiireesti pitänyt vahvistaa, ei heikentää.
Myös eräällä toisella alalla komissio jatkaa entistä linjaansa ehdottamalla sellaisen "erityisen matkustusluvan" käyttöönottoa, jonka yksi jäsenvaltio myöntää kaikille muille jäsenvaltioille, jotta voidaan edistää kolmansien maiden kansalaisten liikkumista enintään kuusi kuukautta pitkillä matkoilla. Uudistus paljastaa hyvin kumoamistekniikan, jossa "sinapinsiemenestä kasvaa suuri puu".
Yli kolme kuukautta pitkä oleskelu vaatii nimittäin nykyään kansallisen viisumin, jonka myöntäminen kuuluu kunkin jäsenvaltion suvereniteettiin. Komission ehdottama "matkustuslupa" veisi pohjan tältä järjestelyltä. Perustellakseen tätä muutosta komissio vetoaa perusteluosan sivulla 9 tapauksiin, joissa tiettyjen ulkomaalaisten on voitava kulkea vapaasti kuuden kuukauden ajan unionissa "palvelujen käyttäjinä", esimerkiksi "turisteina" tai "kylpyläpalveluiden käyttäjinä" tai "muusikkoina", kuten komission jäsen Vitorino lisäsi keskustelussa. Veruke on hieman heppoinen: unionissa kuusi kuukautta yhtäjaksoisesti matkustavien turistien määrä tuskin on kovin suuri, joten sillä ei voida perustella erityisen direktiivin antamista. Komission intressi löytyykin muualta: se pyrkii tuhoamaan jäsenvaltioiden suvereniteettiin perustuvan järjestelmän yhtenäisyyden ottaakseen käyttöön toisenlaisen, ylikansallisuuteen pyrkivän järjestelmän.
Tällainen dogmaattisuus ei tuo mitään uutta nykyiseen prioriteettiin eli siirtolaisvirtojen valvontaan ja kansalaisten turvallisuuteen. Päinvastoin se saattaa vahingoittaa sitä lisäämällä puutteellisuutta ja hajanaisuutta.
Katiforisinn mietintö (A5-0016/2002)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, ennen tänne Strasbourgiin tuloani törmäsin lentokentällä hyvään ystävääni ja työtoveriini Giuseppe Italiaan, joka - maamme nimi on todella hänen sukunimensä - asuu Cremonassa. Hän sanoi minulle: "Tiedän, että sinun on äänestettävä tästä mietinnöstä. Hyvä on, äänestä vain. Olen ketjupolttaja ja olen kyllä valmis polttamaan ulkona, jos joku sisällä olijoista vastustaa tupakointia. Olen kuitenkin 62-vuotias: en juo, en käy enää naisissa, koska ..." - hän ei jatkanut tätä pidemmälle - "mutta jättäkää minulle edes tupakoinnin nautinto, koska minulla ei ole muita paheita eikä se häiritse ketään." Näin ollen äänestin mietinnön puolesta; kannatan tupakointia sallituissa tiloissa mutta vastustan tupakkaveron nostamista.

Andria
Arvoisa puhemies, jäsen Fatuzzon miellyttävän puheenvuoron jälkeen on tehtävä joitakin lisäyksiä jäsen Katiforisin mietintöä koskeviin kommentteihin. Valitettavasti olen kotoisin Etelä-Italiasta, ja kuten tavallista, lennot aiheuttavat meille edelleen päänsärkyä. Minun olisi pitänyt olla istuntosalissa mietintöni takia, koska olen varjoesittelijä, mikä ei kuitenkaan ollut mahdollista. Haluan joka tapauksessa tähdentää, että yhteys, joka edelleen antaa aihetta päätöslauselmiin joko valmisteverosta tai tupakan valtiontuista, on asiaankuulumaton. Terveyden ja tupakoinnin välillä on toki varmasti yhteys, mutta sillä ei ongelmaa ratkaista. Meillä Etelä-Italian alueella, erityisesti Napolissa, harjoitetaan salakuljetusta ovelta ovelle ja kaduilla, joten jos haluamme lisätä salakuljetusta, niin jatketaan vain tupakkatuotteiden vainoamista. Minun on todettava myös, että eräillä kaikkein köyhimmillä alueilla, joilla rikollisuuden riski on korkea, kuten Casertan alueella, tupakka tuo leivän - toistan, siis tuo leivän - 3000 työntekijälle, joiden olemassaolo joutuisi suureen vaaraan. Jäsen Katiforis käytti järkevän puheenvuoron kaksinkertaisesta päätöslauselmasta, jonka ansiosta se sai lähes täyden hyväksynnän istuntosalissa.

Maes
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa sanasen Katiforisin mietinnöstä. Haluan yhtyä heikommassa asemassa olevia alueita koskeviin huolenilmauksiin. Olen saanut sen vaikutelman, että jotkin valtiot - tarkoitan esimerkiksi Ranskaa, mutta en väitä, etteikö voisi olla muitakin - käyttävät koko tupakan valmisteveron alentamista koskevaa kysymystä hyväkseen puhdistaakseen oman maineensa ulkomailla ajamalla edistyksellistä politiikkaa, nimittäin politiikkaa, jolla edistetään terveyttä ja vastustetaan tupakkaa, vaikka ne eivät samaan aikaan oikein kiinnitä tarpeeksi huomiota niille alueilleen suunnattuihin tasoitustoimenpiteisiin, joille tupakka on elinkeino. Sentapaisen valituksen kuin kollega täällä esitti, kuulin myös Korsikalla. Minusta Pariisissa ei siis olla oikein tietoisia siitä, mitä nämä alueet joutuvat kärsimään meidän terveytemme vuoksi. Terveys ei parane vähentämällä seksiä, vaan vähentämällä polttamista, jäsen Fatuzzo.
Van den Bergin mietintö (A5-0464/2001)

Maes
Arvoisa puhemies, seurasin eilen kehitysyhteistyöpolitiikan uudistamista koskenutta ja komission kanssa hätäavun ja kehitysyhteistyön niveltämisestä käytyä keskustelua hyvin kiinnostuneena. Tuen täysin jäsen Van den Bergin mietintöä. Haluaisin korostaa sitä tosiasiaa, että minne tahansa menenkin, kuulen paikallisilta naisilta valituksia siitä, että he eivät ole mukana eikä heillä ole sananvaltaa jälleenrakennuksen käytännön toteutuksessa. Esimerkiksi Somaliassa naiset ovat paikan päällä, mutta miehet tekevät päätökset Keniassa, kaukana todellisuudesta. Olen siis sitä mieltä, että vain sanoissa ilmenevä huoli sukupuolten tasa-arvosta ei riitä. Meidän on pyrittävä siihen, että paikalliset naiset tosiaankin otetaan mukaan päätöksentekoon; he ovat riittävän täysivaltaisia nähdäkseen ja ollakseen mukana arvioimassa tapaa, jolla jälleenrakennus on käytännössä toteutettava.

Fatuzzo
Hätäapu, kunnostustoimet ja kehitysyhteistyö: nämä ovat asioita, joille eläkeläiset ja eläkeläispuolue antavat tukensa. He kannattavat sitä vieläpä niin suuressa määrin, että minäkin myöhästyin tullessani tänne lentäen. Miksi myöhästyin? No siksi, että minun piti hillitä noin sataa eläkeläistä, joihin kuului lääkäreitä, asianajajia, arkkitehtejä ja insinöörejä ja jotka tästä mietinnöstä kuultuaan halusivat matkustaa välittömästi kehitysmaihin antaakseen niille oman tukensa ilmaiseksi ja täysin vastineetta ja toivoen, että tämä mietintö tuen, rohkaisun ja avustusten ohella antaisi näille vanhuksille ja eläkeläisille, jotka haluavat auttaa, mahdollisuuden olla edelleen hyödyksi myös eläkkeen jälkeen lukemattomissa kehitysmaissa. Näin vaivaa heidän hillitsemisessään, mutta toivon, että seuraavalla kerralla heillä on aihetta kiittää Euroopan parlamenttia, koska tämä aikoo ottaa heidän tukensa vastaan.

Bordes ja Cauquil
Kelpuutimme mietinnön ainoastaan siksi, ettei sitä, että Euroopan parlamentti hylkää mahdollisesti mietinnön, käytettäisi tekosyynä luonnonkatastrofien seurauksena toteutettavien kiireellisten toimien vähentämiseen köyhissä maissa, koska nuo toimet ovat jo nyt hävyttömän riittämättömät.
Mietinnössä otetaan esiin ainoastaan yhteensovittamista koskevat ongelmat, jolloin siinä sivuutetaan varojen häpeämätön puute.
Mietintö vaikenee etenkin siitä, että luonnonkatastrofeilla on dramaattiset seuraukset myös köyhissä maissa, jos näillä ei ole minkäänlaisia valmiuksia selviytyä edes vähäisimmistä tuhoista, koska niillä ei ole aineellisia tai inhimillisiä voimavaroja, sairaaloita, lääkkeitä tai kuljetusvälineitä suurvaltojen kapitalististen ryhmittymien aiemmin ja nyttemmin harrastaman ryöväyksen köyhdyttäminä.
"Kansainvälisen avun puutteista" puhuminen on todella uskomatona suurvaltojen tyytyessä symbolisiin eleisiin tilanteessa, jossa köyhiä maita olisi autettava selviytymään luonnonkatastrofeista, kun ne muutoin tuhlaavat tähtitieteellisiä summia Afganistanin kaltaisen köyhän maan (ja sitä ennen monien muiden maiden) pommittamiseen.
Olle Schmidtin mietintö (A5-0392/2001)

Blak, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (SV) Olemme äänestäneen mietinnön puolesta sen ympäristö- ja avoimuuslinjan vuoksi. Haluamme kuitenkin tehdä selväksi, että vastustamme sen 22 kohtaa, jossa halutaan tehdä EKP:stä EIP:n valvontaviranomainen.
Von Wogaun mietintö (A5-0011/2002)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen Fatuzzo ja eläkeläispuolue eivät voineet olla antamatta tukeaan kollega von Wogaun tärkeälle mietinnölle, joka koskee Euroopan raha-asioita, julkista taloutta ja rahoitusmarkkinoita. Vanhukset ja eläkeläiset ovat luonnollisesti tarkkoja rahan suhteen, koska he tietävät sen arvon jouduttuaan koko ikänsä miettimään, mitä sen kanssa tehdä. Käytän tilaisuutta hyväkseni kertoakseni, että vanhukset ympäri Euroopan ovat ottaneet suurella riemulla vastaan uuden rahan euron; heistä tuntuu kenties siltä kuin he olisivat päässeet satujen ja unelmien maahan, jossa rahaa on aiempaa enemmän. Olen varma, että tällainen eurooppalainen rahapolitiikkaa lisää vanhusten ja eläkeläisten eläkkeitä, rahaa ja hyvinvointia ja tuo Euroopan lähemmäksi heitä.

Andria
Ennen kuin kerron puoltavasta äänestäni mainittuun mietintöön haluan tuoda esiin kollega von Wogaun merkittävän panoksen parlamentin toimintaan talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenenä, ja hän tuo merkittävän panoksensa varmasti myös jatkossa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Vilpittömät onnitteluni!
Kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden yhdentämisprosessi tapahtuu uudistamalla kaikkia rahoituspalveluja tukevia järjestelmiä. Tässä mielessä myös Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla saatujen kokemusten tarkastelu saa yhä tärkeämmän merkityksen valvontatoimien järjestämisen, toimintatapojen ja niveltämisen kannalta. Varsinkin erityinen täytäntöönpano edellyttää sellaisten uusien telemaattisten tekniikoiden käyttöönottoa, joita hyödynnetään arvopaperimarkkinoiden tehokkuuden parantamiseksi.
Näiden uusien välineiden hyödyntäminen, joka on todellakin mahdollistanut sekä kilpailukyvyn kasvun arvopapereiden parissa toimivien välillä että neuvottelujen hallinnan oikea-aikaisesti ja sopivin menettelytavoin, mikä ei vielä muutama vuosi sitten ollut mahdollista, on auttanut nostamaan hintojen "laatua" kyseisillä markkinoilla ja vähentämään välitystoiminnan kustannuksia.
Arvopaperimarkkinoiden tehokkuus ja yhdentäminen on kuitenkin toteutettava nykyistä tehokkaamman päätöksentekoprosessin avulla - viittaan Lamfalussyyn - säilyttäen samalla institutionaalinen tasapaino kaikilla demokraattisen valvonnan vakailla ja toimivilla tasoilla.
Edellä esitetyn perusteella on ensimmäiseksi pantava täytäntöön lainsäädäntäprosessin keventäminen ja nopeuttaminen ja saatava mahdollisuuksien mukaan ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyntä lainsäädäntätoimille. Seuraavaksi on vahvistettava avoimuutta ja tiedottamista, mikä antaa tärkeän pohjan Euroopan yhdentyneiden arvopaperimarkkinoiden toteutumiselle. Kolmas tehtävä koskee lineaarisuutta ja säännönmukaisuutta, joiden on ohjattava kuluttajia ja investoijia.
Näin ollen tarvitsemme ehdottomasti sellaista tiedotusjärjestelmää, joka edistää kaupantekoa maksumääräyksen antamisesta maksun suorittamiseen asti.
Tarvitaan myös sellaista arvopapereiden välitystoiminnan säätelyä, joka voitaisiin niveltää välittävien toimijoiden ja toiminnan yhteyteen, sellaisen valvontavallan uudelleenjärjestelyn ohella, jossa parlamentilla on yhtäläiset valtuudet komission rinnalla.

Berthu
Wogaun mietintö "komitologiasta" rahoituspalvelujen alalla, toisin sanoen komission toteuttamista lainsäädännön täytäntöönpanotoimenpiteistä tällä alalla, herättää eräitä hyvin mielenkiintoisia kysymyksiä, joihin mietintö ei kuitenkaan aina anna mielestämme tyydyttäviä vastauksia.
Keskustelun lähtökohtana on EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan nykyisin käynnissä oleva uudistus. Tuossa artiklassa neuvostolle myönnetään yksinomainen oikeus siirtää komissiolle täytäntöönpanovalta, mitä Euroopan parlamentti vastustaa: parlamentti katsoo, että koska yhteispäätöksen sille suomia toimivaltuuksia on äskettäin laajennettu, sillä pitäisi olla oikeus vastedes päättää neuvoston kanssa sekä säännöistä että täytäntöönpanotoimenpiteistä.
Euroopan parlamentti esittää Wogaun mietinnön välityksellä erinomaisia ajatuksia, kuten sen, että säännöksiin ryhdyttäisiin järjestelmällisesti sisällyttämään ns. raukeamislauseke (sunset clause), jonka mukaan täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamista varten suoritettava toimivallan siirto komissiolle voi raueta neljäksi vuodeksi, jotta siirron aiheellisuutta voidaan tarkistaa. Sitä vastoin parlamentti hylkää todellisen roolinsa halutessaan tarkistaa kaikki täytäntöönpanotoimenpiteet ja jopa "osallistua tarkkailijana arvopaperikomitean kokouksiin". Neuvostollahan on perinteisesti kaksi roolia, täytäntöönpanijan ja lainsäätäjän rooli. Tämän täytäntöönpanoroolin vuoksi EY:n perustamissopimuksen 202 artiklalla sille myönnetään erityinen rooli täytäntöönpanotoimenpiteiden suunnittelussa. Tämä ei päde Euroopan parlamenttiin, jolla on perussopimusten mukaan vain "lainsäätäjän" rooli, joten sillä ei ole oikeutta puuttua mihin tahansa asioihin.
Ongelmaksi muodostuu kuitenkin se, miten valvoa komission tehtävää täytäntöönpanotoimenpiteiden suunnittelijana. Euroopan parlamentin reagointi ei kenties ole täysin asianmukainen, mutta siihen on todellinen syy. Tähän olisi otettava kantaa seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa vahvistamalla näihin komiteoihin kohdistuvaa demokraattista valvontaa: kenties olisi vahvistettava Euroopan parlamentin komission edustajiin kohdistamaa valvontaa mutta myös kansallisista parlamentin edustajista koostuvien alakohtaisten edustuselinten suorittamaa valvontaa, joka kohdistuisi neuvoston edustajiin.

Puhemies
Äänestysselitykset päättyvät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 13.08 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Lähi-idän tilanne
Solana
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on paitsi velvollisuus myös ilo lausua puheenvuoroni alussa mitä sydämellisimmät onnitteluni arvoisalle puhemiehelle siitä, että hänet valittiin viime kuussa tähän erittäin tärkeään tehtävään, joka on Euroopan unionin toimielinten peruspilari.
Arvoisa puhemies, olen sanonut tämän teille yksityisesti, mutta haluaisin sanoa sen nyt myös julkisesti. Minulla on suuri ilo työskennellä teidän kanssanne ja puhemiehen kabinetin ja parlamentin kanssa, ja voitte olla varmoja siitä, että aina kun monimutkainen aikataulumme sen vain sallii, tulen parlamenttiin erittäin mielelläni kertomaan teille Euroopan unionin tärkeistä toimista ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla.
Hyvät parlamentin jäsenet, minut on kutsuttu tämänpäiväiseen istuntoon puhumaan teille etenkin Lähi-idästä, ja keskitynkin Lähi-itään, vaikka haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja vaihtaa kanssanne lyhyesti pari sanaa Afganistanin ja Balkanin tilanteesta; emme saa unohtaa, että olemme sitoutuneet sinne erittäin päättäväisesti.
Hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäinen sana, jota käytän puhuessani Lähi-idän tilanteesta, on turhautuminen. Niistä, jotka - kuten minäkin - ovat monta vuotta yrittäneet löytää keinon Lähi-idän ongelmien ratkaisemiseksi, nykyistä tilannetta voidaan luonnehtia niin henkilökohtaiselta kannalta kuin myös osapuolten kannalta erittäin turhauttavaksi. Osuuteni Lähi-idän ongelmien ratkaisemisessa alkoi Madridin konferenssissa, jossa todettiin, että oli välttämätöntä löytää keino, jonka keskeisenä osana ja kimmokkeena olisi "rauhaa maan vastineeksi, maata rauhan vastineeksi" -periaate; Madridin konferenssin perusteella käynnistettiin sittemmin Oslon prosessi, mutta sen tulokset eivät aina olleet toivottuja ja se koki kovan kolauksen, kun pääministeri Rabin murhattiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, tänään ei valitettavasti voida puhua rauhanprosessista, sillä ei ole mitään prosessia eikä rauhaa. Kerronkin teille ensiksi, miltä rauhanprosessin kariutumisen seuraukset tuntuvat minusta asianosaisena ja kumpaakin osapuolta edustavista kärsivistä ihmisistä. On syytä pessimismiin, eikö niin? Sanon teille, että näin ei ole, vaan kaikesta turhautumisesta ja kaikesta tapahtuneesta huolimatta meidän on säilytettävä tietynlainen toiveikkuus ja usko tulevaisuuteen. Mielestäni Euroopan unioni toimii asianmukaisesti, kun se ei heitä pyyhettä kehään. Meidän on sitkeästi ja itsepintaisesti pidettävä kiinni periaatteistamme ja sitoutumisestamme prosessiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, meidän ei ole puolustettava Lähi-idän rauhanprosessia ainoastaan arvojen takia eikä edistettävä sitä ainoastaan Euroopan unionia innoittavien periaatteiden takia vaan myös siksi, että tässä globaalistuneessa maailmassa Lähi-itä ja Välimeri ovat kotimme. Emme voi kuvitella vakaata Eurooppaa, edistyksellistä Eurooppaa, ilman Välimeren ja Lähi-idän edistystä. On erittäin vaikeaa luoda vakaata Eurooppaa, jossa vallitsee rauha ja jolla on sille kuuluva arvo suurena maailmanlaajuisena toimijana, ellemme saa aikaan rauhaa ja vaurautta myös Välimeren alueelle ja Lähi-itään.
Haluaisin sanoa teille, että sen jälkeen, kun minulla oli melkein vuosi sitten tilaisuus ja etuoikeus osallistua Mitchellin raportin laatimiseen, on menetetty monta - aivan liian monta - tilaisuutta. Liian monta kertaa olisi voitu tehdä jotakin, mutta mitään ei tehty. Liian monta kertaa olisi voitu edistyä, mutta edistystä ei tapahtunut.
Meidän - Euroopan kansalaisten ja heidän Euroopan parlamenttiin kuuluvien laillisten edustajiensa - on yhteisesti sitouduttava siihen, että yhtään tilaisuutta ei enää jäisi käyttämättä. Tällä hetkellä on olemassa joitakin tilaisuuksia, joista haluaisin puhua teille. Haluaisin kuitenkin hetkeksi palata historiaan, en koko historiaan, koska meillä on useaan otteeseen ollut tilaisuus keskustella siitä parlamentissa, vaan lähihistoriaan. Haluaisin palata ajassa viime vuoden joulukuuhun.
Olin Lähi-idässä viime joulukuussa, 10. joulukuuta. Minulla oli tilaisuus käydä siellä ja puhua kaikkien poliittisten johtajien kanssa. Tapasin myös kenraali Zinnin, joka on Yhdysvaltain edustaja alueella. Elimme silloin erittäin raskasta aikaa, kuten muistatte, mutta myöhemmin oli aihetta myös toiveikkuuteen. Meidän on tunnustettava, että Miguel Ángel Moratinosin, paikan päällä olevan Euroopan unionin edustajan, ansiosta onnistuimme suurin piirtein 10. joulukuuta alkaen saamaan aikaan rauhan jakson, joka oli pisin moneen kuukauteen ja joka kesti tammikuun puoleenväliin asti. Tuolloin meillä oli tilaisuus, josta merkittävin osoitus oli presidentti Arafatin 16. joulukuuta pitämä puhe.
Muistatte hyvin, että presidentti Arafat piti 16. joulukuuta omalla kielellään puheen, joka näytettiin televisiossa, kuten Euroopan unionin jäsenet pyysivät, ja jossa hän vetosi tulitauon ja rauhan puolesta ja vaati terroristiryhmiä lopettamaan väkivaltaisuudet palestiinalaishallinnon puolesta. Rauha ja toivo kestivät joitakin päiviä - kuten olen sanonut - joulun tienoilla. Ne kestivät, vaikka presidentti Arafat ei saanut lupaa mennä Betlehemiin jouluksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, valitettavasti tilanne palautui entiselleen 10. tammikuuta. Väkivaltaisuudet puhkesivat ensin palestiinalaisten taholla yhdessä siirtokunnassa, ja sen jälkeen Israelin joukot ovat tappaneet yhden Al Fatahiin kuuluvan ryhmän johtohenkilön, ja sittemmin oli vielä Karine A -aluksen tapaus. Haluaisin puhua teille lyhyesti kummastakin asiasta.
Väkivaltaisuuksien puhkeaminen jälleen kerran tammikuussa oli suuri murhenäytelmä. Seitsemän päivän täydellisen aselevon jakso oli nimittäin tuolloin jo kulunut, mutta se ei silti johtanut laadulliseen edistysaskeleeseen. Muistan nyt ja ikuisesti, miten Yhdysvaltain edustaja, kenraali Zinni ja minä pohdimme jo Tel Avivin lentokentällä myöhään illalla 6. joulukuuta Tenetin suunnitelman ja Mitchellin suunnitelman toteuttamista. Olimme jo sopineet kolmenvälisestä tapaamisesta Palestiinan, Israelin ja Yhdysvaltain turvallisuuspalvelujen välillä ja sen jälkeen kahdenvälisestä kokouksesta palestiinalaisten ja Israelin joukkojen välillä. Terrorismi ja väkivalta eri osapuolten taholla olivat syynä meillä tuolloin olleen tilaisuuden menettämiseen. Asiaa mutkisti myös - kuten olen aiemmin sanonut - Karine A -aluksen kuuluisa välikohtaus. Sallinette, että pysähdyn hetkeksi ja selvitän teille kuuluisan Karine A -aluksen tapauksen.
Kuten tiedätte, aluksessa oli järeämpiä aseita kuin palestiinalaisten yleensä käyttämät aseet, ja lisäksi sillä oli strateginen merkitys Israelin johtajille ja myös Yhdysvalloille, sillä se merkitsi alkua vielä vahvistamattomalle mutta varsin mahdolliselle suhteelle palestiinalaishallinnon ja Iranin merkittävien tahojen välillä. Hyvät parlamentin jäsenet, palestiinalaishallinnon ja Iranin välinen suhde on ollut käytännössä olematon erittäin monen vuoden ajan. Jos tästä suhteesta saadaan todisteita, Lähi-idän tilanteeseen tulee tietynlainen muutos. En ole nähnyt asiasta varmoja todisteita, mutta epäilemättä jotakin tämänsuuntaista on tapahtunut.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten voitte kuvitella, kaikki tämä on johtanut jo ennestään voimakkaan epäluottamuksen lisääntymiseen osapuolten välillä. Jos Camp David merkitsi luottamuksen heikkenemistä osapuolten välillä, tämän vuoden tammikuun alkupäivien tilanne on selvästi pahentanut epäluottamusta.
Mitä voimme nyt tehdä? Mitä voimme yrittää tehdä tilanteen ratkaisemiseksi?
Muistanette Euroopan unionin Laekenissa joulukuun lopussa antaman kuuluisan julkilausuman. Siinä annettiin selkeästi vastuu asiasta kummallekin osapuolelle, ja se on mielestäni yksi tärkeimmistä julkilausumista, joita Euroopan unioni on antanut. Meidän on jatkettava sen mukaisesti ja edettävä tähän suuntaan, kuten myös viimeksi pidetyssä yleisten asioiden neuvostossa todettiin.
Kyseinen neuvosto paitsi antoi tällaisen julkilausuman myös vetosi Yhdysvaltoihin, jotta se pyrkisi yhdenmukaistamaan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen kannan erityisesti palestiinalaishallinnon tilanteesta. Kuten muistanette, presidentti Arafat on käytännöllisesti katsoen vankina Ramallahissa, ja Israelin viranomaiset ovat edelleen sitä mieltä, että palestiinalaishallinnosta on tullut tarpeeton tai merkityksetön.
Tiedätte, että Euroopan unionin kanta ei ole tällainen, vaan se puoltaa palestiinalaishallintoa ja sen presidenttiä useista syistä: ensiksi siitä syystä, että palestiinalaiset ovat valinneet presidentin, ja toiseksi siitä syystä, että uskomme vakaasti, että tähän konfliktiin ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua, vaan ainoa ratkaisu on vuoropuhelu, ja että vuoropuheluun tarvitaan keskustelukumppaneita, ja palestiinalaisten valitsemia keskustelukumppaneita ovat palestiinalaishallinnon jäsenet presidentti Arafatin johdolla.

Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on siis edelleenkin kantamme. Olin koko viime viikon New Yorkissa puhumassa pääsihteeri Kofi Annanin kanssa ja Washingtonissa puhumassa varapresidentti Cheneyn, ulkoministeri Powellin ja presidentin neuvonantajan Condoleezza Ricen kanssa, joten minulla on viime päivinä ollut tilaisuus selvittää, pystymmekö vielä kerran antamaan yhteisen sysäyksen Lähi-idän hirvittävän tilanteen ratkaisemiseksi.
Uskon, että näillä vierailuilla on ollut jonkinlainen vaikutus. En halua puhua yhden tai toisen osapuolen tai Euroopan unionin vaikutusvallasta, vaan tyydyn kertomaan tosiseikat.
Viime keskiviikkoyönä, kun minä olin jo Yhdysvalloissa, ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun pääministeri Sharon oli sanonut, ettei hän enää koskaan ottaisi yhteyttä palestiinalaishallintoon, hän tapasi yksityisasunnossaan kolme erittäin merkittävää palestiinalaisjohtajaa: palestiinalaishallinnon parlamentin puhemiehen Abu Alan, palestiinalaishallinnon kakkosmiehenä pidetyn Abu Mazenin ja Mohamed Rachidin, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä henkilöistä palestiinalaishallinnon raha-asioiden kannalta. Ensimmäistä kertaa pääministeri Sharon tapasi kotonaan nämä henkilöt. Voin lisäksi sanoa teille, että ulkoministeri Powell on eilen ja tänään tavannut Washingtonissa palestiinalaishallinnon parlamentin puhemiehen Abu Alan.
Tällä hetkellä on siis jälleen kerran näkyvissä pieni valonpilkahdus. Kaikkien ponnistelujen tavoitteena on jälleen kerran palauttaa poliittinen näkökulma. Me voimme ja meidän täytyy edelleenkin taistella väkivaltaa vastaan. Meidän on edelleen tuomittava terrori-iskut, mutta meidän on myös omaksuttava poliittinen näkökulma konfliktiin. Se oli Mitchellin raportin päämäärä, edustin tämän päämäärän mukaisesti Euroopan unionia, ja tämän päämäärän on innoitettava meitä kaikkia.
Tämä on siis tilanne, hyvät parlamentin jäsenet. En voi väittää, että suhtautuisin tällä hetkellä asioihin erittäin toiveikkaasti. Olen varovaisen toiveikas. Aloitin puheenvuoron sanomalla, että olen erittäin turhautunut, mutta mielestäni on myös olemassa jonkinlainen edistymisen mahdollisuus. Kaikki pyrkimykset edetä oikeaan suuntaan ovat vaivan arvoisia, olivatpa ne sitten miten pieniä tahansa. En tiedä, kuinka moni teistä on käynyt paikan päällä viime aikoina, mutta tilanne on todellakin kansalaisten kannalta erittäin huono. Olen yleensä ehtinyt Jerikosta Ramallahiin 20 minuutissa. Matka Jerikosta Ramallahiin voi nyt kestää kolme tuntia poliisin ja sotilaiden tekemien tarkastusten takia.
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni Euroopan unioni tekee kaikkensa, jotta prosessissa olisi edes hieman toivoa. Mielestäni Euroopan unionin on jatkettava yhteistyötä yhdysvaltalaisten ystäviemme sekä Jordanian kuninkaan ja presidentti Mubarakin kanssa.
Olin muutama tunti sitten Jordanian kuninkaan seurassa, puhuin presidentti Mubarakin kanssa puhelimessa niin ikään muutama tunti sitten, ja puhuin presidentti Arafatin kanssa tänä aamuna, ja hieman toivoa on olemassa, kuten sanoin teille. En voi sanoa, että toivoa olisi paljon. Meidän on vielä ratkaistava keskeneräiset asiat. Kuten tiedätte, ulkoministerit tapaavat viikonloppuna Gymnichissä, jossa käsitellään melkeinpä yksinomaan Lähi-idän tilannetta.
Millaisia poliittisia aloitteita voimme tehdä? Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kertoa teille, että meidän olisi mielestäni toimittava nyt seuraavasti: meidän olisi edistettävä hyvää lopputulosta palestiinalaishallinnon parlamentin puhemiehen ja ulkoministeri Shimon Peresin välillä käynnistyneessä vuoropuhelussa. Kuten tiedätte, tämänhetkinen neuvottelumekanismi on seuraavanlainen: tavoitteena on mahdollisimman pian Palestiinan valtion tunnustaminen ennen lopullisten rajojen tunnustamista. Ajatuksena on, että neuvottelujen pohjaksi olisi otettava vuoden 1967 rajat siten, että alueita voidaan tarvittaessa vaihtaa, jotta mahdolliset vaikeudet voitaisiin ainakin osittain selvittää. Tällä hetkellä tarkoitus ei ole keskustella vaikeimmista aiheista, kuten Jerusalemista ja pakolaisten palaamisesta, vaan meidän on edistettävä molemminpuolista luottamusta kahden sellaisen valtion välillä, jotka jo tunnustavat toisensa, vaikka toinen niistä ei ole vielä täysimääräisesti olemassa.
Tämän ajatuksen mukaisesti me siis työskentelemme. En voi luvata menestystä. Minun on myös todettava teille aivan suoraan, että pääministeri Sharon sanoi minulle, ettei tämä ole hänen mielestään täydellinen ratkaisu mutta että hän antaisi ulkoministerin jatkaa neuvotteluja. Meillä ei toisin sanoen ole varmuutta siitä, että pääministeri Sharonin hallitus lopulta hyväksyy tämän. Meidän on mielestäni kuitenkin edelleen pyrittävä tähän.
Ellei nykytilanteeseen saada edes vähäistä muutosta, väkivalta tulee edelleen hallitsemaan keskustelua. Meidän on estettävä väkivaltaa hallitsemasta keskustelua, jotta politiikka hallitsisi sitä. Korostan yhä, että tähän ongelmaan on olemassa ainoastaan poliittinen ratkaisu, joka saadaan aikaan vuoropuhelun avulla, ja tästä syystä ennemmin tai myöhemmin - toivokaamme, että näin tapahtuisi mahdollisimman pian - aseiden ja väkivallan on väistyttävä, jotta politiikka pääsisi esiin. Muuta ratkaisua ei ole.
Hyvät parlamentin jäsenet, aivan äskettäin Shimon Peres puhui yleisten asioiden neuvoston suljetussa kokouksessa 15 jäsenvaltion ministereille ja sanoi jotakin, joka hänen ilmaisutapansa ja tunnelatauksensa takia syöpyi syvälle sieluuni. Hän sanoi suurin piirtein seuraavaa: "En koskaan ole sellaisessa hallituksessa, jonka tavoitteena ei ole kaksi valtiota: Palestiinan valtio ja Israelin valtio. Minulla, Shimon Peresillä, on jo ikää, ja olen aina työskennellyt rauhan puolesta, ja kaltaiseni uneksijan on mahdotonta kuvitellakaan, ettei olisi kahta valtiota. Ellei olisi kahta valtiota, siitä seuraisi kaksi kielteistä asiaa, joita minun on mahdotonta hyväksyä: yhtäältä Israel ei olisi demokraattinen valtio, koska me hallitsisimme palestiinalaisia, ja toisaalta palestiinalaiset ohittaisivat meidät määrällisesti, eikä valtio olisi juutalaisvaltio."
Kaikista näistä perusluonteisista syistä, jotka Shimon Peres ilmaisi hyvin tunnepitoisesti, on edelleen pyrittävä kahteen valtioon Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston sopimusten eli kahden päätöslauselman perusteella ja aiemmin mainitsemieni seikkojen perusteella.
Saavutammeko menestyksen välittömästi? En voi luvata sitä teille. Pyrimmekö me siihen kaikin asianmukaisin keinoin? Sen voin kyllä taata. Euroopan unionilla ei kuitenkaan ole ihmelääkettä eikä myöskään kenelläkään muulla. Yhteistyön jatkaminen Yhdistyneiden Kansakuntien, Yhdysvaltojen, Egyptin ja Jordanian kanssa on - mielestäni - paras tapa edetä.
Hyvät parlamentin jäsenet, tähän me siis pyrimme. Voitte olla varmoja siitä, että Miguel Ángel Moratinos ja minä työskentelemme 24 tuntia vuorokaudessa, niin monta tuntia kuin tarvitaan, tämän meitä eurooppalaisia koskettavan konfliktin ratkaisemiseksi. Kyse ei ole kaukaisesta ongelmasta, vaan fyysisesti, maantieteellisesti läheisestä ongelmasta, joka koskettaa sydäntämme ja mieltämme. Meillä on siis velvollisuus työskennellä sen ratkaisemiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, sallinette, että viittaan hyvin lyhyesti kahteen aiheeseen, joista olette pyytäneet minua puhumaan. Ensimmäinen niistä on Afganistan. Komission jäsen Pattenilla on enemmän tietoa, koska hän edusti erittäin arvokkaasti Euroopan unionia Tokion kokouksessa. Haluaisin vain sanoa teille, että minulla on henkilökohtainen edustaja Kabulissa, ja olen myös tietyllä tavalla ylpeä voidessani kertoa teille jotakin, jota emme ole aina voineet sanoa: sotilaalliset joukot, jotka puolustavat tällä hetkellä Kabulia ja jotka tukevat Bonnin konferenssissa - eurooppalaisessa kaupungissa - hyväksyttyä hallitusta, ovat pääosin eurooppalaisia.
Paikalla on joukkoja 13:sta Euroopan unionin maasta. Mielestäni meidän on sanottava tämä äänekkäästi: meidän on oltava ylpeitä siitä, että rauhanprosessi ja Kabulin tilanteen vakauttaminen ovat suurelta osin maidemme kansalaisten vastuulla.
Toiseksi sanon teille, että meidän on tehtävä työtä ja että teemme työtä erittäin vaikeassa poliittisessa tilanteessa aina kesäkuuhun asti, sillä silloin kokouksessa - kuten tiedätte - on jälleen nimitettävä yleiskokous, jonka on kokoonnuttava valitsemaan hallitus, mikä ei suinkaan ole helppoa. Nykyisessä hallituksessa vallitsee tietty tasapaino. Tasapainon muuttaminen ei ole helppoa, mutta niin on aivan varmasti tehtävä. Kesäkuuhun asti on siis tehtävä erittäin tiivistä yhteistyötä Afganistanin ja kolmen muun keskeisen maan edustajien kanssa.
Ensiksikin on Pakistan. Chris Patten ja minä tapasimme eilen Pakistanin ulkoministerin. Mielestäni Pakistanissa tehdään suurenmoista työtä, ja sitä on onniteltava siitä.
Toiseksi on Iran, alueen vakauden kannalta toinen keskeinen maa. On myönnettävä, että riippumatta siitä, mitä Iranista sanotaan tai voidaan sanoa, sen edustajat suhtautuivat asioihin rakentavasti sekä Bonnin että Tokion kokouksessa. Mielestäni heidän kanssaan on tehtävä työtä.
Kolmanneksi on Venäjä. Nämä kolme maata liittyvät Afganistanin ulkoiseen vakauteen. Teemme yhteistyötä ja jatkamme sitä, jotta prosessi, joka alkaa kesäkuussa tai joka oikeastaan käynnistyi jo Bonnin kokouksessa, onnistuisi.
Arvoisa puhemies, toinen aihe, jonka haluaisin hyvin lyhyesti ottaa esille, liittyy Balkaniin. Haluaisin keskittyä kolmeen seikkaan, jotka ovat mielestäni tärkeimpiä tai mahdollisesti tärkeimpiä. Ensimmäinen liittyy EJTM:ään, Makedoniaan ja Skopjeen. Olen sitä mieltä, että tilanne on Ohridissa allekirjoitettujen sopimusten vuoksi poliittisesti erinomainen. Koko perustuslakia muutettiin, ja muutama päivä sitten hyväksyttiin paikallishallintoa koskeva laki, joka oli olennainen tekijä poliisivoimien palaamisessa alueille, joilta ne oli muutama kuukausi sitten ajettu pois. Asiassa siis edetään oikeaan suuntaan. Tilanne ei vieläkään ole täydellinen, mutta uskon, että kevät etenee rauhan ja tyynen vallitessa.
Saksan johtamat NATOn sotilaalliset joukot ovat edelleen paikalla. Hallitus on hyväksynyt kolmen kuukauden jatkoajan, jota voidaan vielä pidentää kuuteen kuukauteen. Euroopan unioni harkitsee sitä mahdollisuutta, että joukot olisivat tulevaisuudessa Euroopan unionin vastuulla. Päätöstä ei ole tehty, mutta sitä harkitaan, ja uskonkin Skopjen kohdalla, vaikka asiaa ei vielä ole kirkossa kuulutettu, että asiat etenevät oikeaan suuntaan. Uskon, että rahoittajien konferenssi, johon Chris Patten viittaa, voi toimia ja antaa taloudellisesti merkittävää apua.
Toiseksi, kuten tiedätte, Kosovossa pidettiin vaalit, joihin meidän kaikkien on oltava tyytyväisiä. Vaalit järjestettiin täysin rauhallisesti vailla minkäänlaisia väkivaltaisuuksia, ja myös serbivähemmistö osallistui niihin. Serbit ovat nyt parlamentin toiseksi suurin ryhmä.
Tilanne on nyt helmikuun alussa sellainen, että yksimielisyyteen ei ole vieläkään kyetty pääsemään, vaikka vaalit järjestettiin marraskuussa. Yksimielisyyteen ei ole vieläkään päästy presidentin valitsemisesta - Ibrahim Rugovasta olisi yleisen käytännön mukaisesti pitänyt tulla presidentti - eikä hallituksen muodostamisesta.
On käynyt myös niin, että erään eurooppalaisen tahon edustaja joutui lähtemään henkilökohtaisista syistä, ja olemme olleet joitakin viikkoja tyhjiössä. Yritin paikan päällä hieman vauhdittaa neuvotteluja, jotka ovat aivan välttämättömiä, jotta Ibrahim Rugova, jolla ei ole takanaan vaadittavaa enemmistöä, voisi hallita yhdessä muiden kanssa. Toivokaamme, että lähipäivinä saataisiin muodostettua hallitus ja valittua presidentti ja että Kosovossa kyettäisiin käsittelemään niitä todellisia ongelmia, jotka hallituksen on ratkaistava.
Viimeinen seikka, jonka haluaisin mainita, liittyy Jugoslavian liittotasavaltaan. Kuten tiedätte, keskustelut Podgorican (Montenegro) ja Belgradin välillä keskeytyivät 24. lokakuuta. Kostunica ja Yukanovic kutsuivat minut selvittämään, pystymmekö jatkamaan näitä kiivaita keskusteluja. Onnistuimme siinä, ja jatkamme työtä ja neuvotteluja keskustelujen edistämiseksi Euroopan unionissa. Pyrin mahdollisimman usein tapaamaan kyseiset henkilöt. Tapaamme taas sunnuntaina, jolloin meillä on uusi tilaisuus selvittää, voidaanko perustuslain uudistuksen kautta välttää kansanäänestys ja Montenegron ero Belgradista. Pyrimme tähän erittäin intensiivisesti: Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat täysin yksimielisiä siitä, että meidän on kaikin tavoin pyrittävä tähän tavoitteeseen.
Jonkin verran epävarmuutta liittyi siihen, onko Amerikan yhdysvallat samoilla linjoilla kanssamme. Voin sanoa teille tavattuani tällä viikolla maan johtajia, että se on samoilla linjoilla ja halukas auttamaan meitä, jotta liittotasavallan perustuslain uudistus toteutuisi.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin lopuksi - arvoisa puhemies, luulen, että olen melkein jo käyttänyt minulle myönnetyn puheajan, sillä minulle annettiin 30 minuuttia aikaa ja nyt on menossa 27. minuutti - viitata vielä kerran itse asiaan: Lähi-itään. Se on epäilemättä - ja sen on edelleen oltava - tärkein huolenaiheemme. Euroopan unionilla on tärkeä tehtävä, ja meidän on edelleen edettävä tähän suuntaan. Se ei tule olemaan helppoa, mutta emme voi heittää pyyhettä ketään, vaan meidän on oltava sitkeitä ja itsepintaisia. Me voitamme tämän taistelun.
(Suosionosoituksia)

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen kerta, kun puhun keskustelussa teidän ollessanne puhemiehenä. Minun kumpikin puoleni toivottaa teidät tervetulleeksi puhemiehen paikalle, eikä pelkästään minun irlantilainen puoleni. Toivon teille menestyksekästä puhemieskautta. Voimme luottaa siihen, että kautenne on sekä menestyksekäs että huomattavan kaunopuheinen.
Minulla on yksi mahdollinen tunnustus tehtävänä: saatan joutua poistumaan pariksi minuutiksi keskustelun aikana suorittamaan demokraattista velvollisuuttani toiseen paikkaan, jossa yksi unionin hienoista toimielimistä pitää kokousta ja keskustelee tärkeistä kilpailupolitiikkaan ja muihin asioihin liittyvistä seikoista. Käyn siellä, jos minun on pakko, ja palaan sen jälkeen heti keskusteluun.
Koko parlamentti tietää, kuinka väsymättömästi ystäväni ja kollegani Solana on työskennellyt palauttaakseen jonkinnäköisen toivon Lähi-idän rauhanprosessin verisille raunioille ja ylläpitääkseen sitä edistystä, jota unioni on epäilemättä saanut aikaan vakauden ja toivon tuomisessa Kaakkois-Eurooppaan ja erityisesti Länsi-Balkanin alueelle.
Minulla on mainio puhe, jossa käsitellään kaikkia asioita, joista korkea edustaja puhui niin erinomaisen hyvin. Jotten aliarvioisi parlamentin jäsenten älykkyyttä ja jotta varmistaisin, että mahdollisimman moni jäsen voisi osallistua keskusteluun, en aio puhua niistä asioista, joita korkea edustaja Solana käsitteli puheessaan niin asiantuntevasti ja voimakkaasti. Aion vain korostaa, kuinka vahvasti olen samaa mieltä kaikesta siitä, mitä korkea edustaja sanoi. Hän toi esiin, kuinka mahdollisuuksia on jätetty käyttämättä yksi toisensa jälkeen , mikä on tuonut alueelle raakuuksia ja väkivaltaa, alkaen siitä, että Mitchellin raporttia ei toteutettu, ja jatkuen siihen, ettei palestiinalaishallinnon presidentin Arafatin 16. syyskuuta pitämään puheeseen vastattu tarpeeksi myötämielisesti. Hän mainitsi muutamia kauhistuttavia virheitä, myös Karine A -aluksella tapahtuneen asekuljetuksen, jotka ovat rumentaneet alueen historiaa. Olemme nähneet sortumisen väkivaltaan: tappamisen johtavan uusiin tappamisiin, uuteen väkivaltaan, sortoon, järjettömään tuhoamiseen. Kuten korkea edustaja sanoi, meillä ei enää ole Lähi-idän rauhanprosessia vaan käyttääkseni New Yorkissa ilmestyneessä aikakauslehdessä muutama viikko sitten ollutta ilmausta verinen riita. Meidän on oltava edelleen sitoutuneita asiaan, jotta voisimme palauttaa edes osan toivosta. Korkea edustaja kertoikin joitakin asioita, joita Euroopan unioni tekee edistääkseen rauhan asiaa ja poliittisen ratkaisun syntymistä.
Haluaisin keskittyä yhteen asiaan siihen, mitä Euroopan unioni on tehnyt ja mitä on joskus pidetty huonona asiana. Olemme tukeneet palestiinalaishallintoa, ja ensinnäkin meidän tukemme on varmistanut, että Israelin hallitukselle on edelleen olemassa todellinen neuvottelukumppani. Toiseksi se on varmistanut, ettei palestiinalaisalueilla ole jouduttu anarkiaan vievälle tielle koska on selvää, että vaihtoehto palestiinalaishallinnolle on palestiinalaisanarkia.
Mikä on tekemämme huomattava sitoumuksen vaihtoehto? Kahtena viime vuonna olemme käyttäneet noin 400 miljoonaa euroa yhteisön talousarviosta palestiinalaisalueelle, ja noiden varojen käyttöä on tarkistettu kuukausittain, erityisesti niiden rahojen, joita annamme palestiinalaishallinnolle, jotta varmistaisimme, ettei niitä käytetä sellaisiin tarkoituksiin, joita parlamentti ei hyväksyisi. On sanottava, että jos Enronin tilintarkastajien ahkeruus olisi ollut edes sadasosa Kansainvälisen valuuttarahaston tarkastajien ahkeruudesta, kun he joka kuukausi tarkastivat meidän rahojemme käyttöä palestiinalaisalueella, olisi monilla edelleenkin työpaikka ja eläke odotettavanaan.

Kun katsotaan tätä sitoumusta ja nähdään, kuinka monia meidän aloittamistamme hankkeista ja muista hankkeista, joihin me olemme sijoittaneet rahaa, on tahallisesti ja tarkoituksellisesti tuhottu, alkaa kirjaimellisesti itkettää. Olemme nähneet sellaisten noin 17 miljoonan euron hankkeiden tuhoutuvan, joihin Euroopan unioni on sijoittanut varoja. Tämä tarkoittaa hiukan yli kymmenesosaa siitä alueen infrastruktuurin kokonaistuhosta, jonka Maailmanpankki on määrittänyt. Maailmanpankista kerrotaan lisäksi, että Palestiinan kansantulo on laskenut 2,4 miljardilla dollarilla vaikkakin tämän täytyy olla karkeasti arvioitu luku viime kuukausien tapahtumien seurauksena.
Kysyn itseltäni ja parlamentilta, missä ovat todisteet siitä, että jokin noista parantaa turvallisuutta?
(Suosionosoituksia)
Missä ovat todisteet siitä, että kun palataan kaksi kertaa takaisin tuhoamaan oikeuslääketieteellinen laboratorio, joka meitä oli pyydetty toimittamaan Palestiinan turvallisuuspalvelulle, tämä olisi parantanut alueen turvallisuutta? Missä ovat todisteet siitä, että jätevesipumpun tuhoaminen olisi lisännyt Israelin ja Israelin kansalaisten turvallisuutta. Ymmärrän täysin, että he ovat tästä erittäin huolissaan. Missä ovat todisteet siitä, että puskutraktoreiden vieminen Gazan lentokentän kiitoradalle myötävaikuttaisi Israelin turvallisuuteen?
Me kaikki tiedämme, että tuonkaltainen infrastruktuurin, terveys- ja koulutuspalvelujen, ihmisten elinkeinojen ja työpaikkojen tuhoaminen tukahduttaa toivon ja kaikki mahdollisuudet poliittiseen vakauteen ja turvallisuuteen.
Korkea edustaja viittasi siihen, mitä olemme tekemässä Afganistanissa ja entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa. Miksi Euroopan unioni käyttää 600 miljoonaa euroa tänä vuonna Afganistaniin 200 miljoonaa euroa yhteisön talousarviosta? Teemme tämän humanitaarisista syistä sekä myös pyrkiäksemme varmistamaan Afganistanin kansalle vakaan ja turvallisen tulevaisuuden. Tiedämme, että talouskehitys ja yhteiskunnallinen edistyminen myötävaikuttavat poliittiseen vakauteen ja suurempaan turvallisuuteen. Tästä syystä teemme tuon investoinnin Afganistaniin, ja tästä syystä Euroopan unioni, jäsenvaltiot ja komissio ovat luvanneet noin 45 prosenttia siitä, mitä Maailmanpankki ja Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelma sanovat, että Afganistanissa tarvitaan seuraavan viiden vuoden aikana. Toivon, että jotkin muut valtiot Yhdysvallat, Japani, Saudi-Arabia ovat muutamana seuraavana vuonna yhtä anteliaita kuin me olemme olleet.
Miksi me käytämme ne varat, jotka olemme käyttäneet, Balkanin alueelle, esimerkiksi entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan? Muutamana viime kuukautena, kun jälleenrakennustoimisto on alkanut tehdä yhtä hyvää työtä niin entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa kuin muuallakin tällä alueella, olemme jo korjanneet 400 taloa ja huhtikuuhun mennessä korjaamme vielä 300 lisää; sähkö on saatu palautettua Aracinovoon; vesi ja sähkö on saatu palautettua Kumanovoon. Olemme panostaneet merkittävästi normaalitilan palauttamiseksi Makedoniassa ja jatkamme edelleen tätä työtä. Jälleen kerran miksi? Ei pelkästään humanitaarisista syistä, vaan myös siksi, että tiedämme kokemuksestamme Euroopassa, että taloudellisen vakauden ja poliittisen vakauden ja turvallisuuden välillä on seuraussuhde. En puhu näin laajasti tästä asiasta siksi, että olisin jonkinlainen dementoitunut valantehnyt tilintarkastaja. Kerron näitä perusteluja siksi, että ne ovat niin selvästi totta. Tiedämme niiden olevan totta omasta kokemuksestamme. Jos ihmiset jäävät työttömiksi, heiltä viedään kaikki mahdollisuudet sosiaaliseen hyvinvointiin. Silloin heidän elämästään tulee kurjaa, ja lisäksi näin melko varmasti myös varmistetaan, että kaikkien elämästä tulee entistä väkivaltaisempaa.
Toivon, että nyt myös palestiinalaisalueilla ja Israelissa yhä useammat ihmiset ovat valmiita kuuntelemaan maltillisia, niitä, jotka niin rohkeasti toivat äänensä kuuluviin Kalandrian tarkastusasemalla ennen joulua. Toivon, että Rauhan ääni -liikettä kuunnellaan, koska ihmiset, jotka esittävät noin rohkeasti perusteluja rauhalle, ovat ainoita, jotka todella kartoittavat tietä eteenpäin Lähi-idälle, palestiinalaisvaltiolle tulevaisuudessa sekä Israelille. Kaikkien, jotka eivät usko tätä, olisi kysyttävä tämän parlamentin jäseniltä tai joltakin sellaiselta kuin Pohjois-Irlannin katolisen puolueen johtajalta Humelta, mikä auttoi saamaan rauhan Pohjois-Irlantiin. Syynä oli, että maltilliset olivat valmiita puolustamaan vakaumustaan. Syy oli se, että maltillisilla oli rohkeutta ja ymmärrystä alkaa esittää syitä sen puolesta, minkä me kaikki tiedämme olevan ainoa tapa saada väkivalta loppumaan ja siirtyä rauhaan ja turvallisuuteen.
Katsokaa, mitä tapahtui Etelä-Afrikassa, jossa Lähi-idän Rauhan ääni -liike äskettäin vieraili. Siellä on käyty läpi täsmälleen sama prosessi.
Vahvistaakseni siis kaikkea, mitä korkea edustaja sanoi, halusin vain esittää tämän kysymyksen: kuinka monen on kuoltava, ennen kuin noiden yhteisöjen kansalaiset todella kuuntelevat palestiinalaisalueille ja Israeliin jääneitä maltillisia?
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, syyskuun 11. päivän tapahtumat ja se, mitä Afganistanissa on tapahtunut, sekä se, mitä Lähi-idässä nyt tapahtuu, ovat syrjäyttäneet asian, josta sekä korkea edustaja Solana että komission jäsen Patten puhuivat, nimittäin Makedonian rauhansopimuksen. Haluaisin kiittää sydämellisesti sekä korkea edustaja Solanaa että komission jäsen Pattenia ja kaikkia muitakin, jotka ovat myötävaikuttaneet siihen, että Makedoniassa on nyt rauha. Se on hieno saavutus Euroopan unionilta! Te ponnistelitte väsymättä sen puolesta! Siksi Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä kiittää teitä!

Me katsomme lähiviikkoina ja -kuukausina itään. Odotamme saavamme Euroopan unioniin uusia jäseniä muutaman vuoden kuluessa. Puhun kuitenkin painokkaasti ja korostan sitä, mitä korkea edustaja sanoi: Euroopan turvallisuuden kannalta on tärkeää, että saamme rauhan Lähi-itään ja että me eurooppalaiset toimimme rauhanomaisessa ja hyvässä yhteistyössä Välimeren alueen kaikkien maiden kanssa.
Toteamme senkin, että kun puhumme näistä ongelmista, meidän on asetettava ihminen etusijalle. Korostamme sitä, että eurooppalaisen kristityn ja ei-kristityn, juutalaisen, Jerusalemissa tai Tel Avivissa asuvan israelilaisen ja Ramallahissa tai Gazassa elävän palestiinalaisen ja muslimin elämä on yhtä arvokas, eikä ihmisoikeuksien välillä saa tehdä eroa Euroopassa, islamilaisessa maailmassa eikä missään muuallakaan maailmassa.
(Suosionosoituksia)
Olemme täysin samaa mieltä sekä korkea edustaja Solanan että komission jäsen Pattenin kanssa ja toteamme, että tarvitsemme vuoropuhelua ja tarvitsemme kumppanuutta. Siihen kuuluu myös se, että sanomme totuuden, ja se, että emme voi hyväksyä vastuuttomia lausuntoja. Kun Israelin pääministeri, Ariel Sharon, totesi Maariv-lehden torstainumerossa lainaan sanatarkasti: "Libanonissa" siis vuonna 1982 "sovittiin, ettei Arafatia eliminoida. Totta puhuakseni olen pahoillani siitä, ettemme eliminoineet häntä." se on vastuutonta puhetta. Se on puhetta, joka johtaa sotaan, ei puhetta, joka johtaa sovintoon!
(Suosionosoituksia) Minun on vaikea sanoa tätä täällä kansallisuutenikin vuoksi olen syntynyt sodan jälkeen. Minusta on kyynistä, että Israelin pääministeri puhuu hänen käytökseensä kohdistuvan arvostelumme vuoksi antisemitismin noususta Euroopassa. Me emme ole antisemitistejä! Me haluamme, että Israel elää rauhassa, turvattujen rajojen sisäpuolella. Siinä asiassa olemme Israelin puolella. Sillä ei ole mitään tekemistä antisemitismin kanssa! Torjumme päättäväisesti tällaisen luonnehdinnan!
(Suosionosoituksia)
Me esitämme tietysti vaatimuksia Jasser Arafatillekin. Hän kirjoitti joitakin päiviä sitten tärkeän artikkelin New York Times -lehteen. Kun hän toteaa siinä aikovansa tehostaa ponnistelujaan palestiinalaisten harjoittaman terrorismin lopettamiseksi, hän ilmaisee samalla, ettei ole kenties vielä toiminut riittävän ponnekkaasti. Siksi me vaadimme Jasser Arafatiakin toimimaan ponnekkaammin niissä asioissa, joihin hän voi vaikuttaa, vaikka tiedämmekin, etteivät kaikki palestiinalaisryhmät ole hänen valvonnassaan.
Korkea edustaja Solana puhui myös Karine A:n asekuljetuksista. Haluamme saada tietoa myös siitä, mihin ne oli tarkoitettu. Vaadimme Arafatia antamaan tarvittavat tiedot!
Mielestäni eurooppalaisilla ja yhdysvaltalaisilla on vaikea tehtävä. Yhdysvaltalaistenkin on kuitenkin tajuttava, että sen on kohdeltava Israelia ja Palestiinaa tasapuolisesti, että molemmilla osapuolilla on sama arvo. Ulkoministeri Powell puhui vielä joitakin päiviä sitten tehdyssä haastattelussa olemassaolon oikeudesta, oikeudesta olla valtio, Palestiina. Suhtaudumme siihen erittäin myönteisesti. Minusta meillä eurooppalaisilla ja yhdysvaltalaisilla on nyt yhteinen tehtävä tämän alueen rauhan aikaansaamisessa.
Jasser Arafat on tietysti Palestiinan vaaleilla valittu presidentti. Jos emme hyväksy häntä neuvottelukumppaniksi, rauhaa, vuoropuhelua ei voi syntyä! Siksi vaadimme Ariel Sharonia ja Jasser Arafatia aloittamaan rauhan hieromisen, aloittamaan keskinäiset neuvottelut, jotta alueen, Lähi-idän, ihmisillä olisi ihmisarvoinen tulevaisuus. Ryhmämme tukee täysin kaikkia niitä, jotka pyrkivät siihen, esimerkiksi Javier Solanaa, Chris Pattenia ja muita!
(Suosionosoituksia)

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, ja tervehdin myös komission jäsentä, joka palaa pian saliin. Aluksi haluaisin yhtyä siihen, mitä kollega Poettering sanoi ryhmänsä puolesta, ja kiittää oman ryhmänikin puolesta siitä onnistuneesta politiikasta, jota korkea edustaja ja komission jäsen harjoittivat viime kesänä Makedonian kysymyksessä. Lehdistömme on valitettavasti jatkuvasti täynnä sitä, mikä Euroopassa on pielessä, mutta kun harjoitetaan onnistunutta politiikkaa, sitä ei juuri mainitakaan.
Puhun pääasiassa Lähi-idästä. Olen järkyttynyt niistä komission paljastamista tuhoista, joita viime aikoina on kohdistunut pelkästään Euroopan unionin rahoittamiin hankkeisiin. Siinä yhteydessä ei ole niinkään kyse siitä, että siellä tuhotaan jotain, vaan pikemminkin siitä, miksi tuhotaan. Israelin hallitus pyrkii tuhoamaan tulevan Palestiinan valtion kaiken infrastruktuurin. Sitä me emme voi hyväksyä.
Arvoisa korkea edustaja, te mainitsitte tänään, että se, mitä siellä tapahtuu, ei ole mikään rauhanprosessi. Olette aivan oikeassa. Olen puhunut täällä parlamentissa puolitoista vuotta siitä, että emme saa enää käyttää sanaa rauhanprosessi. Kyseessä on intensiivisyydeltään heikko sota, mutta sota joka tapauksessa. Meidän tehtävänämme on lopettaa tämä sota ja pyrkiä käynnistämään uusi rauhanprosessi. Emme ole kuitenkaan vielä lähelläkään onnistumista.
Korkea edustaja Solana, tuen teitä täysin, kun toteatte, että EU:n on jatkettava työtään. Meillä ei ole muuta vaihtoehtoa. Israel ei kuitenkaan halua meitä välittäjäksi, se on toistettu jo useaan kertaan. Teidät kenties hyväksyttäisiin vielä kerran ja toivotettaisiin tervetulleeksi, kun taas me saamme erittäin harvoin harjoittaa politiikkaamme ja tarjota ehdotuksiamme. Aiommeko rahoittaa lopulta vain hankkeita, jotka Israelin hallitus tuhoaa siten jälkeenpäin panssareineen? Pidän Palestiinan valtion tunnustamistakin tärkeänä; se onkin lopulta ainoa vaihtoehto, kuten kollega Poettering sanoi. Palestiinan valtiolla on vaaleilla valittu presidentti, emmekä me tai Sharon voi sivuuttaa sitä. Neuvotella voi vain hänen kanssaan. En usko, että palestiinalaisten puolella on kovin monia muita neuvottelukumppaneita.
Arvoisa korkea edustaja, olen pahoillani, etten voi jakaa edes varovaista optimismianne. Puolitoista vuotta olemme katsoneet, kuinka kaksi aivan epätasaväkistä vastustajaa on sotinut. Olemme katsoneet, kuinka Israelin panssarit ovat tuhonneet taloja ja tappaneet palestiinalaisia siviilejä, ja olemme katsoneet, kuinka palestiinalaiset itsemurhaiskujen tekijät ovat tappaneet samoin täysin viattomia Israelin kansalaisia. Tuomitsemme tietysti jossittelematta kaiken väkivallan ja kaikki terroriteot. Mutta mitä se hyödyttää? Niin emme edisty. Arvoisa korkea edustaja, sen vuoksi meidän ja komission on pohdittava Israelin kanssa solmitun assosiaatiosopimuksen tarjoamien keinojen soveltamista, aina sopimuksen lakkauttamiseen asti.

Watson
Arvoisa korkea edustaja, hyvä komission jäsen, teillä on kyseenalainen kunnia elää mielenkiintoisina aikoina, kuten kiinalaiset voisivat sanoa. Te voitte olla unionin ulkopoliittisen heräämisen aikaansaajia. Pidän myönteisinä pääministeri Sharonin viimeviikkoisia keskusteluja palestiinalaisjohtajien kanssa. Tämä on valitettavasti ensimmäinen kerta hänen valtaantulonsa jälkeen, kun hän on ollut suoraan tekemisissä palestiinalaisten kanssa, ja toivon, ettei ole pelkkää yhteensattumaa, että nämä neuvottelut käydään juuri ennen hänen Washingtonin matkaansa. Tulitauosta puhuminen ei kuitenkaan riitä. Meidän on puhuttava israelilaisten vetäytymisestä ja 17 miljoonan euron arvoisen palestiinalaisten infrastruktuurin tuhoamisen lopettamisesta.
Arvoisa korkea edustaja, jos haluamme rauhaa, suosittelen, ettemme määritä mitään aloituspäivämäärää. Uutiset siitä, että jotkut israelilaiset reserviläiset kuulemma kieltäytyvät palvelemasta vuoden 1967 rajojen ulkopuolella, ovat kuitenkin myönteinen asia.
Viime kädessä juuri vastaavanlainen reserviläisten painostus johti israelilaisten perääntymiseen Libanonista. Tämä yhdistettynä Arafatin ilmaisemaan palestiinalaisten halukkuuteen lopettaa konfliktit ja tarpeeseen löytää luovia ratkaisuja merkitsevät uusia optimismin versoja, joita on hoidettava ja rohkaistava kasvamaan.
Arvoisa korkea edustaja, te puhuitte Mitchellin raportista ja valosta tunnelin päässä. Toivon, ettei se ole vastaantulevan junan etuvalo. Jotkut Lähi-idässä olevat Yhdysvaltojen ystävät tai niin sanotut ystävät ovat hyödyttäneet rauhanprosessia yhtä paljon kuin niin sanotut lojalistit ovat olleet lojaaleja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle. Unionilla on vaikea dilemma, jos se uskoo, että Yhdysvaltojen Lähi-idän politiikka vahingoittaa kaikkia länsimaiden etuja. Toivon teille viisautta ja rohkeutta keskusteluihinne ystäviemme kanssa Atlantin toisella puolella.
Arvoisa korkea edustaja, te puhuitte myös Afganistanista. Ryhmäni on huolissaan uutisista, jotka koskevat ryhmittymien välisiä taisteluita Pohjois- ja Itä-Afganistanissa. Näiden taisteluiden seurauksena tuhannet pastut ovat paenneet kylistä, ja on uutisoitu jopa yli 50 ihmisen kuolleen Gardezissa. Tällaiset uutiset ovat huono merkki ja vahvistavat kansainvälisten vakautusjoukkojen tarvetta, jotta voitaisiin estää kaikki mahdolliset kansalaissodan syttymissyyt. Prioriteettimme olisi terroristiverkkojen purkamisen loppuunsaattaminen, mutta tässä asiassa uskomme, että vaikka Yhdysvaltojen Afganistanissa ja Guantanamo Bayssä vangitsemien taistelijoiden asema olisikin kyseenalainen, heitä olisi kuitenkin kohdeltava vuoden 1949 Geneven sopimuksen mukaan.
(Suosionosoituksia)
Tuo yleissopimus oli neljäs vihollissotilaiden ja siviilien sodanaikaisen kohtelun periaatteiden luomista koskeva sopimus. Toivon, että tuette vaatimustani siitä, että Yhdistyneiden kansakuntien komitea tarkastaa sen määrittääkseen, tarvitaanko sellaisia perinteisten määritelmien ulkopuolelle jääviä aseistettuja kapinallisia ja terroristeja koskevia lisämuutoksia. Jos ette tue, niin vaatikaa yhdysvaltalaisia edes allekirjoittamaan vuoden 1977 lisäykset suojan laajentamisesta sisseihin ja taistelijoihin. Yhdysvallat on toistaiseksi kieltäytynyt allekirjoittamasta noita lisäyksiä.
Presidentti Bushin liittovaltion tilaa käsittelevä puhe oli järkyttävän sotainen. Aivan samalla tavalla kuin hänen ympäristöpolitiikkansa johtivat maailmanlaajuiseen ilmaston lämpenemiseen, niin nyt hänen diplomaattinen ja sotilaallinen politiikkansa on johtamassa uuteen kylmään sotaan. Tällä vuosisadalla kaikki Yhdysvaltojen ampumat luodit ovat todellakin jääneet runoilija Emersonin sanoin kaikumaan kaikkialle maailmaan. Ellemme pysty vetoamaan Yhdysvaltojen oman edun tavoitteluun laajemmassa mittakaavassa ja kasvattamaan sitä, on edessämme uuden militaristisen vuosituhannen koettelemukset.
(Suosionosoituksia)

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, arvoisa YUTP:n korkea edustaja, Lähi-idässä pitkään vallinneet levottomuudet vainoavat meitä. Olette puhunut poliitikoille turhautuneisuudesta, johon voitaisiin lisätä myös kyynisyys. Kansoille tämä merkitsee alakuloa, surullisuutta, hätää, pelkoa, tuskaa ja toivottomuutta.
Voisin jatkaa sanomalla, että israelilaiset eivät ole tehneet, mitä heidän olisi pitänyt, tämä myönnettäköön. Israelin pääministerin Sharonin strategiana on palestiinalaisten infrastruktuurin tuhoaminen, koska hän ei usko palestiinalaisvaltioon eikä halua sitä: hän on taistellut koko elämänsä palestiinalaisvaltion syntymistä vastaan. Näin ollen hänet on saatava ymmärtämään, että hänen maahansa saadaan rauha ja turvallisuus vain perustamalla palestiinalaisvaltio. Tämä taas edellyttää, että ryhdymme harkitsemaan poliittista puuttumista Israelin asioihin. Juuri Israelin yhteiskunnalle meidän on tehtävä tiettäväksi, että se voi saavuttaa turvallisuuden vain palestiinalaisvaltion kanssa; palestiinalaisvaltio on ainoa mahdollisuus Israelin turvallisuuden takaamiseksi.
Ajoin tätä ajatusmallia jo vuonna 1972 ja olin vähällä tulla lynkatuksi eräässä laajamittaisessa kokouksessa Jerusalemin yliopistossa. Tiedän, mitä on taistella tällaisen asian puolesta Israelissa, mutta minulla ei ollut muuta vaihtoehtoa. Samoin ei ole muuta vaihtoehtoa kuin levittää Palestiinan alueella sanomaa siitä, että kaikki palestiinalaiset eivät pääse palaamaan Israeliin. Vain osa pääsee palaamaan, se on uskallettava myöntää: Israelin valtio on Israelin valtio ja palestiinalaisvaltio on palestiinalaisvaltio. Näitä kahta ei pidä sekoittaa toisiinsa.
Hinta, joka tästä on maksettu, on se, että palestiinalaisten välille ovat tulleet eurooppalaiset joukot, jotka vastaavat Jerusalemin, Tel-Avivin ja Jaffan turvallisuudesta, mutta myös Ramallahin, Gazan ja muiden palestiinalaiskaupunkien turvallisuudesta. Nyt te tietenkin kysytte minulta, mihin me eurooppalaiset sijoitumme. Jäsen Sakellariou vastannee tähän, että Eurooppa ei sijoitu mihinkään, sillä kukaan ei kuuntele meitä. Ensin on toivottava tulevansa kuulluksi ja toivottava väliintuloa, ja on haluttava julistaa, ettei ole yhdysvaltalaisten asia harjoittaa politiikkaa kaikkialla maailmassa!
Olemme Euroopan unionissa tietoisia siitä, että Lähi-idän kriisi on lähtöisin kriisistä, joka on perustavalla tavalla eurooppalainen. Kriisi on siis meidän vastuullamme, saksalaisten vastuulla sekä kaikkien niiden muiden vastuulla, jotka ovat olleet vaikuttamassa nykytilanteen syntymiseen Lähi-idässä. Tämän vuoksi me emme saa pysähtyä. Tämä tarkoittaa, että meidän on nyt tehtävä loppu presidentti Arafatin kotiarestista. En tarkoita tällä sitä, etteikö presidentti Arafatilla olisi minkäänlaista vastuuta asiassa. Hän on ihan yhtä tekopyhä kuin Sharonkin. Nämä vanhat herrat ovat taistelleet vuosikymmeniä tuolla alueella, joten tiedämme, että tekopyhyys on heille yhteinen ase. He tuntevat toisensa erittäin hyvin; he toimivat samalla tavoin. Tämä ei ole ongelma, sillä kyse ei ole moraalista. Kuten tänään on jo todettu, on olemassa kansan valitsema presidentti, eli Arafat. Toinen valittu on pääministeri Sharon. En mahda tälle mitään, vaikka todennäköisesti en olisi äänestänyt kumpaakaan. Demokratia ei ole sitä, että minä päätän vaan että kansan enemmistö päättää. Mitään ei siis ole tehtävissä, tähän on tyytyminen.
Palaan näin ollen tarpeeseen tehdä loppu Arafatin kotiarestista. Tämän vuoksi ryhmämme kehottaa Euroopan parlamenttia kutsumaan Arafatin ja Israelin ulkoministeri Peresin tänne parlamenttiin keskustelemaan kanssamme. Molemmat ovat saaneet Nobelin rauhanpalkinnon, joten he tietävät, mistä rauhassa on kyse. Kutsukaamme siis nämä molemmat rauhannobelistit keskustelemaan rauhasta kanssamme tänne Strasbourgiin. Painostakaamme Israelia, jotta Arafat pääsee lähtemään. On törkeää, jos Sharon voisi päättää Arafatin oikeudesta osallistua Brysselissä, Strasbourgissa tai missä lie pidettävään kokoukseen. Velvollisuutemme on puuttua poliittisesti tilanteeseen tällaisen eristämisen lopettamiseksi.
Meidän on rahoitettava, organisoitava ja tuettava kaikkia niitä kansalaisjärjestöjä, jotka taistelevat kansalaisyhteiskunnassa uusien yhteyksien luomiseksi ja täydellisen romahduksen estämiseksi israelilaisten ja palestiinalaisten välillä, sillä alueella on saatu aikaiseksi myönteisiä asioita. Palestiinassa ja Israelissa usein käyneet tietävät tämän. Tämän vuoksi meillä on suurin vastuu siinä, että osoitamme vääräksi Israelissa kuullun hokeman, ettei muuta ratkaisua ole.
Väite ei pidä paikkaansa: aina on olemassa jokin toinen ratkaisu. Tiedän, että - komission jäsen Patten sanoi sen - rauhasta puhuvat eivät saa kovin hyvin ääntänsä kuuluville, mutta jos onnistumme osoittamaan, että saamme ehdottamamme aloitteet kuuluville vastapuolella, niin silloin yleistyvät aloitteet, kuten sellaisten sotilaiden aloitteet, jotka ilmoittavat haluavansa puolustaa Israelin turvallisuutta mutta jotka eivät halua miehittää palestiinalaisalueita tai hallita palestiinalaisia.
Tämän vuoksi toivon, että parlamentilla olisi uskallusta viedä loppuun asti päättäväisyytemme, jolla haluamme vaikuttaa Israelin ja Palestiinan kansalaisyhteiskuntaan ja tehdä voimakkaan aloitteen kutsumalla Arafat ja Peres tänne Strasbourgiin Jasser Arafatin eristämisen lopettamiseksi.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa YUTP:n korkea edustaja, olen iloinen eräistä asetelmista, joista te, arvoisa YUTP:n korkea edustaja Solana, muistutitte selväsanaisesti hetki sitten, etenkin siitä, joka koskee palestiinalaishallintoa ja sen presidenttiä. Olen tietoinen myös, että toteutatte parhaillaan monien kumppaneidenne kanssa luovia ja tarpeellisia toimia uusien näköalojen mahdollistamiseksi.
Kiitän myös komission jäsen Pattenia hänen osuvista ja voimakkaista sanoistaan, jotka koskivat itämässä olevaa palestiinalaisvaltiota symboloivien infrastruktuurien hajottamista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että viidentoista jäsenvaltion kanta on yleisesti ottaen edelleen liian hajanainen Lähi-idän äärettömän vakavaan tilanteeseen nähden.
Minusta on olemassa suuri riski, että suurin osa palestiinalaisista menettää viimeisenkin toivonsa ihmisarvoisesta rauhasta. Miehittäjän päivittäisiin nöyryytyksiin alistetulle kansalle ei pidä missään nimessä antaa vaikutelmaa, että koko muu maailma olisi luovuttanut. Meidän on siis saatava äänemme kuuluviin.
Näin ollen ei ole mitenkään tavanomaista, kuten jäsen Poettering täysin syystä muistutti, kuulla hallituksen päämiehen valittelevan sitä, ettei tullut 20 vuotta sitten tappaneeksi miestä, jonka koko kansainvälinen yhteisö tunnustaa yhden kansan ja kansakunnan johtajaksi.
Mitä me ajattelemme tästä? Ja miten Eurooppa reagoi siihen vaaralliseen vihreään valoon, jota George Bush väläyttelee Ariel Sharonin pahimmalle mahdolliselle politiikalle? Tällainen vehkeily synnyttää jo itsessään väkivaltaa ja luo uhkakuvia.
Käänteisesti voimme kysyä, miten me suhtaudumme niihin Israelin kansan keskuudessa yleistyviin merkkeihin Sharonin politiikan vastustamisesta, joiden perussanoma on vaatimus palestiinalaisalueiden sotilaallisen miehityksen lopettamisesta.
Viittaan Knessetin puhemiehen Avraham Burgin rohkeisiin sanoihin, sillä hänen mielestään - lainaan nyt häntä - "miehittäjäkansan maine tahriintuu lopulta miehityksen tahroista". Viittaan niihin 300 mieheen ja naiseen, jotka matkustivat tänä viikonloppuna Israelista Ramallahiin viedäkseen rauhansanoman Arafatille. Viittaan myös 52 israelilaisen upseerin ja sotilaan kehotukseen - lainaan nyt heitä - "kieltäytyä taistelemasta tavoitteena kokonaisen kansakunnan miehitys, karkottaminen, tuhoaminen, eristäminen, tappaminen, nälkiinnyttäminen ja nöyryyttäminen".
Tuoreimmista mielipidetutkimuksista käy ilmi syvä epäluulo Sharonin turvallisuuspolitiikkaa kohtaan sekä se, että lähes ehdoton enemmistö israelilaisista kannattaa rauhaa palestiinalaisten kanssa.
Eivätkö nämä tosiasiat anna meille enemmän liikkumavaraa kuin ne, joiden avulla pyrimme korottamaan tuntuvasti ääntä Israelin nykyisen pääministerin vastuuttomuutta vastaan? Arvoisa YUTP:n korkea edustaja, mitä te aiotte tehdä tässä asiassa Israelin rauhanjoukkojen vahvistamiseksi?
Vaikka oikeilla sananvalinnoilla onkin suuri merkitys diplomatiassa, Euroopalta odotetaan nyt konkreettisia toimia. Yksi niistä laajamerkityksisistä aloitteista, jota ehdotin teille viime viikolla teille lähettämässäni avoimessa kirjeessä ja jonka sisältöä Daniel Cohn-Bendit hetki sitten osittain selvitti, voisi olla se, että presidentti Arafat kutsuttaisiin mahdollisesti yhdessä Shimon Peresin kanssa Eurooppa-neuvostoon ja tänne parlamenttiin, ja jos Sharon uskaltaa uhmata unionia estämällä voimakeinoin Arafatia saapumasta tänne, voisimme järjestää 15 ulkoministerin yhteisen tapaamisen Ramallahissa, jossa olisi mahdollisuus selkeään kannanottoon siitä, mitä Euroopassa pidetään rauhan palauttamisen edellytyksinä.
Oli miten oli, minusta on nyt kaikkein tärkeintä tarjota vuoropuhelun ja rauhan kannattajille niiden kipeästi kaipaamia uusia näköaloja. Näin avaisitte Euroopalle sen suurimpien haasteiden tasolla olevan työmaan.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo kertoa parlamentille, että Keski-Amerikan parlamentin puhemies Rodrigo Samayo Rivas ja varapuhemies Manuel Gamero Durón ovat saapuneet virallisten vierailijoiden lehterille. Toivotan heidät erittäin lämpimästi tervetulleeksi kuuntelemaan Lähi-itää koskevaa keskusteluamme.

Lähi-idän tilanne (jatkoa)
Collins
Arvoisa puhemies, edellisten puhujien tavoin minäkin olen erittäin huolissani, että viime joulukuun jälkeen Lähi-idän tilanne on huonompi kuin koskaan. Hirvittävän monta ihmistä on kuollut, konflikti Israelin ja palestiinalaisten välisellä alueella on pahentunut, ja toivo rauhanprosessin uudelleen aloittamisesta on valitettavasti kaikonnut. Viime tammikuun 15.-25. päivän välisenä aikana yli 45 henkilöä loukkaantui pelkästään pommi-iskuissa, ja samaan aikaan kymmenen ihmistä sai surmansa. Tämä väkivallan ja vihan määrä on järkyttävä kaikin tavoin mitattuna. Sadat palestiinalaiset ovat jääneet kodittomiksi sen seurauksena, että Israelin sotilaat ovat tuhonneet melkein sata taloa Gazan alueen pakolaisleirillä. Pidän erittäin myönteisenä, että puheenjohtajavaltio Espanja on kirjoittanut Israelin ulkoministerille ja ilmaissut syvän huolemme siitä tuhosta, joka on kohdistunut Euroopan unionin rahoittamiin hankkeisiin Israelin palestiinalaisten instituutioihin kohdistamien suorien hyökkäysten seurauksena.
Arvoisa puhemies, väkivalta ei ole tuonut palestiinalaisille entistä suurempaa vapautta eikä Israelin kansalle entistä parempaa turvallisuutta. Kummassakin tapauksessa viime kuukausien väkivallalla on saavutettu kaikkea muuta kuin alun perin tarkoitettiin. Väkivalta on johtanut ainoastaan vihan ja syyttelyjen lisääntymiseen Israelin kansan ja palestiinalaisten välillä. Israelilaisten ja palestiinalaisten on aloitettava uudelleen rauhaan pyrkiminen, ja näiden kahden osapuolen on toimittava yhdessä ja rinnakkain. Mitchellin raportin periaatteissa on selvästi määritelty laajat suuntaviivat yleisen rauhansopimuksen laatimiselle. Kaikkien tulevien sopimusten on sekä tunnustettava Israelin oikeus elää rauhallisesti ja turvallisesti että varmistettava, että palestiinalaisten legitiimejä oikeuksia suojataan ja edistetään. Tämä tarkoittaa elinkykyisen ja demokraattisen palestiinalaisvaltion perustamista ja palestiinalaisalueiden miehityksen lopettamista.
Israelilaisten ja palestiinalaisten viranomaisten on uudistettava jonkin asteinen turvallisuusyhteistyö, jonka tarkoituksena on tämänhetkisen kauhean väkivallan kierteen lopettaminen. Ne henkilöt, mukaan luettuina Hamas-järjestössä ja islamilaisessa Jihad-järjestössä toimivat, jotka ovat osallistuneet näiden kauheiden terrori-iskujen toteuttamiseen, on pidätettävä, ja heidät on tuotava oikeuden eteen.
Viimeaikaisia keskusteluja palestiinalaishallinnon ja pääministeri Sharonin välillä on pidettävä jonkinlaisena myönteisenä merkkinä, mutta neuvottelujen on oltava merkityksellisiä eikä niitä saa missään oloissa pitää minään ulkokultaisena harjoituksena. Meidän kaikkien on muistettava, että Jasser Arafat on palestiinalaisten demokraattisesti valittu johtaja, ja hänellä on tällä hetkellä poliittinen valta ja poliittiset valtuudet edustaa palestiinalaisten huolia ja tarpeita. Jasser Arafat on todellinen rauhankumppani Israelille, ja hänellä on sekä oman kansansa että laajan kansainvälisen yhteisön tuki. Pidän myönteisenä hänen äskettäin New York Times -lehteen kirjoittamaansa artikkelia, jossa hän totesi, että palestiinalaiset ovat valmiita lopettamaan konfliktin Israelin kanssa. Kaikkien asianosaisten on pidettävä myönteisenä tätä kehotusta sovitteluun ja rinnakkaiseloon.
Uskon vahvasti, että EU:n on oltava edelleen mahdollisimman aktiivisessa roolissa rauhan välittämisessä näiden osapuolten välille. Presidentti Bush ja pääministeri Sharon tapaavat tällä viikolla, ja toivon, että tämä on merkki Yhdysvaltojen aikaisempaa suuremmasta halukkuudesta tehostaa uudelleen ponnistuksiaan poliittiseen ratkaisuun pääsemiseksi alueella. Uskon vahvasti, että Euroopan unionilla ja Yhdysvaltojen hallituksella on yhteinen tärkeä rooli alueen välivaltaisuuksien lopettamisessa ja todellisten rauhanneuvottelujen aloittamisessa.
Lopuksi: israelilaisten ja palestiinalaisten on myös rauhoitettava tilanne ja lopetettava konflikti asteittain. Israelin jatkuvat hyökkäykset palestiinalaishallintoa ja sen turvajoukkoja ja infrastruktuuria kohtaan ovat täysin perusteettomia. Israelin sotavoimien hyökkäykset palestiinalaisten alueelle on lopetettava heti, ja palestiinalaisille määrätyt rajoitukset on poistettava. Kuten aikaisemmat puhujat sanoivat, meidän kaikkien on muistettava, että vaihtoehto palestiinalaishallinnolle on palestiinalaisanarkia.

Belder
Arvoisa puhemies, kiitos. Toivo sarastaa jälleen Lähi-idässä. Siitä on näkyvissä kaksi merkkiä. Tarkoitan ensisijaisesti pääministeri Sharonin ja palestiinalaishallinnon tärkeimpien edustajien välistä keskustelua viime viikon puolivälissä. Lisäksi on ilmoitettu säännöllisestä seurantakokouksesta parin viikon välein. Jasser Arafat on edelleen vakuuttanut julkisesti yhdysvaltalaisissa tiedotusvälineissä aikovansa tehdä lopun terrori-iskuista Israelin kansalaisia vastaan. Arvoisa puhemies, toivon hartaasti, että tämä kehitys jatkuu ensi torstaina presidentti Bushin ja pääministeri Sharonin tapaamisessa niin, että Palestiinan ja Israelin välinen kovin verinen konflikti alkaa vähitellen selvitä. Kuinka monia kuolleita, kuinka paljon tuhoutunutta molemmilla puolilla onkaan jo surtavana! Kärsimystä, varsinkaan henkilökohtaista kärsimystä, ei voi mitata kylmillä luvuilla tai sivuuttaa silkalla järjellä.
Terrorismin johdonmukainen hylkääminen ja torjuminen ovat kuitenkin yhä edellytyksiä sille, että Israelin ja sen naapureiden välille saadaan aikaan jonkinlainen poliittinen sopimus. Tämä koskee suoraan useita alueen valtioita, sillä ne lietsovat tietoisesti palestiinalaista ja libanonilaista terroria. Siksi presidentti Bushin viime viikon keskiviikkona The State of the Union -puheessaan näille valtioille esittämä entistäkin selkeämpi varoitus ansaitsee kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden tuen.
Meidän mantereeltammekin puuttuu tällaista poliittista realismia, varsinkin nyt kun Euroopan epäonnistumiset NATOssa tulevat piinallisen selvästi esiin. Unionin jäsenvaltiot tukevat Lähi-idän rauhanprosessia ennen kaikkea osallistumalla uskottavasti ja tehokkaasti meneillään olevaan taisteluun sikäläisiä terroristiverkostoja vastaan. Israelilaisten ja palestiinalaisten pitäisi toki olla tässä mukana. Kehotankin jäsenvaltioita niiden korkea edustaja Javier Solanan hahmossa toimimaan näin.
Arvoisa puhemies, viime viikolla eräs nuori kotikaupungistani Apeldoornista lähetti kiihkeän sähköpostiviestin Lähi-idän rauhasta. Hänen vetoomuksensa kuului: siirtykäämme väkivallan kierteestä rukouksen kierteeseen. Lausunkin siis psalmin sanoin: rukoilkaa rauhaa Jerusalemille.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en voi missään nimessä hyväksyä komission jäsen Pattenin sanoja ja olen pahoillani, ettei hän ole nyt täällä. Minusta on kestämätöntä puhua järjettömyydestä - josta hänen kanssaan ollaan ilmeisesti samaa mieltä - ja Palestiinan infrastruktuurien tuhoamisesta tai palestiinalaisten valikoivasta eliminoimisesta ilman, että sanotaan sanaakaan Israelin uhrien puolesta. Tämä kuitenkin kertoo myös siitä politiikasta, jota komission jäsen Patten on harjoittanut jo kuukausia Israelia kohtaan.
Olen tyytyväinen, että YUTP:n korkea edustaja Solana on täällä kanssamme, sillä ainakin hän hieman kohottaa keskustelumme tasoa verrattuna siihen, mihin täällä istuntosalissa olemme tottuneet. Näin ollen en usko, jäsen Cohn-Bendit, että Israelin ja Palestiinan välinen kiista voitaisiin ratkaista pelkästään vaatimalla molemmilta osapuolilta vähäisiä tai edes suuria ponnisteluja. Barak on tehnyt kaikkien tiedossa olevia ehdotuksia, joita ei ole hyväksytty. Palestiinalaishallinto on olemassa, ja niin kauan kuin se on ollut olemassa, Israelia vastaan on tehty ja tehdään päivittäin itsemurhaiskuja.
Jäsen Wurtzin meille ehdottamat turistimatkat eivät mielestäni osoita todellista jalomielisyyttä Euroopan unionin taholta. Todellinen jalomielisyys syntyy siitä, että myönnetään julkiselle mielipiteelle ja Euroopan kansalaisille, että meillä on oltava rohkeutta integroida Israel täysivaltaisesti Euroopan unioniin ja että se on ainoa keino taata Israelille sen turvallisuus ja antaa lopultakin viidelle miljoonalle israelilaiselle tunne siitä, että he voivat elää rauhassa palestiinalaisten rinnalla mutta kuitenkin Euroopan unionissa. Tällainen ehdotus on tehty. Hyvät kollegat, meidän olisi kenties kiireesti ryhdyttävä pohtimaan sitä syvällisemmin.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että viime aikoina olemme sanoneet lähinnä samat asiat jokaisessa Lähi-itää koskeneessa parlamentin keskustelussa. Ainoa asia, joka muuttuu, on kriisin tila, joka valitettavasti pahenee koko ajan alueella.
Sen jälkeen, kun hyväksyimme Euroopan parlamentissa uusimman päätöslauselman parlamentin ryhmien enemmistön tuella, israelilaisiin siviileihin kohdistuneet terrori-iskut ovat epäilemättä lisääntyneet. Luulen, että kymmenen päivän sisällä on tapahtunut viisi iskua.
Olemme kuitenkin nähneet myös, miten Israelin armeijan saartorengas kiristyy yhä enemmän palestiinalaisväestön ja sen toimielinten ympärillä. On tullut erittäin mittavia henkilövahinkoja ja aineellisia vahinkoja, joita ei mielestäni voida millään tavoin oikeuttaa.
Tässä väkivallan hallitsemassa tilanteessa, josta kiistellään alueella ja sen ulkopuolella ja myös täällä Euroopan parlamentissa, meidän olisi päästävä yksimielisyyteen tietyistä asioista. Ensimmäinen asia on, että mielestäni mikään ei oikeuta terroritekoja, vaan ne loitontavat meitä rauhasta ja aiheuttavat pelkkää tuskaa ja vihaa. Toinen asia on, että näyttää ilmeiseltä, että palestiinalaishallinto ei kykene pysäyttämään terroriaaltoa. Kolmas asia on, että kaikki keinot eivät ole sallittuja terrorismin vastaisessa taistelussa: oikeusvaltiossa on aina toimittava lain vaatimusten mukaisesti ja noudatettava ihmisoikeuksia. Neljäs asia on, että konfliktin osapuolten on ymmärrettävä, että mikään väkivallanteko ei paranna niiden asemaa. Viides asia on, ettemme voi tyytyä olemaan kädet ristissä; päinvastoin, Euroopan unionin on jatkettava poliittista painostusta ja pysyvää läsnäoloaan alueella.
Olen iloinen todetessani, että neuvosto ja komissio ponnistelevat tässä asiassa, mutta olen vielä iloisempi kuullessani, että näköpiirissä kajastaa valonpilkahdus. Olen samaa mieltä neuvoston julkilausumasta siltä osin, että ensisijaisena tavoitteenamme on oltava kummankin väestönosan kärsimysten estäminen. Minusta on täysin turhaa etsiä täällä syyllisiä. Päinvastoin, meidän on mielestäni etsittävä ratkaisuja, ja Euroopan parlamentti voisi esimerkiksi edistää ja tukea kansainvälistä konferenssia Lähi-idän rauhan puolesta, Madridissa kymmenen vuotta sitten pidetyn konferenssin toisintoa, jossa korkea edustaja Solana voisi epäilemättä hyödyntää kokemuksiaan.
Kunpa me kaikki voisimme yhdessä edistää rauhaa, koska se on mielestäni nyt ainoa todella tärkeä asia.

Napoletano
Arvoisa puhemies, arvoisa YUTP:n korkea edustaja, käymme tänä päivänä mielestäni todellista keskustelua. Arvostan puhemiehen kärsivällisyyttä puheaikojen suhteen: jos puhemies haluaa tuoda politiikan takaisin parlamenttiin, hän tekee kenties oikein ollessaan kärsivällinen kanssamme. Haluaisin sanoa, että olemme joutuneet kaamean paradoksin eteen: Israelin äänestäjäkunta kuvitteli saavansa turvallisuutta valitsemalla Sharonin hallitukseen, mutta sitä vastoin se on joutunut dramaattiseen tilanteeseen. Kun Bushin piti tehdä johtopäätökset, katkeratkin, New Yorkin kaksoistorneihin kohdistetusta attentaatista, hän antoi ymmärtää haluavansa kitkeä vihan hedelmät ja selvittää perin pohjin tämän dramaattisen kysymyksen. Jos Yhdysvallat nyt kuitenkin taipuu Sharonin kannalle, on vaarana, että se menettää sen välittäjän roolin, jota myös Clinton aikanaan edusti. Arafat ei näytä nyt hallitsevan tilannetta, koska Hamasin harjoittama terrorismi puree edelleen; jos Arafat menettäisi kaikki valtuutensa, voimme vain arvailla Palestiinan tulevaa tilannetta.
Näin ollen tämä on kiinni meistä, tämä on kiinni Euroopasta. En halua pelotella teitä tämän enempää, mutta katson, että palestiinalaisvaltion perustaminen - tämän ovat todenneet monet kollegat - on ainoa tie Israelin turvallisuuden takaamiseksi. Näin ollen meidän on syytä vastedes todeta, että olemme valmiita myöntämään tämän, ja todeta toisaalta, että meillä on oltava erityiset suhteet Israelin valtioon ja palestiinalaisvaltioon. En aio puhua jäsen Dupuis'n tavoin unioniin liittymisestä, koska joku voisi järkyttyä siitä; jos Eurooppa kuitenkin todella haluaa tehdä tilit selviksi 1900-luvun historian kanssa, se ei voi tyytyä vain laajentumiseen eikä se voi olla ottamatta todellista vastuuta Euroopan historian seurauksista.

De Clercq
Arvoisa puhemies, viimeaikaiset palestiinalaisten itsemurhaiskut, Israelin kova vastaus niihin ja muiden muassa pääministeri Sharonin lausunnot Arafatista ovat jälleen kerran kärjistäneet Israelin ja Palestiinan konfliktin äärimmilleen. Tämä väkivallan kierre on nyt kiireesti katkaistava. Kansainvälisen yhteisön on jatkettava molempien osapuolten painostamista, jotta päästäisiin kestävään ratkaisuun ja terrori saataisiin loppumaan. Yksi valopilkku olivat toki pääministeri Sharonin ja joidenkin Palestiinan virallisten edustajien neuvottelut viime viikonloppuna.
Euroopan unionin olisi syytä toimia entistä päättäväisemmin. Meidän on vahvistettava asemaamme rauhanneuvotteluissa ja otettava huomioon ne poikkeukselliset tarpeet - ensisijaisesti humanitaariset tarpeet - jotka ovat vaakalaudalla. Euroopan johtajat eivät saa enää sivuuttaa sitä vaaraa, että Lähi-itään syntyy entistäkin suurempi ja laajemmalle levinnyt konflikti. Rauhanprosessista tulee pitkä ja raskas, mutta olen yhä vakuuttunut siitä, että tarvittavan luottamuksen, elintärkeän poliittisen tahdon ja välttämättömän päättäväisyyden avulla voimme saavuttaa yhteisen tavoitteemme, nimittäin rauhanomaisen ja hyvinvoivan Lähi-idän.

Morgantini
Minäkin olen jonkin verran toiveikas. Itse asiassa minusta näyttää, että parlamentissa vallitsee vahva tietoisuus paitsi nykyisestä murhenäytelmästä myös vastuusta, joka tilanteesta on kannettava mutta joka ei viime kädessä ole meidän.
YUTP:n korkea edustaja Solana on sanonut tämän useaan otteeseen: olemme päästäneet monta tilaisuutta käsistämme. Pelkäänkin, että päästämme niitä vastaisuudessa lisää, vaikka minusta onkin tärkeää, että olemme tiedostaneet tilanteen.
Minusta Bushin myöntyminen Sharonin harjoittamaan politiikkaan on todella vastuutonta, uskaliasta ja jopa epäinhimillistä, sillä kyse ei ole kahden osapuolen välisestä luottamuspulasta vaan tarkoin määritellystä ja valitusta politiikasta, kuten Sharon on selväsanaisesti vahvistanut puheenvuorossaan Knessetissä, politiikasta, jossa ei hyväksytä palestiinalaisvaltion perustamista bandustaneja lukuun ottamatta ja jossa ei taivuta miehitettyjen alueiden palauttamiseen. En ymmärrä, miksemme usko tähän politiikkaan ja toimi sen mukaisesti. Samaan aikaan luonnollisesti myös Arafat on vastuussa tilanteesta, sillä terroriteot merkitsevät valtavaa murhenäytelmää palestiinalaisille ja israelilaisille.
Panen kuitenkin toivoni komission jäsen Pattenin ja YUTP:n korkean edustajan sanoihin, toimiin ja viittauksiin, mutta haluaisin kertoa teille myös, että panen toivoni Israelin yhteiskuntaan. Ohitimme lauantaina yhdessä 300 israelilaisen - joiden joukossa oli nuoria, värillisiä ja poikia, jotka olivat kieltäytyneet palvelemasta miehitetyillä alueilla, naisia sekä yliopistojen opettajia - kanssa Kalandian tarkistuspisteen ja otimme suuren riskin, sillä tuon tarkistuspisteen ohittaneille israelilaisille ilmoitettiin, että miehitetyille alueille pääsy oli heiltä kielletty. Meitä oli siis 300, jotka ohitimme Kalandian tarkistuspisteen matkalla tapaamaan Arafatia. Israelilaisnuoret sanoivat Arafatille haluavansa rauhaa ja edustavansa toisenlaista Israelia. Arafat otti heidät avosylin vastaan. Tärkeintä tuossa tapaamisessa oli kuitenkin se, että tapasimme iltapäivällä palestiinalaisia ja palestiinalaisjärjestöjä, jotka niin ikään ilmaisivat rauhantahtonsa. Näin ollen meidän on mielestäni ehdottomasti uskottava näihin järjestöihin ja toimittava niiden hyväksi.
Haluan jäsen Cohn-Benditin tavoin hieman provosoida. Jos Arafat poistuu miehitetyiltä alueilta, on vaarana, ettemme saa häntä enää palaamaan sinne. On mielestäni tärkeää ponnistella tämän operaation hyväksi ja toimia siten, että Abu Ala ja Burg tulisivat tänne. Palestiinan kansan suojeleminen kansainvälisesti on mielestäni oleellisen tärkeää; olen myös sitä mieltä, että - tässä yhdyn jäsen Sakellarioun mielipiteeseen - on ehdottomasti toimittava konkreettisesti ja lykättävä assosiaatiosopimusta, koska Israelin on kunnioitettava ihmisoikeuksia.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Palestiinan traaginen tilanne kuvastaa kahta poliittista totuutta, joita pitävät karvaina vain utopistit. Ensimmäisen totuuden mukaan kukin kansakunta halajaa välttämättä suvereniteettia eli sen alueen täydellistä omistamista, joka sille kuuluu ja johon se voi asettua omien käsitystensä mukaisesti. Toisen totuuden mukaan ristiriitoja eivät toki aiheuta rajat vaan varmojen ja tunnustettujen rajojen puuttuminen. Sotia eivät aiheuta kansakuntien erottaminen toisistaan vaan niiden sekoittuminen keskenään. Monietniset ja monikulttuuriset yhteiskunnat ovat kaikkialla maailmassa kukistuneet verisesti, mutta silti jopa täältä parlamentista löytyy useita utopisteja, jotka haluaisivat muuttaa eurooppalaiset yhteiskuntamme edellä mainitsemakseni koekentäksi. Ihailen kovasti jäsen Cohn-Benditin Lähi-idän-realismia, joka on täysin ristiriidassa hänen kollegoidensa mielijohteiden ja hänen omien mielijohteittensa kanssa esimerkiksi Ranskan tilanteen kohdalla.
Näin ollen dramaattiset mutta hajanaiset käänteet, kuten veriset attentaatit, aseiden salakuljetukset, molemminpuoliset murha- ja terrorismisyytökset, aselevon jatkuvat epäonnistumiset ja tuomittavat tuhotyöt ovat surullista todellisuutta, jota ei kuitenkaan pidä sekoittaa tilanteen perimmäisiin syihin. Ongelman ydin on, että rauha on mahdollinen vain jos israelilaisilla ja palestiinalaisilla on oma rajattu alueensa tunnustettujen rajojen sisällä ja jos heillä on tuolla alueellaan mahdollisuus hallita vapaasti itse itseään ilman ulkopuolista uhkaa ja ulkopuolisen puuttumista heidän asioihinsa. Israelin valtion hallussa on tätä nykyä Ison-Britannian mandaatilla kolme neljäsosaa Palestiinan entisestä alueesta. Israelin on myönnettävä, että palestiinalaisten on jäljelle jäävällä yhden neljäsosan alueella saatava ja voitava elää vapaasti ja rauhassa.
Vaikka eräät alueet, joilla on suurta merkitystä uskontojen historian kannalta, ovat juutalaisille ja muille uskonnonharjoittajille henkisesti hyvin tärkeitä, vuoden 1967 jälkeen miehitettyjen alueiden asuttaminen on lopetettava. YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia on noudatettava ja on tehtävä loppu myös sotilaallisesta miehityksestä, joka on kestänyt pian jo 35 vuotta, mikä on historian ehdoton ennätys. Israelilla on toki oikeus tuntuviin takuisiin vetäytymistä vastaan. Ne voitaisiin myöntää sille YK:n ja varsinkin Yhdysvaltojen välityksellä. Niiden on oltava tuntuvammat kuin ne, joilla ei kyetty estämään vuoden 1967 selkkausta. Emme kuitenkaan elä enää vuotta 1967. Toivotaan siis, että Israelilla olisi uskallusta hallita voittojaan ja vetäytyä miehitetyiltä alueilta. Ainoastaan siten rauha voi palata Lähi-itään.

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa korkea edustaja, maltillisten yhteistyökyky katoaa Lähi-idässä viime päivinä tapahtuneisiin pommi-iskuihin, jotka on kohdistettu israelilaisiin siviileihin. Minusta on eroa sillä, surmataanko mielivaltaisesti siviilejä, vainotaanko mahdollisia tihutöiden tekijöitä tai asetetaanko toisaalta seitsemän päivän määräaika, joka suorastaan kehottaa ääriaineksia tuhoamaan täsmällisesti monet keskustelumahdollisuudet.
Havaitsemme nämä asiat esimerkiksi Israelin miehityspolitiikasta, jota jatketaan edelleen, samoin kuin tilanteesta, joka pakottaa arabien ja palestiinalaisten puolella pakolaiset elämään edelleen ilman toivoa ja jossa heitä käytetään aseina. Havaitsemme nämä asiat siitä, että edelleen elätellään ajatusta siitä, että he palaisivat alkuperäisille asuinsijoilleen, jolloin kyseenalaistetaan Israelin valtion elinkelpoisuus. Havaitsemme sen siitäkin, että palestiinalaisalueen infrastruktuuri tuhotaan, vieläpä alueilla, joilla ei ole mitään tekemistä terrorismin torjunnan kanssa, vaan jotka - kuten komission jäsen Patten perustellusti totesi - tuhoavat kehitysmahdollisuudet.
Näistä syistä meidän on tehtävä selväksi, että Euroopan unionin on etsittävä uusi lähestymistapa, ja arvoisa korkea edustaja, ei ole kenties myöskään oikein, että te menette sinne vakavin aikein jollain viikolla ja Yhdysvaltain edustajat sitä seuraavalla viikolla. Niin vain huojutaan puolelta toiselle, emmekä me edisty. Miksi ette mene sinne samalla viikolla tekemään selväksi, että tämä on yhteinen eurooppalainen ja yhdysvaltalainen aloite, jonka on tarkoitus tehdä selväksi, että emme voi sallia heidän jatkavan näin? Teidän molempien on mentävä sinne yhdessä ja vietävä mukananne rahaa, jotta voitte tarjota toivoa ja samalla myös turvallisuustakuut.
Meidän on löydettävä uusi lähestymistapa. Nykyisellä menetelmällä emme onnistu, mutta emme saavuta sitä - ja haluaisin todeta tämän Sakellarioulle ja muille - silläkään tavalla, että hyväksymme päätöslauselmia, jotka sisältävät yksipuolisia syytöksiä, koska silloin tuhoamme myös mahdollisuudet toimia välittäjänä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, tänään antamanne julkilausumat eivät tosin olleet optimistisia eivätkä myönteisiä, mutta ne antoivat realistisen kuvan tilanteesta.
Olen erittäin iloinen siitä, että Euroopan unioni osoitti lyhyen, kenties kauhunhetken jälkeen selvästi, ettei se ole valmis hyväksymään toimia, jotka tuhoavat Palestiinan rakenteen, vieläpä niillä varoilla, jotka Euroopan unioni on antanut. Tällöin ei ole kyse siitä, että Israelilta vietäisiin oikeus puolustautua terrorismia vastaan, vaan siitä, että meidän on tiukasti tuomittava ja torjuttava liialliset toimet, joilla ei todellakaan ole mitään tekemistä terrorismin torjunnan kanssa. Olen erittäin iloinen siitä, että molemmat edustajat tekivät niin selkeästi ja yksiselitteisesti, syyllistymättä mihinkään suuriin tunteenpurkauksiin, vaikka tekivätkin tämän näkemyksen selväksi.
Se on tärkeää, koska Israelin ja Palestiinan rauhanliikkeet molemmissa on sellainen odottavat kiihkeästi, että Euroopan ääni kuuluisi. Tuen kaikkia yhdessä USA:n kanssa toteutettavia ponnisteluja. Jos ne eivät ole mahdollisia, Euroopan äänen on kuuluttava, vieläpä selkeästi.
Toisessa huomautuksessani, joka koskee Balkania ja jonka vielä haluan tehdä, korostan kaikkea sitä, mitä on jo sanottu. Pyydän vain, että otetaan erityisesti huomioon tilanne Albaniassakin, jossa kehitys ei ole ollut erityisen myönteistä. Haluaisin sanoa hyvin selvästi, että en voi kuvitella meidän solmivan assosiaatiosopimusta Albanian kanssa, kun Albania ei itse huolehdi siitä, että maahan palaisi vakaus. Viime viikkojen tapahtumat eivät valitettavasti ole lisänneet vakautta. Me haluamme Balkanille vakautta ja olemme ponnistelleet kovasti vakauden aikaansaamiseksi, eikä Balkanin omien voimien tulisi tuhota tätä vakautta. Siksi pyydän teitä molempia seuraamaan tarkasti erityisesti Albanian kehitystä ja toimimaan selkeästi kantojemme mukaisesti.

Van der Laan
Arvoisa puhemies, kiitos. Kun mieletön väkivalta on nyt jatkunut Lähi-idässä jo kuukausia, meidän kaikkien on hellittävä ja ruokittava jokaista pientäkin toivon hiventä. Presidentti Arafat on ilmoittanut halukkuudestaan neuvotella keiden tahansa israelilaisten kanssa ja olla mukana etsimässä luovaa ratkaisua pakolaisten paluuseen. Näin hän on ottanut eteenpäin kaksi rohkeaa askelta, jotka ansaitsevat tukemme ja joihin pääministeri Sharonin pitäisi välittömästi vastata yhtä suurpiirteisellä tarjouksella. Lisäksi on nähtävissä, että suuren yleisön mielipide konfliktin ydinongelmiin kuuluvasta palestiinalaisalueiden laittomasta miehityksestä on muuttumassa. Jo 110 Israelin armeijan reserviläistä on allekirjoittanut vetoomuksen, jossa he kieltäytyvät enää osallistumasta tähän miehitykseen. Nämä urheat sotilaat ansaitsevat Euroopan unionin avoimen ja voimakkaan tuen, koska he ovat valinneet kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeudet omien käskyjensä ja pienimmän mahdollisen vastarinnan sijasta. He raivaavat tietä rauhalle, tietä pois miehityksestä, pois terrorista ja valtioterrorista, mutta kohti neuvottelupöytää ja toivottavasti pitkällä aikavälillä rauhaa. Haluaisin kuulla, ovatko Solana ja Patten valmiit tukemaan näitä ihmisiä julkisesti.

Morillon
Arvoisa YUTP:n korkea edustaja, olemme hyvin surullisina ja turhautuneisuutenne jakaen panneet viime kuukausina merkille Lähi-idän alueen tilanteen jatkuvan pahenemisen, vaikka olimme syyskuun 11. päivän jälkeen vakuuttuneita tarpeesta löytää ongelmaan kiireesti poliittinen ratkaisu.
Haluaisin vain muistuttaa lopullisesta julkilausumasta, joka annettiin Brysselissä marraskuussa järjestetyssä Välimeren foorumin erikoisistunnossa ennen niiden suositustemme hyväksymistä 13. joulukuuta, jotka johtivat tiukkasanaiseen julkilausumaan Laekenin Eurooppa-neuvostossa. Muistutan, että tuossa julkilausumassa kehotettiin panemaan viipymättä ja ehdoitta täytäntöön CIA:n johtajan Tenetin suunnitelma ja Mitchellin komitean suositukset sekä toistettiin, jäsen Cohn-Bendit, vakaumuksemme siitä, että puolueettoman valvontajärjestelmän perustaminen palvelisi molempien puolueiden etuja.
Minun on pakko todeta, että kaikki tämä on jäänyt vain kuolleeksi kirjaimeksi ja että juuri päinvastoin viimeaikaiset tapahtumat ovat nähtävästi vieneet mahdollisuudet kaikilta vakavilta yrityksiltä aloittaa neuvottelut uudelleen. Vaikka katsonkin Guillaume d'Orangen ohella, että toivominen ei ole välttämätöntä aloittamisen kannalta eikä onnistuminen jatkamisen kannalta, olen sitä mieltä, arvoisa YUTP:n korkea edustaja, että voimme olla tyytyväisiä siihen, että pyritte edelleen tekemään - kuten hetki sitten ilmoititte - kaikkenne, jotta Israelin ja Palestiinan kansat saisivat takaisin toivonsa, jota he siellä niin kipeästi tarvitsevat.
Voimme vain kannustaa teitä jatkamaan kaikkia yhteistyöaloitteita YK:n, Yhdysvaltojen ja niiden arabivaltioiden kanssa, joita ongelma koskee eniten, jotta niiden kanssa voidaan suunnitella toimia, jotka ovat välttämättömiä luottamuksen ja keskinäisen kunnioituksen palauttamiseksi, mitä ilman nykyistä väkivallan kierrettä ei saada katkaistuksi.
Tästä syystä en suhtaudu suopeasti parlamentin tämänpäiväiseen asenteeseen voimakkaana tuomitsijana. Komission jäsen Pattenkin totesi täysistunnossa pitämässään viimeisessä puheenvuorossaan, että mennyt on mennyttä ("What is past, is past"). Me olemme kiinnostuneita tulevaisuudesta, lähitulevaisuudesta. Tämä on käsittääkseni myös kollegojemme enemmistön mielipide, ja toistan, että olemme valmiita hoitamaan parlamentissa osamme aloitteellisuudesta kehottamalla - miksipä ei, arvoisa puhemies Cox - molempien valtioiden korkean tason edustajia - mikseipä jopa Arafatia - tekemään uuden aloitteen ja tulemaan tänne kertomaan heidän aikeistaan, kuten Palestiinan lainsäädäntöneuvoston puheenjohtaja ja Israelin parlamentin Knessetin puhemies tekivät syyskuussa 2000.
Samoin haluamme kehottaa teitä harkitsemaan yhdessä neuvoston puheenjohtajan kanssa myönteistä suhtautumista mahdollisuuteen järjestää kunnianhimoinen rauhankonferenssi, jossa otettaisiin mallia Madridissa pidetyn konferenssin hengestä, konferenssin, jossa teillä, arvoisa YUTP:n korkea edustaja, oli hyvin merkittävä panos, kuten muistutitte meille. Meidän on oman etumme nimissä ja noudattaaksemme sen lupauksemme henkeä, joka koski ehdotonta sitoutumistamme terrorismin vastaiseen taisteluun, otettava mahdollisimman aktiivisesti osaa rauhanprosessin pelastamiseen alueen kansojen laillisia oikeuksia kunnioittaen.

Poos
Arvoisa puhemies, Eurooppa reagoi ajallaan, hieman tavanomaista voimakkaammin.
Nykyään on jo laajaa näyttöä siitä, että Sharonin politiikka johtaa umpikujaan. Vanhan testamentin ohje "silmä silmästä, hammas hampaasta" johtaa poliittisessa näköalattomuudessa suoraan julmuuksiin ja kaaokseen. Veri janoaa verta. Tämä merkitsisi paluuta keskiaikaan, jopa esihistoriaan.
On siis korkea aika, että Euroopan unionin neuvosto, komissio ja kaikki hallituksemme tuovat tämän julki suureen ääneen, ajatteleepa Yhdysvaltojen presidentti siitä mitä tahansa. Sharonilla, ei Arafatilla, on valta lopettaa selkkaus. Miten se onnistuisi? Yksinkertaisesti siten, että noudatetaan kansainvälistä oikeutta, tehdään loppu Palestiinan pakkomiehittämisestä ja vetäydytään kansainvälisesti tunnustettujen Israelin rajojen taakse.
Paras tapa suojella sekä Israelin että Palestiinan kansalaisia olisi palauttaa näiden kansojen välille todellinen raja. Vihan umpikujasta ei päästä nöyryyttämällä ja heikentämällä Arafatia. Sieltä päästään jakamalla maa ja tunnustamalla palestiinalaisten kansalliset aikaansaannokset, ei keskipitkällä aikavälillä vaan välittömästi.
Arvoisa YUTP:n korkea edustaja, arvoisa komission jäsen Patten, tämä on tuotava julki kiertelemättä. Tämä on se kiireellinen viesti, jota Euroopan edustajien olisi vietävä eteenpäin.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, myös minä onnittelen korkea edustaja Solanaa ja komission jäsen Pattenia heidän väsymättömästä työstään. Myös me olemme turhautuneita, koska ei ole tullut tuloksia.
Onko nyt tullut aika meidän siirtyä eteenpäin pois vuoropuhelusta jaettuihin kumppanuuksiin ja havaituista uskonnollisista eroista huolimatta puuttua yhteisiin ihmiskunnan epäkohtiin: köyhyyteen, sairauksiin ja lukutaidottomuuteen. Islamin sisällä, muslimin ja muslimin välillä, on tietenkin oikea paikka vuoropuhelulle, jonka tarkoituksena on löytää tapoja päästä eroon petollisista jihadeista ja hylätä koraanin vääristyneet tulkinnat, jotka johtavat väärään marttyyriuteen ja terroristihyökkäyksiin. Islam on uskonto, joka edistää rauhaa, tasa-arvoa ja turvallista elämää.
Sillä välin meidän olisi puututtava demokratiavajeeseen öljyntuottajavaltioissa. Tässä me voimme olla avuksi rakentamalla kansalaisyhteiskuntaa ja käyttämällä sellaisia välineitä kuten assosiaatiosopimus Egyptin kanssa kiistattoman vaikutusvallan käyttämiseksi.
Korkea edustaja Solana mainitsi Iranin islamilaisen tasavallan. Olen tässäkin asiassa samaa mieltä. Mielestäni meidän pitäisi mahdollisimman nopeasti avata komission toimisto myös Teheranissa. Iran on islamilainen valtio ja kuitenkin demokratia, sillä on sharia-laki ja kuitenkin myös parlamentti. Iran on varmasti pikemminkin osa ratkaisua kuin osa ongelmaa. Kiitän komission jäsentä ja korkeaa edustajaa ja heidän henkilökuntaansa kaikesta heidän tekemästään työstä.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, Israelin pääministeri Ariel Sharon sanoi äskettäin katuvansa, ettei Jasser Arafatia tapettu Libanonissa vuonna 1982. Tämä huomautus on täysin anteeksiantamaton. En usko, että meidän pitäisi kuitenkaan olla siitä yllättyneitä: Israelin Kahane-tiedustelukomissio tuomitsi jälkeenpäin Sharonin oman terroristisen käyttäytymisen Libanonissa, jossa hän salli verilöylyt Sabran ja Shatilan pakolaisleireillä. Kun tämä tiedetään, on erittäin valitettavaa, että hänet valittiin myöhemmin Israelin pääministeriksi, mikä on monien nykyisten ongelmien perussyy.
Israelin tämänhetkinen politiikka on naurettavaa ja hankaloittaa asioita. Kuinka he voivat vaatia Arafatia käyttäytymään kuin normaalin valtion johtaja, vaikka he ovat samaan aikaan tehneet hänestä käytännössä vangin omaan taloonsa, tuhonneet hänen lentokenttänsä ja hänen lähetysasemansa ja nöyryyttäneet häntä? Kenellä he haluavat hänet korvata? Syyskuun 11. päivän jälkeisessä tilanteessa Euroopan unioni on ollut yliherkkä lähestymistavassaan Lähi-itään. Me olemme todellakin vilpitön välittäjä, ja meidän pitäisi olla tässä asiassa tarmokkaita. Yhdysvallat on meille velkaa siitä solidaarisuudesta ja tuesta, jota tarjosimme, kun he sitä tarvitsivat. Tämän pitäisi tarkoittaa, että meillä on oikeus vastavuoroiseen reaktioon heidän puoleltaan. Sen sijaan, että he ovat Israelin sätkynukkeja, heidän pitäisi toteuttaa yhdessä meidän kanssamme tasapuolista politiikkaa Lähi-idän tragediassa. Jos näin ei tapahdu, meidän on työskenneltävä yksin. On turhauttavaa, että Yhdysvallat on nykyisen asenteensa johdosta tulossa pikemminkin osaksi ongelmaa kuin osaksi sen ratkaisua.

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, kiitän korkea edustaja Solanaa ja komission jäsen Pattenia siitä, että he ovat kaikesta huolimatta jatkaneet jo liikaa pitkittyneitä ponnistelujaan Lähi-idän rauhan hyväksi.
Olemme selvästikin turhauttavassa, julmassa ja - jos sallitte minun sanoa näin - surrealistisessa tilanteessa. Tilanne on surrealistinen siksi, että Israelin pääministeri ei tue ulkoministerin rakentavia ponnisteluja. Tilanne on surrealistinen myös siksi, että pääministeri Sharon - joka pahoitteli sitä, ettei hän tappanut Beirutissa vuonna 1982 presidentti Arafatia, jota hän luonnehtii merkityksettömäksi, ja joka nimittää palestiinalaishallintoa terroristijärjestöksi - tapaa kolme tämän oletetun terroristijärjestön merkittävää johtajaa. Tilanne on surrealistinen siksi, että presidentti Arafatia vaaditaan torjumaan terrorismia, mutta samaan aikaan Israel - ja me sallimme tämän - pommittaa ja tuhoaa pommituksillaan palestiinalaishallinnon välineitä terrorismin torjumiseksi.
Tällainen surrealismi on kuitenkin myönteistä, jos se on omiaan edistämään rauhaa ja kehitystä koko alueella, ei ainoastaan Palestiinassa. Haluaisin kuitenkin sanoa, että toivon, - ja olisin mieluummin väärässä - etteivät pääministeri Sharonin keskustelut oletetun terroristijärjestön oletettujen terroristien kanssa ole ainoastaan uusi yritys voittaa aikaa, ennen kuin hän tapaa presidentti Bushin huomenna Washingtonissa.
Haluaisin esittää korkea edustaja Solanalle kysymyksen, joka koskee kuuluisaa kaapattua Karine A -alusta: oletan, että ne, jotka pyrkivät osoittamaan todeksi näytön Iranin osallisuudesta, vaativat parempia todisteita kuin aseet, joissa lukee made in Iran, koska me kaikki tiedämme, että aseiden valmistus tietyssä maassa ei välttämättä merkitse, että tuon maan hallitus toimittaa niitä.
Arvoisa puhemies, sanon tämän, koska - päätän tähän - tänä kolmen osapuolen muodostaman pahuuden akselin, tilanteen demonisoinnin ja kaikkialle kohdistuvien epäilyjen aikana voisi olla kohtalokas virhe lietsoa tällaisia epäilyjä näitä presidentti Bushin ohjaamia näkymättömiä vihollisia kohtaan.

Van Orden
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on keskittynyt pääosin Lähi-itään. En usko, että parlamentin pääosin yksipuolinen näkökanta on millään tapaa hyödyllinen. Yhdyn jäsen Brokin vaatimukseen tasapainoisemmasta lähestymistavasta, mutta kuten pyydettiin, haluan käyttää myös tilaisuutta hyväkseni puhuakseni lyhyesti toisesta kriisialueesta, jossa tilanne käy tällä hetkellä yhä huolestuttavammaksi ja jossa Euroopan unionilla on mahdollisuus vaikutusvallan käyttämiseen.
Tarkoitan Zimbabwea. Vaikka vaalitarkkailijoiden läsnäolo sallittaisiinkin, meidän on jatkettava presidentti Mugaben painostamista vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien järjestämiseen. Emme halua olla siinä asemassa, että ainoastaan kirjaisimme ylös, että vaalit olivat etukäteen järjestetyt, ja pysyisimme loitolla ja vain vääntelisimme käsiämme jälkeenpäin. Haluamme vaalitarkkailijoiden olevan paikalla estämässä väkivaltaa ja vaalipetoksia, jotta zimbabwelaiset voisivat tehdä aidosti vapaan valinnan. Monet meistä ovat edelleen levottomia Zimbabwen sisältä kantautuvista uutisista, jotka koskevat tilannetta paikan päällä. Viittaan siihen, että viisi MDC:n tukijaa surmattiin viime viikolla, että poliisi on lopettanut MDC:n mielenosoitukset ja joukkokokoukset, että riippumattoman lehdistön toimintaa on rajoitettu, että Independent-lehden toimittaja Basildon Peta pidätettiin aikaisemmin tänään yleisen järjestys- ja turvallisuuslain perusteella ja että australialaiselta toimittajalta Sally Saralta on evätty pääsy Zimbabween. Kun nämä yhdistetään, voisi luulla, että kyseessä olisi EU:n ehtojen rikkominen.
Minulla on muutama kysymys korkea edustaja Solanalle. Mitä vaatimuksia Etelä-Afrikan hallitukselle on esitetty suuremman alueellisen painostuksen käyttämiseksi Mugaben hallitusta vastaan? Onko älykkäiden sanktioiden käyttöön tarvittavat toimet nyt käytössä? Mille tasolle tilanteen on huononnuttava, jotta se laukaisisi nämä sanktiot? Koordinoidaanko Euroopan unionin toimia täysin Yhdysvaltojen toimien kanssa?

Wiersma
Arvoisa puhemies, kiitos. Lähi-idän konfliktista puhuttaessa joudutaan sen olennaisen pulman eteen, että asioiden välille pitäisi löytää tasapaino: Israelilla on oikeus turvallisiin rajoihin ja Palestiinan valtion pitäisi olla elinkelpoinen. Näyttää kai siltä, että olemme tästä päämäärästä kauempana kuin koskaan. Kukaan ei enää tunne oloaan turvalliseksi sen paremmin Israelissa kuin palestiinalaisvaltiossakaan. Kukaan ei näytä kykenevän toimimaan puolueettomasti sen puolesta, että rauhanprosessi saataisiin taas raiteilleen. Ääriainekset laativat esityslistan, ja yhdysvaltalaiset näyttävät suvaitsevan pääministeri Sharonin kovaa linjaa. Miten presidentti/puheenjohtaja Arafatin asema sitten määritelläänkin, minusta näyttää, että ilman häntä palestiinalaisalueilla syntyisi kaaos.
Mitä Euroopan unioni voi tehdä? Uskon, että tärkeintä on säilyttää keskusteluyhteys. Tuen niitä kollegoja, jotka sanovat, että meidän on pidettävä yllä keskusteluyhteyttä molempiin osapuoliin ja painostettava Israelia hyväksymään palestiinalaishallinto ainoaksi merkittäväksi keskustelukumppanikseen ja pääsemään näin jälleen neuvotteluihin vievälle tielle. Meidän on kuitenkin edelleen vaadittava myös Arafatia ryhtymään toimiin hänen oman puolensa terroristeja vastaan.
Euroopan unionin pitäisi tässä yhteydessä olla valmis lykkäämään tietynlaista yhteistyötä Israelin kanssa, mutta saman pitäisi olla mahdollista myös suhteissa palestiinalaishallintoon, mikäli käy ilmi, että terrorismin vastaiseen taisteluun ei ryhdytä vakavissaan.
Tästä pääsen vielä toiseen asiaan, josta haluaisin puhua korkea edustaja Solanalle. Lähi-idän konfliktilla on myös yhteys EU:n ja Yhdysvaltain suhteeseen, ja tämä kysymys onkin tärkeä terrorismin vastaisessa taistelussa. Haluaisin myös kuulla, mitä mieltä korkea edustaja Solana on niistä presidentti Bushin lausunnoista, joissa tämä puhuu pahan akselista ja niistä kolmesta valtiosta, joita Bush tällä tarkoittaa. Miten Euroopan unioni reagoi tähän? Johtaako tämä Euroopan unionin ja Yhdysvaltain uuteen etääntymiseen? Haluaisin erityisesti tietää, miten presidentti Bushin lausunnot vaikuttavat Euroopan unionin politiikkaan, varsinkin sen Iranin-politiikkaan. Haluaisin tietää, minkälainen on neuvoston arvio paitsi Iranista, myös niistä muista valtioista, joita yhdysvaltalaiset syyttävät terrorismin tukemisesta valtion tasolla. Uskon, että tästä tulee vielä tärkeä asia, myös sen uuden keskustelun yhteydessä, jota käydään Yhdysvaltain sotilaallisesta ylivoimasta ja Euroopan unionin sotilaallisesta heikkoudesta.

Souladakis
Arvoisa puhemies, päätän parlamentin jäsenten osalta tämänpäiväisen keskustelun ja panen merkille, että parlamentissa asiasta vallitsee harvinaisen laaja yksimielisyys. Parlamentissa ollaan tilanteesta huolissaan, ja siihen halutaan löytää jonkinlainen myönteinen ratkaisu. Onko palestiinalaiskysymyksessä tilanne todellakin nyt vaikeampi kuin koskaan, vai onko nyt saavutettu murhenäytelmän huippu, jonka jälkeen jännitys laukeaa ja ratkaisu löydetään?
Vaikka emme ole tuomareita, meidän on myönnettävä, että pääministeri Sharonin umpikujaan johtava ja täysin näköalaton politiikka on tehnyt jopa israelilaisista uhreja. Haaveileeko pääministeri Sharon kenties palestiinalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta? Pakostakin tulee mieleen muuan erittäin ikävä ajanjakso Euroopan historiassa. Myös Yhdysvallat kantaa vastuuta tilanteesta, kun se ei ymmärrä, että tukemalla umpikujaan johtavaa politiikkaa se itse asiassa heikentää mahdollisuuksiaan harjoittaa politiikkaansa ja vaikuttaa osaltaan ratkaisun löytämiseen.
Tarkkailemmeko me eurooppalaiset tilannetta ulkopuolelta? Emme. Varteenotettavia ehdotuksia ovat mielestäni esittäneet sekä komission jäsen Patten että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana, kuten myös kaikki muutkin tähän keskusteluun osallistuneet. Näiden ehdotusten varaan voidaan rakentaa toimintalinjoja. Enkä usko, että me Euroopan unionissa seuraamme tapahtumia kuten Sisyfos, joka työnsi kivenjärkälettä vuoren huipulle, josta se taas vieritettiin alas.
Huomiota on kuitenkin kiinnitettävä muutamiin muihinkin seikkoihin, sillä Lähi-idän tilanne on nyt kärjistynyt ja jännitys on saavuttanut Euroopan unionin rajat. Euroopan unionin sisällä, nimittäin Balkanin alueella, kytee eräs toinenkin kriisi. Tässä mielessä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana huomioi aivan oikein Albanian, Kosovon, Montenegron ja niiden ympärillä olevien alueiden epävakaan tilanteen. Balkanin alueella ei vallitse herkkä, vaan epävakaa tasapaino, eli paljon vakavampi tilanne. Euroopan unionin on siis myös Lähi-idässä pyrittävä sinnikkäästi ajamaan todellista poliittista ratkaisua, joka rakentuu varsinkin Balkanin alueen operaatioissa saavutettujen myönteisten tulosten pohjalle. Tätä kysymystä ratkaistaessahan toden teolla arvioidaan, kuinka hyvin Euroopan unioni kykenee rauhanomaisin keinoin hallitsemaan kriisejä ja löytämään niihin poliittisia ratkaisuja.

Puhemies
Haluaisin vain kirjata muistiin kiitollisuutemme espanjalaiselle neuvoston puheenjohtajalle Ramón de Miguelille, että hän on ollut täällä koko iltapäivän kuuntelemassa keskustelua. Asia ei ole usein näin näissä keskusteluissa.

Solana
. (EN) Arvoisa puhemies, pyrin puhumaan lyhyesti ja aloittamaan kiittämällä teitä kaikkia täällä olevia ja jo lähteneitä erittäin paljon tuestanne meidän pyrkimyksillemme tuoda rauha alueelle, joka on maantieteellisesti lähellä meitä ja meidän sydämiämme ja arvojamme, kuten aivan alussa sanoin.
Painotan vielä kerran, että ongelman vaikeus ei ole sellaisen mekanismin puute, jolla voitaisiin löytää ratkaisu kriisiin. Meillä on jo Mitchellin raportti, joka sisältää toteutettavat toimet ja jonka kumpikin osapuoli on hyväksynyt. Ongelma ei ole se, etteikö meillä olisi kiskoja, joilla juna kulkisi, vaan se, että emme ole saaneet junaa lähtemään asemalta. Juna ei voi lähteä liikkeelle, ennen kuin edellytys seitsemän päivän täydellisestä rauhallisuudesta on täyttynyt. Mitä kuitenkin tapahtuu? Kun asetetaan seitsemän päivän täysi rauha ennakkoehdoksi, löytyy aina joku, joka ei kannata rauhanprosessia ja joka viime hetkellä järjestää katastrofin. Siksi olemme edelleen lähtöruudussa. Näin on käynyt muutaman kerran. Tämä toimintatapa antaa ratkaisuvallan kaikkein radikaaleimmille ihmisille ja vie sen pois maltillisilta. Se on tämänhetkinen ongelma.
Toivokaamme, että keskustelujen en kutsuisi niitä näiden kahden osapuolen välisiksi neuvotteluiksi , joita käydään tällä hetkellä, eilen, huomenna, ehkä ylihuomenna, ehkä ensi viikon alussa, tuloksena on edes jonkinlainen muutos tavassa käsitellä kriisiä olemalla asettamatta ratkaisun avaimia niiden käsiin, jotka eivät halua prosessin etenevän.
En ole saanut kovin paljon kysymyksiä. Siksi en aio vastata teidän esittämiinne mielenkiintoisiin huomioihin. Ainakin 90 prosenttia lausunnoistanne on ollut tuen ilmaisuja.
Kaksi selkeää kysymystä on esitetty, ja haluaisin vastata niihin ennen viimeisiä huomautuksiani.
Jäsen Menéndez del Vallen Karine A -alusta koskevaan kysymykseen vastaisin, ettei minulla ole sitä tietoa, johon monet maat ovat perustaneet vastauksensa. Useat maat joista jotkin ovat Euroopan unionin jäseniä sanovat, että niiden tiedustelupalvelut ovat pystyneet löytämään yhteyden. Ei tiedetä, onko kyseessä valtioiden välinen tai valtioryhmittymien välinen linkki. Epäilemättä on kuitenkin olemassa jonkinlainen yhteys Iranin kansan ja joidenkin palestiinalaisten välillä.
Toinen kysymys, johon haluan vastata, on jäsen Brokin kysymys, vaikkei hän olekaan täällä. Euroopan unionin, Yhdysvaltojen, YK:n pääsihteerin ja Venäjän federaation edustajat toteuttavat tätä yhteistä pyrkimystä joka päivä paikan päällä. He työskentelevät yhdessä päivittäin. Saanen muistuttaa myös siitä, että me minä, Yhdysvaltain ulkoministeri Powell, Venäjän ulkoministeri Ivanov ja pääsihteeri Kofi Annan tapaamme säännöllisesti käsitelläksemme yhdessä tätä asiaa.
Meidän on oltava päättäväisiä ja sitkeitä. Tarvitaan muutos myös kummankin maan yhteiskunnassa eikä vain maiden johtajissa. Nuo yhteiskunnat ovat todellakin muuttuneet perusteellisesti muutamana viime vuonna. Israel on muuttunut. Vahva, laajapohjainen rauhanleiri, joka siellä oli, ei ole kadonnut mihinkään, mutta se on pienentynyt.
Samoin on tapahtunut toisella puolella. Turhautuneisuus on tuonut mukanaan tunteen siitä, ettei rauhanleiri voi tuoda rauhaa kohtuullisen ajan kuluessa. Tällaista uskon ja luottamuksen puutetta ei aikaisemmin ollut. Muistan erittäin hyvin sen suhteellisen ystävyyden, joka Oslossa vallitsi Arafatin ja Peresin välillä ja Rabinin ja Arafatin välillä. Se on nyt kadonnut. Meidän on tehtävä jotakin luodaksemme yhteiskunnan suhteessa yhteiskuntaan, ja meillä eurooppalaisina on valtava määrä työtä tehtävänämme näiden yhteiskuntien tuomisessa yhteen. Meidän on tehtävä kaikki voitavamme tämän parlamentin kautta, toimielinten kautta, kansalaisjärjestöjen kautta.
Haluaisin kertoa teille kaksi pientä anekdoottia. Toisen kuulin yhdeltä erittäin hyvältä ystävältäni, joka oli Jerusalemin rauhanleirillä. Eräänä päivänä hän kertoi minulle, ettei hän uskalla lähettää tytärtään ja poikaansa kouluun samalla linja-autolla. Tämä on dramaattinen ja perustava muutos sellaisen sydämessä ja mielessä, joka muutoin taistelisi rauhan puolesta. Toisella puolella, palestiinalaisten puolella, voi sairaalassa kuulla lastenlääkäriltä, kuinka pieni poika on saanut surmansa. Tämä on kauhea isku ihmisten välistä uskoa ja luottamusta vastaan. Siksi meidän on tehtävä työtä myös yhteisöjen kanssa. Meidän on otettava yhteisöt, yliopistot, koulut, lääkärit, jne. mukaan ja saatava ne vakuuttuneeksi siitä, että niiden on elettävä yhdessä ja että Euroopan unioni tukee tuota sovitteluhenkeä. Tämä meidän on tehtävä.
Lopetan kauniisiin sanoihin, jotka lausui Jitzhak Rabin, joka oli epäilemättä Oslon prosessin rakentaja yhdessä Shimon Peresin kanssa. Hänellä oli tapana sanoa sellaista, joka pitää edelleen paikkansa: meidän on taisteltava terrorismia vastaan, niin kuin neuvotteluja ei olisi, ja meidän on neuvoteltava, niin kuin terrorismia ei olisi. Tämän lähestymistavan ympärille meidän on tänään ryhmityttävä. Neuvottelujen jatkaminen, keskustelun, politiikan vieminen eteenpäin on välttämätöntä. Painopisteenä on oltava politiikka. Ennen kuin politiikka asetetaan painopisteeksi, on erittäin vaikeaa saada prosessia etenemään.
Voimme olla ylpeitä siitä, mitä me eurooppalaisina olemme tekemässä. Meillä ei ole kykyä ratkaista ongelmaa, mutta voimme siirtää sitä oikeaan suuntaan mahdollisimman pian ja pitää rauhaa tavoitteena. Tässä ei ole kyse pelkästään arvoista. Tämä on epäilemättä osa historiaamme, mutta se on myös osa tulevaisuuttamme, ja osa tulevaisuutta myös tälle Euroopan unionille, laajentuneelle Euroopan unionin valtioille ja myös Välimeren maille ja Lähi-idän maille, jotka ovat osa perhettämme.

Puhemies
Työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti olen vastaanottanut seitsemän päätöslauselmaesitystä keskustelun lopuksi.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.
Useat kollegat jäsen Cohn-Bendit, kenraali Morillon ja jotkut muut esittivät useita ehdotuksia parlamentin mahdollisiksi aloitteiksi. Työskentelen mielelläni niiden parissa puheenjohtajakokouksessa ja kollegoiden kanssa. Viime viikolla minulla oli suurlähettiläs Moratinosin kanssa erittäin antoisa tapaaminen, jossa pyysin häneltä neuvoa siihen, kuinka näitä ajatuksia voidaan parhaiten edistää. Puhumme siitä asiankuuluvassa ympäristössä.

Vertikaaliset sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat autoteollisuudessa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto vertikaalisista sopimuksista ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista autoteollisuudessa.

Monti
Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä, tosin lyhyesti, ajoneuvojen ryhmäpoikkeusta koskeva asetusehdotus, jonka komissio hyväksyi tänään iltapäivällä. Täällä parlamentissa ollaan tietoisia ensi syyskuussa umpeen menevän nykyisen ryhmäpoikkeusasetuksen konkreettisen vaikutuksen melko suurista rajoituksista. Kuluttajat eivät hyödy siitä tarpeeksi etenkään silloin, kun he haluavat käyttää oikeuksiaan yhtenäismarkkinoilla. Lisäksi voimassa olevat normit estävät sellaisten uusien menetelmien kehittämistä, joihin kuuluu myös Internetin kautta hoidettava jakelu; myös itsenäisten korjaamoiden mahdollisuuksia saada käyttöönsä teknisiä tietoja on parannettava. Tämän vuoksi olemme antaneet tämän komission tänään hyväksymän, ryhmäpoikkeusta koskevan asetusehdotuksen, jonka pääkohdat haluaisin nyt esitellä.
Perusajatuksena on, että uuden järjestelmän on oltava nykyistä lainsäädäntöä tiukempi ja mahdollistettava kilpailun parantaminen myyntimarkkinoilla ja myynninjälkeisillä palvelumarkkinoilla. Mitkä ovat asetusehdotuksen pääpiirteet? Uusien autojen myynnin kohdalla avainsanoja ovat joustavuus ja valinnan mahdollisuudet. Autonvalmistajat voivat omia jakelijoitaan määrittäessään valita valikoivaan jakeluun tai alueelliseen yksinmyyntiin perustuvan järjestelmän, mutta ne eivät voi enää käyttää molempia järjestelmiä. Autonvalmistaja voi molempien järjestelmien avulla taata, että sen omaan jakelujärjestelmään kuuluvat jäsenet ovat päteviä ja että sen jakeluverkosto kattaa koko Euroopan alueet, mikä takaa alueen täydellisen kattavuuden.
Molemmissa tapauksissa yhtenäismarkkinoihin liittyvät oikeudet saavat nykyistä huomattavasti paremman suojan. Jakelijoiden toiminta on yksinmyyntiin perustuvan jakelun vuoksi rajattu tiettyyn maantieteelliseen alueeseen, esimerkiksi johonkin kaupunkiin, jossa yhdelläkään muulla ei ole oikeutta järjestää autonäyttelyjä tai myydä autoja. Yksinmyyjä voi kuitenkin myydä mille tahansa potentiaaliselle asiakkaalle, joka vierailee hänen autonäyttelyssään. Tämä pätee myös itsenäisiin jälleenmyyjiin, ns. harmaisiin jälleenmyyjiin (en. grey resellers). Näitä voivat olla esimerkiksi automarketit, jotka voivat hyödyntää hintaeroja hankkiakseen ajoneuvoja maista, joissa hinnat ovat edullisempia kuin niiden omassa maassa, myydäkseen ne sitten korkeamman hintatason jäsenvaltioihin edistäen siten todellisten yhtenäismarkkinoitten syntymistä.
Jos yritykset sitä vastoin valitsevat valikoivan jakelujärjestelmän, jakelijat voivat harjoittaa mainontaa, lähettää henkilökohtaisia kirjeitä ja sähköpostiviestejä kuluttajille kaikkialla Euroopassa ja myös tehdä vieraskäyntejä. Kuluttajat voivat kuitenkin kohdata myös vaikeuksia suhteissaan jonkin toisen jäsenvaltion jälleenmyyjään, etenkin kun on kyse suorista ja tavanomaisista yhteyksistä ulkomaiseen jälleenmyyjään, laskujen maksamisesta ja autojen toimitussopimuksista. Tämän vuoksi aiempaa jyrkempi lähestymistapa on osoittautunut välttämättömäksi markkinoiden yhdentymisen maksimoimiseksi siten, että kuluttajilla on todellinen mahdollisuus hankkia ajoneuvoja ulkomailta.
Autojen jakelusta vastaavien henkilöiden on kyettävä avaamaan myynti- tai toimituspisteitä, myös muiden jäsenvaltioiden myynti- tai toimituspisteitä, jotka ovat nykyistä lähempänä kuluttajien asuinpaikkaa. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi Volkswagen-automerkkien jälleenmyyjä Amsterdamissa voi avata näyttelyn Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja myydä tuossa maassa Volkswagen Golf -merkkisiä autoja hollantilaiseen yksikköhintaan, joka on 23 prosenttia alempi kuin Isossa-Britanniassa. Tämä toimenpide luo varmasti sellaiset markkinaolosuhteet, joiden ansiosta voidaan vähentää autojen huomattavia hintaeroja Euroopan unionissa.
Kuluttajat ovat vaatineet myös monia eri automerkkejä (multibrand) myyviä jälleenmyyjiä. Asetusehdotuksessa yksinkertaistetaan tuntuvasti monien eri automerkkien myyntiä. Luvallista olisi ainoastaan se, että autojen eri merkkimallit sijoitetaan itse autonäyttelyssä eri paikkoihin automerkkien sekoittumisen estämiseksi. Tällaista esillepanoa on jo toteutettu autonäyttelyissä, ja siihen on oltu yleisesti ottaen tyytyväisiä.
Asetusehdotuksella pyritään lisäksi uudistamaan myynnin ja myynninjälkeisten palveluiden välistä nykyistä yhteyttä, mikä mahdollistaisi erikoistumisen. Jakelijat voisivat halutessaan hoitaa myynninjälkeiset palvelut itse tai yhden tai useamman valtuutetun korjaamon suorittamana alihankintana. Näiden korjaamoiden on noudatettava kaikkia autonvalmistajan asettamia laatukriteerejä.
Ryhmäpoikkeus helpottaa huomattavasti myös välittäjien työtä: yksi näistä on Virgin Cars, joka hankkii autoja kuluttajille ja jolla lienee nyt valmiudet löytää aiempaa helpommin entistä parempi tarjonta kuluttajille.
Kaikki nämä näkökohdat lisäävät jakelijoiden liikkumavaraa niiden organisoidessa omaa toimintaansa markkinaehtojen mukaisesti, jolloin ne voivat hyödyntää uusia kaupallisia mahdollisuuksia ja lisätä siten riippumattomuuttaan tuottajista.
Jälleenmyyjien riippumattomuutta tuottajista voidaan vähentää myös siten, että jälkimmäiset, siis tuottajat, velvoitetaan perustelemaan kunnolla jakelusopimusten purkamispäätökset. Jos jakelija ei ole tyytyväinen esitettyihin perusteluihin, se voi viedä asian välimiesoikeuteen tai tuomioistuimeen. Lisäksi komissio on päättänyt tässä asetusehdotuksessa, että sopimuksen purkamisesta on voitava ilmoittaa etukäteen hyvissä ajoin ennen sen purkamista. Normaalisti tuo aika on kaksi vuotta.
Näillä toimilla yhdessä varmistetaan, että jakelijat voivat täysin hyödyntää asetusehdotuksessa niille tarjotut uudet mahdollisuudet.
Haluan sanoa sanasen myynninjälkeisten palvelujen kysymyksestä, joka on kuitenkin hyvin tärkeä. Uuden asetusehdotuksen tavoitteena on varmistaa, että kuluttajilla on todellinen valinnanmahdollisuus ja että he voivat kääntyä joko valtuutettujen korjaamoiden tai itsenäisten toimijoiden puoleen. Kun halutaan varmistaa kaikkien ajoneuvojen turvallisuus ja luotettavuus - olemme voimakkaasti korostaneet tätä tavoitetta - kaikkien meidän on varmistettava, että kaikki toimijat voivat kilpailla keskenään ilman, että se vahingoittaa tarjotun palvelun laatua, joka on säilytettävä mahdollisimman korkeatasoisena.
Uusi asetus antaa kaikille autonvalmistajille mahdollisuuden asettaa laatukriteerit, joita kaikkien niiden korjaamoiden on noudatettava, jotka haluavat toimia valtuutettuina korjaamoina. Siten tuottajat voisivat varmistaa, että niiden verkostoon kuuluvat jäsenet täyttävät korkeat laatustandardit. Täten voidaan estää niiden uusien toimijoiden markkinoillepääsyn estyminen, joille voitaisiin tätä nykyä myöntää valtuutettujen korjaamoiden asema luonnollisesti vain siinä tapauksessa, että ne ovat valmiita noudattamaan autonvalmistajien asettamia kriteerejä.
Asetusehdotuksesta koituu etuja myös jälleenmyyjille, joiden sopimus on päättynyt, sillä ne voivat jatkaa toimintaansa automerkkinsä virallisten korjaamoiden ominaisuudessa, kunhan ne täyttävät laatukriteerit. Yleinen tekninen pätevyystaso markkinoilla on siksi noussut, ja virallisten korjaamoiden verkosto pysyy tiheänä koko Euroopassa, mikä edistää palvelujen korkeaa tasoa ja liikenneturvallisuutta. On mahdollista odottaa myös, että ehdotuksella olisi myönteinen vaikutus työllisyyteen sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.
Ehdotuksella pyritään lisäämään myynninjälkeisten palvelujen markkinoilla toimivien itsenäisten yritysten kilpailumahdollisuuksia. Moottoriajoneuvojen teknisen monimutkaisuuden takia on tärkeää parantaa itsenäisten korjaamoiden mahdollisuuksia saada käyttöönsä kaikki tarpeelliset tekniset tiedot, myös diagnosointilaitteet ja välineet, sekä parantaa myös niiden koulutusmahdollisuuksia. Näin ollen kaikenlainen verkostoon kuuluvien virallisten korjaamoiden ja itsenäisten korjaamoiden välinen syrjintä on kielletty. Ehdotetuilla muutoksilla edistetään lisäksi nykyistä edullisempien mutta laadultaan samantasoisten varaosien käyttöä, mikä alentaa korjaustöiden kustannuksia.
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin päättää puheenvuoroni muutamaan sanaan menettelystä. Seuraavassa menettelyvaiheessa kuullaan Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioita sekä julkaistaan asetusehdotus Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Siten komissio voi ottaa huomioon kaikkien asianomaisten huomiot ennen lopullisen asetuksen hyväksymistä. Koko menettelyn on määrä päättyä ennen ensi kesää.
Olen erityisen tyytyväinen voidessani esitellä yksityiskohtaisesti asetusehdotuksen parlamentin talous- ja rahavaliokunnassa 19. helmikuuta ja jatkaa siellä hedelmällistä vuoropuhelua, joka on jo aloitettu parlamentin jäsenten, etenkin jäsen Konradin, aiheen esittelijänne, sekä tuon valiokunnan puheenjohtajan Randzio-Plathin kanssa.
Arvoisa puhemies, olemme mielestäni käsitelleet hankalaa aihetta: aihe on kuitenkin äärimmäisen tärkeä, konkreettinen ja yleispätevä. Jos haluamme, että Euroopan kansalaiset tuntevat olevansa mukana Euroopan rakentamisessa, emme voi sallia, että yhtenäismarkkinoiden niin oleellista osaa kuin ajoneuvojen yhtenäismarkkinat ovat ei ole edelleenkään yhtenäistetty, mikä vahingoittaa kuluttajia.

Konrad
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Monti, hyvät kollegat, aluksi kiitokset komission jäsen Montille siitä, että annoitte tämän tiedonannon parlamentille. Olemme erittäin iloisia siitä, että tulitte tiedonantoinenne ensimmäiseksi tänne Strasbourgiin, ja osaamme arvostaa sitä!
Kannatan - ja se on käynyt ilmi talous- ja raha-asioiden valiokunnan kokouksissa käydyissä keskusteluissa - tiedonannon monia kohtia. Mainittakoon niistä useiden merkkien myynti, alkuperäiset varaosat, teknisten tietojen saanti ja huollon ja myynnin erottamisen vapauttaminen, mutta minulla on kysymys, joka koskee sijoittautumisvapauden sääntelyä sisämarkkinoilla. Meillä on säännökset, joita kutsutaan ryhmäpoikkeusasetukseksi, ja se on tämän asian otsikko. Tarkoitan sitä, että edelleen on tarkoitus pitää voimassa ajallisesti rajallinen sääntelykehys. Kannatan sitä. Sisältönä on kuitenkin vapautus, jos jokainen jakelija on tosin edelleen kansallinen, mutta voi perustaa EU:n sisämarkkinoilla toimipaikkoja niin paljon kuin haluaa. Tämä kumoaa, suhteuttaa säännöksiä. Se on meistä ongelma ja siitä on keskusteltava. Se on mielestäni ensimmäinen tärkeä kysymys tässä yhteydessä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, komission lausunnossa on paljon myönteistä, erityisesti sen tunnustaminen, että harmailla markkinoilla on osuutensa hintojen alenemisessa, Internetin käytössä, automarketeissa, varaosien oikeassa myynnissä ja huollossa.
Minun täytyy kysyä yksi kysymys. Näyttää, että kansallisia markkinoita voidaan pitää tilanteessa, jonka pitäisi olla kilpailunvastainen. Kuinka laajoiksi nämä yksinoikeussopimukset myyjäketjujen kanssa jäävät tietyillä kansallisilla markkinoilla.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin myös kiittää komission jäsen Montia, että hän tuli tänään parlamenttiin ja antoi erittäin selkeän lausunnon erittäin monimutkaisesta asiasta. Olisi ollut erittäin hyödyllistä, jos olisimme saaneet tekstin etukäteen, mutta käsittääkseni ja toivoakseni se saadaan pian.
Haluaisin esittää hänelle kaksi asiaa. Brittikuluttajia kiinnostaa tietenkin hintakysymys ja suurta osaa siitä käsiteltiinkin ehdotuksessa. Näkeekö komission jäsen mitään syytä hintakieltojen ja hintatakuiden lisäämiseen asetukseen, jotta sitä tarkistettaisiin tietyn jakson jälkeen sen varmistamiseksi, että hinnat lähentyvät? Se antaisi selvän merkin suunnasta, johon hän haluaa edetä.
Toinen asia koskee myyjien vapautta ja heidän kykyään sijoittaa. Komission jäsen on edennyt merkittävästi oikeaan suuntaan, mutta olen huolissani siitä, että hänen antamassaan esimerkissä hollantilainen myyjä voi tehdä sijoituksen ja perustaa jälleenmyyntiyrityksen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Kuinka tämä suojaa kauppiaita, jotka ovat jo tehneet merkittävän sijoituksen? Heidän kannaltaan olisi parempi, jos he voisivat mennä ostamaan autoja Hollannista ja myydä niitä täällä kuluttajille kuin sellainen mahdollinen sattumanvarainen ratkaisu, joka voisi itse asiassa hälventää sen jälleenmyyjien riippumattomuuden, jonka komission jäsen haluaa heille antaa.

Monti
. (EN) Toivon, että esimerkiksi talous- ja raha-asioiden valiokunnassa tulee muita tilaisuuksia käsitellä asiaa yksityiskohtaisemmin. Yhteistä näille kahdelle puheelle näyttäisi mielestäni olevan se huoli, jota sijaintilausekkeen olemassaolo toisi. Yksi komission tämänpäiväisen päätöksen selvästi erottuvista piirteistä on, ettei päätös sisällä sijaintilauseketta millään prosenttitasolla. Tämän luulisi pitkälti lievittävän noita huolia.
Hintojen lähentymisen varmistaminen on yksi kokonaisehdotuksen tavoitteista. Kuten tiedätte, seuraamme säännöllisesti hintojen lähentymistä tai lähentymättömyyttä. Laadimme kaksi kertaa vuodessa raportin, joka koskee eri mallien hintoja eri jäsenvaltioissa. Tämä on voimakas keino mitata tämän uuden asetuksen seurauksia.
Olemme vastustaneet kiusausta hinnansäätelijöiksi ryhtymisestä ja tiettyjen jakeluun liittyvien kilpailujärjestelyjen yhdistämisestä hintaerojen suuruuteen. Ei ole meidän tehtävämme sanoa, että tämä hintaero on hyväksyttävä mutta tämä plus yksi ei ole. Työskentelemme ilmiön syiden parissa, jotta hintojen yhdentyminen kehittyisi.
Englantilais-hollantilaisesta esimerkistä sanoisin lyhyesti, että kummatkin menettelyt ovat sallittuja, nimittäin jälleenmyyntipisteiden perustaminen muihin maihin ja rajoittamaton kauppa muuttamatta myyjien sijaintia.

De Rossa
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro: ennen kuin pyysitte ensimmäistä puhujaa puhumaan, ilmoitin, että haluaisin tulla merkityksi luetteloon.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, minulla on lyhyt kysymys komission jäsenelle. Olin esittelijänä seitsemän ja puoli vuotta sitten, kun ensimmäistä kertaa keskustelimme tästä hankkeesta. Olen iloinen, että komissio on edennyt näin pitkälle, mutta minulla on silti yksi kysymys. Ehkä olen liian kyyninen ja liberaali, mutta ihmettelen, miksi meillä pitää olla sääntöjä. Miksi emme voi käyttää perustamissopimusta sellaisena kuin se on? Miksi meillä pitää olla erityisiä sääntöjä autojen myyjille ja autojen myyntiin? Käsittääkseni voisimme käyttää normaaleja kilpailusääntöjä.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, tuen komission jäsen Montin aloitetta ja olen iloinen, että hänen kollegansa komissiossa myös tukevat häntä. Selvästikin nykyiset säännöt hyödyttävät autojen valmistajia ja myyjiä ja haittaavat kuluttajia. Pidän tätä erityistä ehdotusta sisämarkkinoiden periaatteiden puolustamisena ja olen varma, että sen tuloksena Euroopan kansalaiset saavat nykyistä halvempia autoja.
Minulla on yksi suuri huoli, joka koskee omaa maatani. Tietääkö komission jäsen, että ajoneuvojen rekisteröintimaksu lisää Irlannissa 50100 prosenttia autojen hintaan? Tällainen aloite on käytännössä merkityksetön, ellei komissio pysty suostuttelemaan Irlannin viranomaisia alentamaan auton rekisteröintiveroa. Tiedän, että verotus kuuluu kansalliseen toimivaltaan, mutta olemme yhdenmukaistamassa veroja, ja siksi ehdottaisinkin nöyrästi, että komission jäsen lähestyisi Irlannin viranomaisia pyrkimyksenään alentaa ajoneuvojen rekisteröintiveroa, jotta Irlannin kansalaiset voisivat saada saman hyödyn kuin Euroopan mantereella asuvat EU-kansalaiset.

McCarthy
Haluaisin onnitella komission jäsentä siitä, että hän niin taitavasti vei komissiossa läpi tämän paketin, josta ei oltu täysin yksimielisiä. Sama ongelma on myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa: Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tutkittu 52 automallia, ja ne ovat edelleen kalliimpia. Kysymykseni on sama kuin Riis-Jørgensenin. Jos toteutamme ne osittaiset uudistukset, joita komission jäsen on tänään ehdottanut, ja toteutamme ne avaamalla markkinat harmaan kaupan supermarketeille, erityisesti Internet-myynnille, eikö silloin ryhmäpoikkeus menetä merkityksensä, ja koska koittaa päivä, jolloin todellakin pääsemme näistä säännöistä eroon?
Arvoisa komission jäsen, lopuksi sanoisin, että kysyin teiltä vuonna 1999 kysymyksen, johon vastasitte, että autot olisivat Isossa-Britanniassa nykyistä halvempia, jos Iso-Britannia ottaisi eurot käyttöön. Onko tämä edelleen näkemyksenne, ja mitä merkitystä tuolla olisi hintaeron kannalta?

Monti
. (EN) Totean helpottuneena, että en ole verotuksesta enkä rahaliitosta vastaava komission jäsen, vaan vähäpätöisestä kilpailupolitiikasta vastaava komission jäsen, jolla on kuitenkin suoritettavanaan oma osuutensa, jonka yritänkin tarmokkaasti suorittaa parlamentin tuella, joka taas kerran on nähtävissä niin selvästi.
Sanoisin varsinaisesta kilpailusta, että miksi emme olisi vielä liberaalimpia ja jättäisi sektorikohtaisia sääntöjä kokonaan soveltamatta. Me olemme tutkineet tätä ja olemme yksityiskohtaisen analyysin perusteella tulleet seuraavaan johtopäätökseen: jos meillä ei olisi erityisiä kilpailusääntöjä tälle alalle, ala kuuluisi vertikaalisia rajoituksia koskevan ryhmäpoikkeussäännön sovelluspiiriin. Siinä olisi kaksi huonoa puolta. Se sallisi alan käyttää lähes nykyisenkaltaisia jakelusopimuksia, joihin arviointiraportissamme suhtauduttiin melko kielteisesti. Myös yleisen järjestelmän soveltaminen ei olisi tyydyttävä keino kilpailun parantamiseksi huoltomarkkinoilla. Tämän tuloksena riippumattomat korjaamot suljettaisiin etukäteen pois markkinoilta. Tämä on selvästi jotakin sellaista, mitä ei voida hyväksyä.
Lisäksi kaikki moottoriajoneuvot jaeltaisiin todennäköisesti edelleen samanlaisten yksinoikeusjärjestelmien kautta, jos uutta sääntelyjärjestelmää ei otettaisi käyttöön.
Viimeisenä mutta ei vähäpätöisimpänä seikkana otan esiin sen, että yleinen järjestelmä ei tarjoa edellytyksiä, jotka autoalalla olisivat keskeisiä kuluttajien hyötymisen varmistamiseksi. Tämä koskee niin sanottua saatavuuslauseketta, joka sallii brittikuluttajan ostaa auton, jota ajetaan tien oikealla puolella maassa, jossa ajetaan tien vasemmalla puolella.
Vaikka siis periaatteessa vastustammekin sektorikohtaisia sääntöjä, kuten olette nähneet televiestintäpaketin yhteydessä kollegani Liikasen kanssa, olemme edenneet samaan suuntaan kohti yleisten kilpailusääntöjen käyttöön ottamista. Tässä asiassa uskomme kuitenkin tilanteen erityisluonteen johdosta vahvasti, että sektorikohtainen sääntö on asianmukainen.
Mitä tulee esimerkiksi autosupermarketteihin voin ainoastaan sanoa, että komission pitkällisen kuulemisprosessin aikana mikään supermarket tai sen puolesta puhuva yhdistys ei suoraan ilmaissut toivettaan myydä autoja säännöllisesti.
Toisaalta ei olisi oikein väittää, etteikö tänään hyväksytty asetusluonnos antaisi supermarketeille liiketoimintamahdollisuutta. Supermarketista voisi tulla yhden tai useamman merkin myyjä, jos se täyttäisi valmistajan kriteerit. Vastaavasti se voisi toimia välittäjänä kuluttajille.
Lopuksi niistä kahdesta asiasta, jotka eivät liity kilpailuun, mutta joilla on merkitystä hintojen kannalta eli veroihin ja euroon. En sano enempää kuin sanoin vastauksessani, joka koski Yhdistynyttä kuningaskuntaa, autoja ja euroa. Verotuksessa arvoisa jäsen korosti sitä, että se kuuluu kansalliseen toimivaltaan, ja onkin houkuttelevaa, muttei täysin johdonmukaista, väittää, että sitä pitää kaikin keinoin suojella kansallisena oikeutena ja kuitenkin pyytää komission jäsentä harjoittamaan edunvalvontaa aktiivisesti verojen harmonisoinnin puolesta. Kerron kuitenkin tämän tiedon eteenpäin kollegalleni Bolkesteinille.

Caullery
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikki tietävät nykyään, että auto on hyvin monimutkainen ja pitkälle kehitetty tuote.
Jos kuitenkin vastaisuudessa sallitte jälleenmyyjän hoitaa huolto- ja korjauspalvelut alihankintana, merkitsee se kokonaisen vastuuhenkilöiden yhtenäisen ketjun katkeamista. Tässä mielessä on syytä kantaa huolta siitä, miten kuluttajan käy. Arvoisa komission jäsen Monti, miten teidän mielestänne autonvalmistajat voisivat panna takuitaan täytäntöön, huolehtia laatustandardiensa noudattamisesta ja tarvittaessa ryhtyä toimiin, joilla autot vedetään markkinoilta, jos heillä on enää vain välillinen yhteys alihankkijoihin?

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni keskustelu ei liity lopullisiin tavoitteisiin eikä komission periaatteisiin tässä ehdotuksessa vaan alan tulevan sääntelyn mahdollisiin ei-toivottuihin seurauksiin.
Arvoisa komission jäsen, kysyisin teiltä sijaintilausekkeen poistamisesta, eikö mielestänne olisi asianmukaista ottaa käyttöön jonkinlainen siirtymäkausi pieniä jälleenmyyjiä varten, kun otetaan huomioon jo tehdyt tai tehtävät investoinnit alalla, jolla on erittäin suuri vaikutus työllisyyteen.

Berenguer Fuster
Arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä esittämästänne asiakirjasta, jossa käsitellään vertikaalisia rajoituksia koskevien säännösten kokonaisuutta.
Haluan tehdä pari huomiota. Otitte esimerkiksi Amsterdamissa olevan jälleenmyyjän, joka voisi avata Lontooseen sivuliikkeen. Meidän on otettava huomioon, että jälleenmyyjät ovat - aina mutta aivan erityisesti tässä tapauksessa tehtävien investointien määrän takia - riippuvuussuhteessa valmistajiin ja että sopimukset eivät ole kovin pitkäkestoisia. On totta, että sopimuksen purkautuessa ne voisivat viedä asian oikeuteen, mutta luulen, että useimmissa unionin maissa - ainakin teidän maassanne, arvoisa komission jäsen, ja minun maassani - prosessien pitkittyminen määrittämättömäksi ajaksi veisi jälleenmyyjät vararikkoon.
Tästä syystä ja siksi, että valikoiva jälleenmyynti sallitaan, kysyn teiltä, eikö eri maiden hintojen yhdenmukaistamiseksi olisi parempi esimerkiksi rajoittaa sääntöä, jonka mukaan valikoiva jälleenmyyjä saa myydä yksinomaan loppukuluttajalle tai verkon muille jäsenille. Näin suosittaisiin rinnakkaistuojia ja edistettäisiin hintojen laskua.

Monti
. (EN) Moottoriajoneuvot ovat todellakin monimutkaisia ja pitkälle kehitettyjä.
Kuten arvoisa jäsen korostikin, kyseessä on erittäin monimutkainen ja pitkälle kehitetty tuote. Tämä on yksi syy, miksi ollaan päädytty erityisiin sektorikohtaisiin sääntöihin sen sijaan, että sovelletaan yleisesti vertikaalisia rajoituksia koskevia sääntöjä.
Haluaisin kuitenkin korostaa seuraavaa seikkaa.
Mielestämme ehdotus parantaa eikä heikennä autojen turvallista ja luotettavaa huoltoa. Se ei tee autojen valmistajille yhtään entistä vaikeammaksi täyttää velvoitteitaan. Korjaamolla, jonka kanssa myyjä voi halutessaan tehdä alihankintasopimuksen huollosta, pitää olla valmistajan valtuutus niiden palvelujen tarjoamiseksi, joita myyjät tarjoavat tänään. Suoraan sanoen ainoa ero nykyisen virallisen myyjän ja ehdotuksen mukaisen tulevan virallisen korjaamon välillä on, että korjaamolla ei ehkä ole näyttelytilaa, jossa se myy autoja. Tekninen asiantuntemus, koulutus, työkalut ja huoltostandardit ovat edelleen valmistajan päätettävissä ja niitä sovelletaan koko hänen verkostossaan. Näissä oloissa valmistajilla on edelleen mahdollisuus toimia velvoitteidensa mukaisesti.
Jäsen Naranjo Escobar kysyi, onko tällä ei-toivottuja seurauksia ja onko siirtymäkausi suositeltava samalla kun toistaiseksi säilytetään sijaintilauseke. Aikakehyksen rakenne on jo suunniteltu, koska kuulemisen jälkeen lopullinen komission asetus hyväksytään ennen tämän vuoden kesää. Se sisältää todennäköisesti lausekkeen, jonka mukaan se tulee voimaan lokakuusta 2003 alkaen, ja me olemme ottaneet huomioon nykyisten kauppiaiden tilanteen esittelemällä asetusluonnoksessa selkeän sopimuksen loppumisilmoituksen. Joka tapauksessa on selvää, että se mitä me olemme tänään hyväksyneet, on erittäin syvällisesti harkittu ja suunniteltu asetusluonnos, mutta kuulemme edelleen eri osapuolia, ja jos kuulemisen aikana esiin tulee tärkeitä ja vakuuttavia perusteluja, otamme ne tietenkin erittäin vakavasti huomioon.
Vastauksena jäsen Berenguer Fusterille sanoisin, että komissio sallii valikoivat jakelujärjestelmät monille tuotteille soveltamansa politiikan mukaisesti: asetusluonnoksessa ei määrätä mitään tiettyä jakelumuotoa eikä määrätä yksityiskohtaisesti siitä, millaisia sopimuksia olisi tehtävä. Siinä tunnustetaan, että muut osapuolten välillä sovitut vertikaaliset kilpailurajoitukset voivat tuoda taloudellista tehokkuutta, mikä johtaa optimaalisiin sijoitustasoihin valmistajille, virallisille ketjuille ja riippumattomille korjaamoille.
Saanen lopettaa hiukan yleisempään näkökohtaan. Saamme tällä ehdotuksella aikaan kaksi asiaa. Toisaalta tuomme kilpailuvoimat tehokkaammin käyttöön. Lisäämme kilpailua. Toisaalta vapautamme menettelytapojen valinnan mahdollisuutta vähentämällä jäykkyyttä ja lisäämällä joustavuutta.

Manders
Kiitän komission jäsentä selkeästä puheenvuorosta ja olen sitä mieltä, että ehdotukset johtavat sisämarkkinoiden periaatteiden optimointiin ja parantamiseen. Tältä osin tuen näitä ehdotuksia.
Komission jäsenen esittämä Isoa-Britanniaa ja Alankomaita koskeva esimerkki liittyy muun muassa näissä jäsenvaltiossa kannettuihin lisäveroihin. Tiedän, että verotus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta uskon, että komissio voi puuttua asiaa, jos kilpailu ja sisämarkkinoiden säätely estetään. Sanotte, että verorasitus ei rasita teitä itseänne, mutta ainahan se on komissio, joka puhuu teidän suullanne. Kun siis puhuttelen komission jäsentä, oletan, että osoitan sanani muodollisesti komissiolle enkä erityisesti komission jäsenelle. Lähtökohtani onkin, että voitte välittää viestin eteenpäin, niin kuin irlantilainen kollegani esitti.
Seuraavaksi haluaisinkin kysyä, miksi ei ole mahdollista viedä rekisteröityä autoa mukanaan toisesta jäsenvaltiosta siihen valtioon, jossa itse asuu ja elää. Sisämarkkinat voitaisiin nimittäin sillä tavoin optimoida toimimaan vielä paljon nykyistä paremmin.

Garriga Polledo
Arvoisa komission jäsen, olette kuullut täällä jo monen jäsenen sanovan, että heidän mielestään hintojen yhdenmukaistamisen on tapahduttava myös verotusta yhdenmukaistamalla, mahdollisesti jopa enemmän kuin tämän asetuksen kautta.
Nykyistä asetusta sovelletaan kaikkiin jälleenmyyntisopimuksiin. Olette kuitenkin ottamassa käyttöön erittäin ankaria rajoituslausekkeita jälleenmyyjän määritelmään.
Arvoisa komission jäsen, ettekö ole sitä mieltä, että uusi asetus voisi aiheuttaa jälleenmyyjille suurta oikeudellista epävarmuutta, joka voi vaarantaa myös jälleenmyyjien tekemien investointien jatkuvuuden ja tietyllä tavalla jopa jälleenmyyjien työllisyyden koko Euroopan unionissa, jossa niitä on yli miljoona? Ettekö pelkää, että kilpailun vapauttamiseen tähtäävällä politiikalla suositaan suuria jälleenmyyjiä pienten jälleenmyyjien kustannuksella?

De Rossa
Puhun lyhyesti. Pidän komission jäsenen ilmoitusta myönteisenä. Meidän on odotettava, jotta näkisimme, kuinka se toimii käytännössä. Yhtiöt, joiden kanssa olemme tekemisissä tässä asiassa, ovat erittäin vaikutusvaltaisia.
Onko komission jäsen päässyt yhteisymmärrykseen jäsenvaltioiden kanssa siitä, että ne eivät nosta ajoneuvoveroaan korvatakseen alemmilla hinnoilla menetettävän tulon ja siten poista taloudellista hyötyä kuluttajilta?
Olisiko lisäksi mahdollista määrätä pakolliseksi niiden hintojen ilmoittaminen, joihin veroja ei ole lisätty, yhdessä niiden hintojen kanssa, joihin vero on lisätty? Yleensä ilmoitetaan vain hinta, johon vero on lisätty.
Lopuksi, mikä vaikutus tällä olisi tai olisiko tällä mitään vaikutusta toisesta valtiosta ostetun auton Euroopan laajuiselle takuulle?

Rübig
Arvoisa puhemies, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta katsoo, että on tärkeää tutkia, mitä vaikutuksia tällä on tekniseen lainsäädäntöön, nimittäin nimenomaan ajoneuvon sisäiseen valvontajärjestelmään tai erilaisiin liitäntöihin. Ja kuinka aiotaan oikeastaan varmistaa, että tehtaiden vaatimustasoa ja normeja myös todella noudatetaan? Onko tarkoitus käyttää eräänlaisia ulkopuolisia varmentajia, siis että puolueettomat ulkopuoliset valvovat, että vaatimustasoa todella noudatetaan?

Monti
. (EN) Tällä alueella on tärkeä toteuttaa jokin verotusta koskeva toimi. Komissiolla on tässä oma osuutensa. Muistuttaisin teitä siitä, että komission kanta Nizzan HVK:ta varten oli, että olisi siirryttävä määräenemmistöäänestykseen noilla verotusaloilla, jotka ovat keskeisiä sisämarkkinoiden toiminnalle. En odota jäsenvaltioiden nostavan veroja. Ne kohtaavat rajoituksia niin tehdessään.
Tuoko uusi järjestelmä oikeudellista epävarmuutta myyjille? En usko, että tuo päinvastoin. Uskomme myös voivamme välttää taloudelliset seuraukset myyjille ja työllisyydelle. Asetusluonnoksessa tarjotaan entisille kauppiaille mahdollisuus tulla virallisiksi korjaamoiksi valmistajan ketjuun ja mahdollisuus sijaita, missä ne haluavat. Joka tapauksessa tiedämme jo, että tästä asetusluonnoksesta huolimatta, useat valmistajat suunnittelevat jo rakenneuudistusta ja virallisten myyjien määrän vähentämistä järjestelmistään.
Eurooppalaisesta takuusta sanoisin, että se jää ehdotukseen. Ketjujen on tarjottava takuuta riippumatta siitä, mistä auto on ostettu.

Puhemies
Paljon kiitoksia asiantuntevista ja ytimekkäistä vastauksistanne, komission jäsen Monti.
Keskustelu on päättynyt.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0002/2002).
Vaihdamme kahden ensimmäisen kysymyksen järjestystä parlamentin ja komission jäsenten suostumuksella.
Ensimmäinen osa

Puhemies


Antonios Trakatellis
Kysymys nro 39 (H-0030/02):
Aihe: Ydinturvallisuus: Bulgaria ei noudata EU:n kanssa tekemäänsä kumppanuussopimusta ja Kozloduyn ydinreaktorien käytöstä poistamista koskevia sopimuksia Kozloduyn ydinvoimalan yksiköt 1 ja 2 on määrä poistaa käytöstä vuoden 2002 loppuun mennessä. Bulgarian energiaministeri Kovachev ilmoitti (8.1.2002), että Bulgaria ei aio noudattaa sitoumuksia vaarallisten vanhantyyppisten ydinreaktorien sulkemisesta ja käytöstä poistamisesta, jota edellytetään Euroopan unionin ja Bulgarian välisessä tarkistetussa kumppanuussuhteessa sekä Sofian yhteisymmärryspöytäkirjassa, jonka Bulgaria on allekirjoittanut komission kanssa vuonna 1999.
Miten komissio aikoo varmistaa, että Bulgaria noudattaa kumppanuussopimukseen sisältyviä sitoumuksiaan yksiköiden 3 ja 4 käytöstä poistamisesta? Miten pitkälle yksiköiden 1 ja 2 käytöstä poistaminen on edennyt, kun otetaan huomioon, että kaikki nämä neljä yksikköä ovat epävakaita eikä niitä voi kunnostaa kohtuullisin kustannuksin? Voiko Bulgaria pyytää osana liittymisvalmisteluja käynnistämään neuvottelut energiaa koskevasta luvusta niin kauan kuin se kieltäytyy noudattamasta EU:lle ydinturvallisuudesta antamiaan sitoumuksia eikä ole laatinut uutta energiastrategiaa mukautumalla vapaan markkinatalouden sääntöihin (tuotannon ja hinnoittelun osalta) sekä avaamalla markkinat kilpailulle?

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio ei voi vahvistaa tietoja, joiden mukaan Bulgarian hallitus olisi ilmoittanut, ettei se aio noudattaa sopimuksia, jotka se on solminut Kozloduyn ydinvoimalan sulkemisesta. Emme ole kuulleet myöskään Bulgarian energiaministeri Kovachevin lausuvan tällaista. Bulgarian poliittisissa piireissä viime aikoina käydyissä Kozloduyn ydinvoimalan sen yksiköiden 14 sulkemista koskeneissa julkisissa keskusteluissa on tosin kuultu monenlaisia mielipiteitä.
Komission saamien tietojen mukaan Bulgarian energiaministeri lupasi 10. päivänä tammikuuta 2002 antamassaan tiedonannossa, joka koski Kozloduyn ydinvoimalan neljän yksikön ennenaikaista sulkemista, että yksiköt 3 ja 4 suljetaan vuosina 2008 ja 2010. Energiaministerin tiedonanto ei koskenut yksiköitä 1 ja 2.
Tilanne on sellainen, että sopimuksessa, jonka tein Bulgarian hallituksen kanssa vuonna 1999, sovimme yksiköiden 1 ja 2 sulkemisesta vuonna 2002, siis tänä vuonna, että sovimme Bulgarian hallituksen kanssa, että yksiköt 3 ja 4 suljetaan maan energiastrategian uudistamisen yhteydessä ja että päätös on tehtävä ennen alkuperäistä sulkemisajankohtaa. Komissio on tehnyt selväksi, että sen mielestä yksiköt 3 ja 4 olisi suljettava viimeistään vuonna 2006. Minun on silti todettava, että Bulgaria ei ole vielä tehnyt asiasta virallista päätöstä. Tämä merkitsee tietysti sitä, että energia-alaa koskevien lukujen käsittelyä Bulgarian liittymisneuvotteluissa ei voida saattaa päätökseen, ennen kuin myös yksiköiden 3 ja 4 sulkemispäivä on vahvistettu sitovasti.
Sopimus, jonka aikoinaan solmin Bulgarian hallituksen kanssa, on osa Euroopan unionin Kozloduyn ydinvoimalaa koskevissa energia-asioissa noudattamaa yhteistä kantaa. Siksi on selvää, ettei tämän luvun käsittelyä voida lopettaa, ellei sopimuksen sisältöä ole noudatettu. Siitä vallitsee siis selvyys, ja toistan vielä komission puolesta: Bulgarian tasavallan kanssa käytävien liittymisneuvottelujen päättämisen ehdottomana edellytyksenä on Kozloduyn ydinvoimalan yksiköiden 3 ja 4 sulkeminen tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Yksiköiden 1 ja 2 sulkemiseen tähtäävät työt on aloitettu, vastaavat hallinnolliset ja tekniset olot on luotu. Näiden tehtävien rahoittamiseen tarkoitettu kansainvälinen rahasto on valmiina, niin että oletan, että asia etenee suunnitelmien mukaisesti. En yhdy joidenkin parlamentin jäsenten esittämään huoleen siitä, että reaktoriyksiköiden 14 sulkeminen johtaa huomattaviin taloudellisiin ongelmiin, erityisesti huomattaviin kilpailuongelmiin. Komission laskelmien mukaan Bulgarialla on energiantuotannossa huomattava ylikapasiteetti, ja koska rakenteilla on uusi nykyaikainen ydinvoimala, Bulgarian kärsimä vahinko pienenee, ja mielestämme ongelmat ovat täysin hallittavissa.
Tiivistän: meillä ei ole pienintäkään merkkiä siitä, että Bulgaria yrittäisi välttyä noudattamasta antamaansa sitoumusta. Haluaisin korostaa, että viimeksi tavatessamme Bulgarian pääministeri vakuutti minulle, että hänen hallituksensa vastaa edellisen hallituksen sitoumuksista.

Trakatellis
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne, jossa vakuutitte, että ydinvoimalan yksiköt 1 ja 2 suljetaan tänä vuonna, eli vuonna 2002, ja että työt niiden sulkemiseksi on jo aloitettu. Kerroitte myös, että alkuperäisen sopimuksen mukaisesti ydinvoimalan yksiköt 3 ja 4 suljetaan viimeistään vuonna 2006, kuten myös komission puheenjohtaja Prodilta saamassani kirjeessä kerrottiin ja kuten te itsekin olette useaan otteeseen korostanut.
Haluaisin vielä pysytellä tässä asiassa, sillä usein kannetaan huolta siitä, pystytäänkö riittävä energian saanti turvaamaan. Haluaisin tietää, mihin toimenpiteisiin olette komissiossa ryhtyneet valtioiden välisen energiavaihdon mahdollistavien Euroopan laajuisten energiaverkkojen osalta. Kysyn tätä siksi, etteivät jotkin energian saannin riittävyydestä huolissaan olevat valtiot ihmettelisi, miten asiat hoidetaan Kozloduyn yksiköiden 1, 2, 3 ja 4 sulkemisen jälkeen.
Toinen kysymykseni liittyy Bulgarian valtiolle myönnettyyn lainaan ydinvoimalan yksiköiden 5 ja 6 saattamiseksi länsimaiselle turvallisuustasolle. Mitä yksiköiden 5 ja 6 hyväksi on tehty?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, väärinkäsitysten välttämiseksi minun on toistettava vielä kerran: Bulgarian hallitus ei ole vielä luvannut sitovasti sulkea yksikköjä 3 ja 4 vuoteen 2006 mennessä, vaan olemme sopineet, että yksiköiden sulkemista koskeva päätös tehdään aiemmin kuin Bulgarian hallitus alun perin aikoi. Komissio kertoo tiedonannossaan, että sillä on sellainen käsitys, että sulkeminen tapahtuu viimeistään vuonna 2006. Bulgarian hallituksen on vielä tiedotettava siitä virallisesti, mutta niin varmasti tapahtuu. Hyvä parlamentin jäsen, minun on sivumennen sanottuna kerrottava teille, että Bulgarian energiahuolto on Bulgarian hallituksen asia.
Balkanin energiatehokkuus ja Bulgarian tilanne energiamarkkinoilla ovat asioita, jotka eivät kuulu komission suoranaiseen toimivaltaan. Voin vain toistaa arvionamme, että yksiköiden 14 sulkeminen ei aiheuta Bulgariassa energiapulaa, vaan että siellä on huomattava ylikapasiteetti.
Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että on Bulgarian kansalaisille on ehdottomasti tiedotettava tarkasti sulkemisen välttämättömyydestä ja siihen liittyvistä toimista, koska suuri osa - te tiedätte sen varmasti hyvin - Bulgarian kansalaisista ei ymmärrä tätä kansainvälisen yhteisön vaatimusta. Me toimimme aina niin kuin asiat olisivat itsestään selviä, ja siksi olen teille kiitollinen siitä, että otitte tämän asian esille. Bulgarian väestön enemmistö ei missään tapauksessa pidä itsestään selvänä, että maan tärkein ja suurin voimala suljetaan kansainvälisen yhteisön painostuksen vuoksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää, minkälaisten teknisten määräysten ja standardien nojalla komissio oikeastaan toteaa, mitkä yksiköt ovat vaarallisia ja on suljettava?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, sitä komissio ei ole tehnyt, eikä voikaan. Tämä on poliittinen ehto, jonka jäsenvaltiot asettivat Bulgarian liittymisneuvottelujen aloittamiselle. Tämä jäsenvaltioiden muotoilema poliittinen ehto perustuu arviointiin, jonka teollisuusmaat tekivät jo 1990-luvun alussa ja jonka yhteydessä tutkittiin Itä-Euroopan ydinvoimaloiden turvallisuutta. Tällöin määriteltiin ne ydinvoimalat, joita ei voi läntisten teollisuusmaiden käsityksen mukaan parannella järkevin kustannuksin. Nyt en kyllä tiedä, mitä määräyksiä valtiot silloin sovelsivat. Jos olette kiinnostunut niistä, olen valmis näyttämään tutkimukset teille. Komissio ei ole käynnistänyt omia tutkimuksia, vaan on tehnyt sen, mikä oli sen poliittisena tehtävänä, nimittäin hyvän lopputuloksen aikaansaaminen Bulgarian hallituksen kanssa liittymisneuvottelujen poliittisen ehdon täyttämisessä.

Flemming
Arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä siitä, että saatte aina ottaa kantaa näin säteileviin aiheisiin, joskus Temeliniin ja joskus Kozloduyhin. Olette varmaan hyvin onnellinen. Saanko kysyä teiltä: mitä maksaa ydinvoimalan sulkeminen? Mitä tapahtuu saastuneelle aineelle? Kuka maksaa kaiken? Kuinka kauan sulkeminen kestää? Mitä oikeastaan tapahtuu, jos ennen vuotta 2006 tapahtuu jokin välikohtaus? Kuka sen maksaa? Kuka vastaa kustannuksista?
Kollega Rübigin kysymykseen antamastanne vastauksesta: Oletteko tekin sitä mieltä, että nyt osoittautuu taas, kuinka tärkeää on, että meillä on yhteiset eurooppalaiset standardit emmekä me määrittele sulkemisajankohtia summittain? Nyt olemme päättäneet: yksiköt 3 ja 4 vuonna 2006. Eikö sulkemisen pitäisi tapahtua jo vuonna 2004 tai 2003? Miten käy, jos vuonna 2005 tapahtuu jotain?

Verheugen
Hyvä parlamentin jäsen, olen todella pahoillani, mutta komissio ei ole vastuussa ydinvoimaloiden turvallisuusstandardeista missään päin maailmaa, ei myöskään Bulgariassa. Vaikka voisin vastata tekniseen kysymykseenne, en saisi tehdä sitä. Kozloduyn ydinvoimalan toiminnasta, siihen liittyvistä turvallisuusongelmista ja häiriöistä, joita voi syntyä, on vastuussa ainoastaan voimalan käyttäjä, eli tässä tapauksessa Bulgarian tasavalta.
Minun on korostettava, että komissio ei voi ottaa minkäänlaista vastuuta, koska emme voi vaikuttaa tapaan, jolla ydinvoimalaa käytetään. En esitä henkilökohtaista arviota siitä, kuinka vaarallinen tai vaaraton tämä ydinvoimala on. Selitän teille mielelläni yksityiskohtaisesti, miten kaikki teknisesti tapahtuu, kunhan olen itse saanut tiedon siitä. Meidän on lähdettävä siitä, että ydinvoimalan sulkemishankkeen saattaminen päätökseen ei kestä vuosia vaan vuosikymmeniä. Tämä merkitsee sitä, että on kyse erittäin pitkäaikaisesta tehtävästä, joka saattaa synnyttää yhteisön talousarvioon pitkäaikaisia velvoitteita tai rasitteita.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Kysymys nro 38 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Pyydämme komission jäsen Liikasta istuutumaan ensimmäiselle riville.
Toinen osa Komission jäsen Liikaselle osoitetut kysymykset

Puhemies


Concepció Ferrer
Kysymys nro 41 (H-0054/02):
Aihe: Pk-yrityksiä koskevan lainsäädännön parantaminen Yhtenäismarkkinat tarjoavat yrityksille ainutlaatuisen toimintakentän. Tavaroiden ja palvelujen vapaalla liikkuvuudella on kuitenkin yhä eräitä huomattavia esteitä, jotka haittaavat yritysten välistä vuorovaikutusta.
Lissabonin huippukokouksessa ja pienyrittäjiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa todettiin, että lainsäädäntöä olisi parannettava. Mitä toimenpiteitä komissio on toteuttanut tämän asian suhteen?

Liikanen
. Arvoisa puhemies, sisämarkkinoista on ollut yrityksille valtavasti hyötyä, mutta vielä enemmän voidaan tehdä. Edistymistä tällä alalla seurataan marraskuussa 1999 hyväksytyn komission palveluita koskevan sisämarkkinastrategian puitteissa. Komissio tarkistaa sisämarkkinastrategian vuosittain saavutettujen tulosten arvioimiseksi ja parannusten ehdottamiseksi. Viimeksi arvio tehtiin huhtikuussa. Yksi tavoitteista on parantaa yritysten toimintaympäristöä, ja monissa tähän tavoitteeseen liittyvissä toimissa otetaan erityisesti huomioon pienten yritysten auttaminen.
Komissio seuraa pienten yritysten toimintaedellytysten kehittymistä myös pienyrityksiä koskevaan eurooppalaiseen asiakirjaan liittyvän vuosittaisen kertomuksen avulla. Vuoden 2002 kertomus julkaistaan lähipäivinä, ja siinä arvioidaan pieniä yrityksiä auttavia toimia, joihin jäsenvaltiot ja komissio ovat ilmoittaneet ryhtyvänsä. Vuoden 2002 kertomuksen päätelmistä raportoidaan pk-yrityspolitiikasta vastaavien Euroopan ministereiden konferenssissa 23. helmikuuta Aranjuezissa, Espanjassa, ja ne luovutetaan Barcelonassa kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle.
Tässä vaiheessa voin sanoa, että edistystä on tapahtunut. Eteenpäin on menty esimerkiksi rahoitusten saatavuuden ja hyvien menettelytapojen vaihdon alalla. Lisäksi joulukuussa nimitettiin pk-yritysten lähettiläs, jonka tehtävänä on tehostaa kanssakäymistä pk-yritysten ja niitä edustavien elinten kanssa. Hän työskentelee yritystoiminnan pääosastolla, ja hänen tehtävänään on toimia yhteyshenkilönä asioissa, jotka liittyvät esimerkiksi pk-yritysten mahdollisuuksiin saada rahoitusta ja hyödyntää innovaatiota kuin myös asioissa, jotka liittyvät kilpailukykyyn, sääntelyn parantamiseen, sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja EU:n ohjelmiin osallistumiseen sekä siihen, miten voidaan parantaa kuulemismenettelyjä.
Viime vuonna komissio käynnisti kampanjan "Pk-yritykset digitaaliaikaan". Tavoitteena on saada pk-yritykset tietoisiksi tietoverkkojen tarjoamista mahdollisuuksista. Täksi vuodeksi on suunniteltu kuusi tapahtumaa eri jäsenvaltioissa ja suuri konferenssi Brysselissä.
Komission toiminta sääntelyn parantamiseksi myös etenee. Sekä valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta hallintotavasta että sääntely-ympäristön parantamista ja yksinkertaistamista koskevassa Laekenin tiedonannossa on ehdotettu lukuisia toimia tilanteen parantamiseksi. Ehdotukset koskevat yhteisön säädöksen koko elinkaarta. Esillä ovat muun muassa tarve tehostaa eturyhmien ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista, yhteisön toimien ja kustannusten arviointia sekä nykyisten lakien yksinkertaistamista. Komissio tekee kesäkuuhun mennessä ehdotuksen yksinkertaiseksi toimintasuunnitelmaksi sääntely-ympäristön yksinkertaistamiseksi ja parantamiseksi sen jälkeen, kun yhteisön toimielimiä ja muita sidosryhmiä on kuultu. Yritystoiminnan pääosasto osallistuu aktiivisesti tämän toimintasuunnitelman valmisteluun ja hyödyntää kokemuksia, joita on saatu yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointijärjestelmästä sekä siihen liittyvästä kokeiluhankkeesta. Tämän hankkeen johtopäätökset saadaan valmiiksi vielä helmikuussa.

Ferrer
Arvoisa komission jäsen, annoitte minulle niin täydellisen vastauksen, ettei minulle juurikaan jäänyt muuta kysyttävää. Haluaisin kuitenkin pyytää teiltä vielä, että toimenpiteet, joita teidän mukaanne aiotaan toteuttaa erityisesti sääntelyn yksinkertaistamiseksi, todellakin toteutuisivat ja että niitä sovellettaisiin mahdollisimman nopeasti.
Suuret julkilausumat, suuret sanat ja suuret politiikat jo olemassa olevien yritysten hyväksi ovat sinänsä hyvä asia, mutta on tärkeää, että niitä ei estetä tekemästä siten, jotka - sen yrittäjyyden innoittamina, jota haluamme edistää - päättävät perustaa uuden yrityksen.
Toisaalta jotta tällainen politiikka olisi todellakin tehokasta, on välttämätöntä, että komission toteuttamista toimista tiedetään pienimmissäkin yrityksissä, jotka tarvitsevat kipeästi tällaisia tietoja.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa siitä, että sanat ovat sanoja, vasta teoilla on merkitystä. Kun nyt tällä viikolla tulee julkisuuteen raporttimme pk-yritysten peruskirjasta, se antaa kuvan siitä, mitä jäsenvaltioissa on tehty. Komission osalta on erittäin tärkeää, että me tämän vuoden aikana pystymme esittämään perusteellisen vaikutusanalyysin kaikista uusista lainsäädäntöehdotuksista, että me tiedämme, mitä aitoja kustannuksia yrityksille tulee ja että me aina mietimme, mikä on yksinkertaisin ratkaisu. Olen valmis palaamaan tähän asiaan arvoisan jäsenen kanssa ihan yksityiskohtaisestikin. Mutta olen samaa mieltä: teot ovat tärkeintä, sanat riittävät hyvin vähäksi aikaa.

Harbour
Haluaisin ottaa esiin komission jäsenen viimeisen vastauksen, ja olen iloinen, että hän puhuu perusteellisesta vaikutusanalyysista. Haluaisin kertoa hänelle, että tällä hetkellä komission ehdotusten liitteenä tulevat vaikutusanalyysit eivät usein ole perusteellisesti tehtyjä, niissä ei tarkastella kaikkia vaikutuksia eivätkä ne ole aina riippumattomia.
Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että on elintärkeää saada toimielinten välinen sopimus riippumattomasta vaikutusanalyysista niin, että ehdotuksiin liittyvät laskelmat olisi kunnolla tehty, kun ehdotukset tulevat parlamenttiin ja kollegat lisäävät yrityksille taakkoja? Myös neuvoston komission ehdotuksiin esittämien varausten pitäisi olla asianmukaisesti laskettuja. Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että haluamme juuri tämänkaltaisen rohkean ehdotuksen? Minun on sanottava, että tähän mennessä komissiosta saamamme ehdotukset säännöllisestä arvioinnista ovat aivan liian arkoja.

Liikanen
. (EN) Olen samaa mieltä kuin jäsen Harbour siitä, että vaikutusanalyysissa on paljon parannettavaa. Siksi käynnistinkin virkaan tullessani hankkeen luotettavampien menetelmien luomiseksi yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointiin.
Tämän lisäksi komissio toi Göteborgin huippukokouksessa esiin kestävien vaikutusanalyysien tarpeen, mikä tarkoittaa vaikutusanalyyseja, joihin sisältyy taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä tekijöitä. Tämä työ etenee nyt komission sisällä, ja sitä johtaa pääsihteeri.
Olen täysin samaa mieltä siitä, että meillä on oltava ennustettavia, hyväksyttyjä menetelmiä, jotta kuka tahansa voi arvioida, kuinka olemme päätyneet näihin johtopäätöksiin. Komissio on valmis avaamaan näitä asioita koskevan keskustelun ja tulemaan esimerkiksi asiasta vastaavaan valiokuntaan keskustelemaan siitä, mitä me olemme oppineet yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioinneistamme. Komissio pitää tärkeänä sekä yritystoimintaan liittyviä että kestäviä arviointeja ja tarvetta suorittaa ne nopeasti.
Toiseksi tämä ei tietenkään tarkoita, etteikö tartuttaisi toimiin silloin, kun kustannuksia koituu, mutta meidän on vähintäänkin yritettävä arvioida kustannukset rehellisesti, jolloin voimme tehdä tietoihin perustuvan päätöksen.

Puhemies
Parlamentin jäsen Crowley tuli juuri ennen kuin annoin hänelle puheenvuoron. Jos haluatte esittää kysymyksenne, komission jäsen vastaa teille.
Kysymys nro 40 Brian Crowley (H-0025/02):
Aihe: Liiketoimintaympäristön parantaminen vuonna 2002 ja osallistumista edistävän sähköisen yhteiskunnan luominen
Voiko komissio kertoa yleisesti, mitä ehdotuksia se aikoo antaa vuonna 2002 liiketoimintaympäristön parantamiseksi, mukaan lukien ne ehdotukset, jotka koskevat pieniä ja hyvin pieniä yrityksiä, ja voiko komissio ilmoittaa, milloin se aikoo esitellä luvatut uudet aloitteet, joiden tarkoituksena on lujittaa osallistumista edistävään "eyhteiskuntaan" siirtymistä?

Liikanen
. (EN) Euroopan komissio julkaisee viikon kuluessa pienyrityksiä koskevaan eurooppalaiseen asiakirjaan liittyvän vuosittaisen kertomuksen.
Tämän vuosittaisen kertomuksen avulla seuraamme pienten yritysten toimintaedellytysten kehittymistä.
Vuoden 2002 kertomuksessa arvioidaan pieniä yrityksiä auttavia toimia, joihin jäsenvaltiot ja komissio ovat ilmoittaneet ryhtyvänsä. Vuoden 2002 kertomuksen päätelmistä raportoidaan pk-yrityspolitiikasta vastaavien Euroopan ministereiden konferenssissa 23. helmikuuta, ja ne luovutetaan Eurooppa-neuvostolle.
Kuten jo sanoin, kertomuksessa näkyy merkkejä kasvavasta poliittisesta sitoutumisesta, ja rahoituksen saatavuudessa on otettu suuria edistysaskeleita. On myös edistytty hyvien menettelytapojen vaihdon alalla, kuten yrityksen perustamiseen liittyvän byrokratian vähentämisessä.
Komissio käynnisti viime vuonna osana eEurope-toimintasuunnitelmaa Pk-yritykset digitaaliaikaan -aloitteen, joka koskee pk-yritysten ponnistuksia sopeuttaa liiketoimintakäytäntöjään maailmanlaajuiseen osaamisperusteiseen talouteen. Joissakin maissa tämä kertomus on saanut erittäin myönteisen vastaanoton. Järjestämme tällä hetkellä kampanjoita kaikissa Euroopan maissa.
Ennen vuoden 2002 loppua perustetaan portaali, jonka tarkoituksena on tarjota pk-yrityksille oikeudellista tietoa, opastusta ja neuvontaa.
Komissio on juuri tänään hyväksynyt tiedonannon eEurope-vertailuanalyyseista, jossa voi nähdä, millaiset yhteydet pk-yrityksillä on ja kuinka laajasti ne käyttävät sähköistä kauppaa.
Tässä komission tiedonannossa korostetaan uusia Internetin käyttöön liittyviä haasteita: laajakaistaa tarvitaan uusien palvelujen stimuloimiseksi: kouluissa on Internet-yhteydet, mutta Internet ei ole vielä riittävän suuri osa pedagogista prosessia; sähköisessä hallinnossa on siirryttävä eteenpäin kohti kokonaan sähköisiä tapahtumia. Indikaattoreihin kuuluu muun muassa Internetin levinneisyys liiketoiminnassa ja online-periaatteella myyvien yritysten prosentuaalinen määrä.
Vaikka ollaankin edistytty hyvin, ei sähköisen kaupankäynnin käynnistäminen ole ollut niin nopeaa kuin uskottiin. Tämä vahvistaa, kuinka välttämättömiä ovat Pk-yritykset digitaaliaikaan -aloitteen kaltaiset toimet, mutta se myös osoittaa, kuinka suuri tarve on määrittää sähköisen kaupan esteet pienten yritysten ja kuluttajien keskuudessa. eEurope-hanketta on jatkettava vielä vuoden 2002 jälkeen ja suunnattava sen painopistettä nykyistä enemmän Internetin tehokkaaseen käyttöön ja saatavuuteen kaikille kansalaisille ja yrityksille.
Tiedonanto, joka koskee sähköisen talouden vaikutusta Euroopan yrityksiin, sisältää ehdotuksia yhteistyön syventämisestä kaikkien asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa poliittisen asialistan kehittämiseksi sähköisestä taloudesta Euroopan yrityksille koituvien hyötyjen maksimoimiseksi, ja siinä otetaan pk-yritysten tarpeet huomioon. Teollisuusneuvosto vahvisti tämän ehdotuksen joulukuussa 2001 ja kehotti komissiota ja jäsenvaltioita tehostamaan sähköistä taloutta koskevaa keskusteluaan.
Puheenjohtajavaltio Espanja on päättänyt käynnistää jäsenvaltioiden kanssa käytävän poliittisen keskustelun, jonka tarkoituksena on sopia tulevista painopistealueista sähköisen talouden edistämiseksi ja käsitellä tätä aihetta teollisuusneuvoston kokouksessa kesäkuun alussa.
Tästä syystä on välttämätöntä määrittää politiikan muutokset kansallisella ja Euroopan tasolla, jotta voitaisiin mukautua sähköisen talouden tarpeisiin. Näitä toimia kehitetään yhdessä eEurope-toimintasuunnitelman tulevaisuuteen liittyvän pohdiskelun ja valmistelutyön kanssa.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä elektroninen Eurooppa -hanke kohtasi suuria vaikeuksia silloin, kun alettiin pitää taajuushuutokauppoja. Siitä on seurannut konkursseja, jotka jatkuvat edelleen, ja työttömyyttä. Mitä te aiotte tehdä, että tällaista ei vastaisuudessa tapahdu: että vastoin eEurooppa -hankkeen yleisiä tarkoituksia eräät jäsenvaltiot rahastavat - ja samalla johtavat alan hurjaan kierteeseen - ja toiset eivät?

Liikanen
. Arvoisa puhemies, viime joulukuussa - kiitos Euroopan parlamentin ripeän toiminnan - hyväksyttiin uusi lainsäädäntö koskien kaikkea sähköistä viestintää. Se sisältää ensi kertaa oikeusperustan myös taajuuksien osalta. Sen pohjalta luodaan nyt elimet: komitea, joka pohtii pitkän tähtäimen kysymyksiä, ja työryhmä, joka pohtii tämänhetkistä hallintoa. Kun meillä on yhteinen oikeusperusta ja yhteiset elimet, on mahdollista pohtia etukäteen yhteisiä tavoitteita ja koordinoida toimia. Tämä ei tietenkään takaa sitä, että kaikki lopulta valitsevat saman menettelytavan, mutta toivon, että voimme ainakin yhdessä sopia avoimesti ja läpinäkyvästi menettelytavoista ja että ennen kuin ensimmäinen valtio alkaa jakaa taajuuksia, pelisäännöt ovat kaikkien tiedossa. Markkinat voivat toimia viisaammin, kun tiedetään ainakin miten eri alueilla Euroopassa edetään. Uskon, että sellainen hullunmylly, joka meillä viimeksi oli, ei tule toistumaan, mutta sitä, meneekö kaikki viisaasti, ei aina voida taata.

Puhemies
Kysymys nro 42 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Malcolm Harbour
Kysymys nro 43 (H-0042/02):
Aihe: eEurope 2000 -aloite Puheenjohtajavaltio Espanja toteaa julkistetussa työohjelmassaan, että "eEurope 2002 -aloite on käynnistettävä uudelleen uusin tavoittein". Voiko komissio selittää, miksi vain kaksi vuotta sitten käynnistetty strategia on jo nyt "uudelleen laukaisemisen" tarpeessa, ilmoittaa alkuperäisen strategian epäonnistumisen syyt ja hahmotella tavoitteita, joita uudella strategialla on tarkoitus saavuttaa?

Liikanen
. (EN) Haluaisin ennen kaikkea kiittää jäsen Harbouria siitä, että hän on pitänyt eEurope-aloitettakorkealla Euroopan asialistalla.
Kun tarkastelemme vuotta 2000, voimme nähdä, että eEurope-toimintasuunnitelmalla todellakin kirjoitettiin Euroopan poliittinen asialista uudelleen. Ajatuksena oli asettaa EU:lle ja jäsenvaltioille selkeitä tavoitteita, selkeitä määräaikoja ja noudattaa niitä. Onko tämä ajatus toiminut? Mielestäni on. Annan muutaman esimerkin: televiestintäpaketti ja kilpailun vapauttaminen tilaajayhteyksissä. Emme olisi koskaan voineet kuvitella näin nopeita menettelyjä, ellei tietoyhteiskuntaa olisi pidetty painopistealueena.
Internetin levinneisyys on kasvanut. Se oli 18 prosenttia maaliskuussa 2000 ja 38 prosenttia joulukuussa 2001 - se on siis yli kaksinkertaistunut. Lähes 90 prosentilla kouluista on nyt Internet-yhteys. Nyt 90 prosentilla Euroopan yrityksistä on Internet-yhteys. Meillä on nyt maailman nopein tutkimusverkko. Hallinnon sähköistäminen edistyy hyvin. Nyt on saatavilla kattava katsaus, jonka komissio hyväksyi tänään. Olen iloinen voidessani välittää sen edelleen parlamentin jäsenille.
Mitä uudet haasteet ovat? Ensinnäkin Internetin levinneisyys on noussut selvästi, mutta se on silti edelleen erittäin epätasaisesti jakautunut Euroopassa. Koulut on liitetty erittäin laajalti verkkoon, mutta oppilaiden määrä verkkoon liitettyä tietokonetta kohti vaihtelee valtavasti. Kouluihin on saatava enemmän tietokoneita oppilasta kohti.
Vaikka yhä useammalla yrityksellä onkin Internet-yhteys, liiketoimintojen uudelleenorganisointi on vasta alkamassa. Yritysten ja kuluttajien välinen sähköinen kauppa on edelleen melko vähäistä.
Viranomaiset ovat innokkaasti alkaneet käyttää sähköistä muotoa. Yleensä kyseessä on toiminnan esittely verkkosivustossa. Todellinen vuorovaikutus on edelleen harvinaista. Kaikki vuorovaikutteiset toiminnot antavat kansalaisille parempaa palvelua ja kasvattavat julkisen sektorin tuottavuutta.
Komissio ei ole vielä toteuttanut kaikkia toimiaan, koska tekniikka etenee nopeasti. Laajakaista-Internet on tällä hetkellä varteen otettava vaihtoehto. Laajakaista on osaamisyhteiskunnan olennainen fyysinen perusrakenne. Ilman laajakaistaa emme voi täysin päästä Lissabonin tavoitteisiin.
Muut maat ovat jo tehneet laajakaistaa koskevat valinnat. Komission Barcelonan huippukokousta varten laatimassa raportissa sanottiin: "Internet-laajakaistayhteydet ovat avaintekijä parannettaessa talouden suorituskykyä. Ne muodostavat yhä tiiviimmin yhteenliitetyn ja integroituneen yhteiskunnan rungon. eEurope-toimintasuunnitelmaa on jatkettava vuoden 2002 jälkeenkin ja painopistettä on suunnattava enemmän Internetin tehokkaaseen käyttöön ja saatavuuteen."
Komissio on erityisen iloinen, että puheenjohtajavaltio Espanja on samaa mieltä tästä analyysista ja on ottanut asialistalleen eEurope-2005 -toimintasuunnitelman käynnistämisen. Ensimmäiset mahdollista uutta toimintasuunnitelmaa koskevat keskustelut pidetään televiestintäneuvostossa Vitoriassa Espanjassa 22. ja 23. helmikuuta 2002. Komissio on valmis aloittamaan vastaavan vuoropuhelun myös Euroopan parlamentin asiaankuuluvissa valiokunnissa.

Harbour
Haluaisin kiittää komission jäsentä laaja-alaisesta vastauksesta. Panen merkille, että kaksi keskeisintä saavutusta ovat sellaisia, joita parlamentti on ajanut melko voimakkaasti. Huoleni ei kuitenkaan koske hänen tekemäänsä työtä - josta kiitän häntä erittäin paljon - vaan pikemminkin esimerkiksi niitä viipeitä ja ongelmia, joita jäsenvaltioilla on sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin, jonka tämä parlamentti hyväksyi erittäin nopeasti, siirtämisessä osaksi kansallista lakia. Vastaavasti näen, että tietoyhteiskunnassa tekijänoikeuksista - toinen lainsäädännön perusasia, jota hän ei mainitse - käytävä keskustelu koskee edelleen tietokonelevykkeistä kannettavia uusia maksuja ja muita asioita, jotka pohjimmiltaan hidastavat sähköisen yhteiskunnan kehitystä.
Onko hänkin minun laillani kovasti huolissaan siitä, että jäsenvaltiot eivät tunnu ottavan ollenkaan vakavissaan hänen muotoilemiaan perusperiaatteita? Lisäksi kysyisin, antaako hän meille joitakin merkkejä siitä, että hän pyrkii edistämään niitä tulevissa tapaamisissa. Julkaiseeko komissio arviointiraportteja näistä molemmista asioista, jotta parlamentti voisi poliittisesti painostaa jäsenvaltioita asian edistämiseksi?

Liikanen
. (EN) Sähköistä kaupankäyntiä ja tekijänoikeuksia koskevat direktiivit ovat kummatkin erittäin tärkeitä. Komission velvollisuus on varmistaa, että jäsenvaltiot siirtävät ne osaksi lainsäädäntöään. Ne kummatkin kuuluvat kollegani Bolkesteinin toimivaltaan, mutta teemme tässä asiassa yhteistyötä, ja olen valmis ottamaan yhteyttä häneen kyselytunnin jälkeen.
Tekijänoikeuksista sanoisin, että komissio järjestää muutaman viikon kuluttua työpajan, jossa käsitellään digitaalisten oikeuksien hallintatekniikkaa. Kun sisältöä myydään online-muodossa, on erittäin tärkeää taata järjestelmä, jossa tekijänoikeuden haltija voi saada asianmukaiset korvaukset tuotteestaan. Uudet tekniikat, kuten digitaalisten oikeuksien hallintatekniikka, ovat tässä hyödyksi.
Minun toiveeni on, että tämän tekniikan tuloksena tulisi kohdistettuja menetelmiä, joilla tekijänoikeuden haltijat voisivat saada asianmukaiset korvaukset niin, että jäsenvaltioiden ei tarvitsisi käyttää näitä laajoja kohdistamattomia ratkaisuja, kuten tekijänoikeusmaksua.
Lopuksi: jäsenvaltioiden seurantaan liittyy usein sellainen ongelma, että edistys on asteittaista, eikä jäsenvaltioissa ole tarpeeksi vahvaa koordinaatiota, jolla varmistettaisiin, että edistyttäisiin kaikilla alueilla. Tämä on yksi niistä asioista, joita me otamme esiin seuraavassa epävirallisessa neuvoston kokouksessa ja välitämme tämän haasteen Barcelonan Eurooppa-neuvostolle.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mitä komissio aikoo tehdä sille, että digitaalinen kuilu uhkaa kasvaa, sillä se koskee ihmisiä, jotka ovat myös taloudellisesti köyhiä? Toiseksi, meillä Euroopassa Internet-yhteyksien käyttöaste on alhainen. Mitä komissio aikoo tälle tehdä? Kolmanneksi, sisältökehitys täällä Euroopassa on myös hidasta. Se on kuitenkin avain laajemmalle toiminnalle eEuroopan hengessä. Miten aiotte puuttua tähän?

Liikanen
. (EN) Kaikki nämä asiat ovat erittäin tärkeitä. Minulla on muutama kommentti.
Koulut ovat oikea paikka sillan rakentamiseksi digitaalisen kuilun yli. Niiden kautta voimme taata koulutuksen kaikille. Euroopassa peruskoulujärjestelmät toimivat edelleen. Voimme taata taidot kaikille. Kun Internet tulee koteihin lasten kautta, voimme välttää kuilun alusta alkaen. Meidän on kuitenkin pidettävä huolta myös vanhemmista ikäryhmistä. Tässä asiassa julkisen sektorin panostukset koulutukseen sekä julkisen tiedon saatavuuspisteet, joita paikalliset yhteisöt, postitoimistot ja yksityinen sektori voivat tarjota, ovat erittäin tärkeä tuki. Tässä toivon kaikkien jäsenvaltioiden tarttuvan aktiivisesti toimiin.
Käytöstä sanoisin, että puhumme nyt pääosin kiinteistä hinnoista. Yhdysvalloissa korkeampaa käyttöä selitetään usein sillä, että markkinoilla on enemmän kiinteähintaisia tarjouksia sekä laajakaistayhteyksistä että kapeakaistayhteyksistä. Emme ole päässeet tässä asiassa lopulliseen tulokseen, mutta tämä kysymys on nyt otettu esiin, kun olemme nähneet nousun laajakaistan kysynnässä sekä ADSL:n että kaapelin muodossa. Olisiko tässä ratkaisu? Vastaan tähän, kun olemme tehneet vähän enemmän sisäistä työtä.
Sisällöstä sanoisin, että jos Internet ei ole omalla äidinkielellä, ei se ole mikään Internet. Komissio toteuttaa nyt eContent-ohjelmaansa, jossa keskitytään monikielisiin ja monikulttuurisiin ympäristöihin sisällön alalla. Se tuo yhteen eri jäsenvaltioiden operaattorit. Asiasta on oltu valtavan kiinnostuneita, ja se edistyy hyvin.
Tietoyhteiskuntatekniikkaohjelma on siirtämässä painopistettään kohti sovelluksia. Tulevaisuudessa käyttäjä on keskipisteessä. Olemme usein painottaneet teknologiaa, mutta nyt meidän on sen sijaan painotettava käyttäjää. Käyttäjät eivät etsi tekniikkaa vaan mieluummin sisältöä, palveluita ja sovelluksia. Tästä syystä tutkimuksen painopiste on siirtymässä siihen suuntaan. Komissio tukee näitä ponnistuksia.

Rübig
Arvoisa puhemies, UMTS-lisenssit huutokaupattiin erittäin korkein hinnoin. Miten se vaikuttaa nyt digitaalitelevisiotoimilupiin? Mielestäni juuri näiden aloitteiden ansiosta, joihin sisältyy myös erittäin suuria investointeja, on syntynyt uusia työpaikkoja. Miten arvioitte riskipääoman kehittyvän tällä alalla?

Liikanen
. (EN) Jäsen Rübig, ollakseni rehellinen viime vuosi ei ollut ollenkaan helppo riskipääomamarkkinoilla. Riskipääomamarkkinat kehittyivät erittäin nopeasti vuonna 2000, sitten me näimme vaikeudet, ja se meni alaspäin. EU:n tasolla Euroopan sijoitusrahastot sijoittivat riskipääomarahastoihin eri jäsenvaltioissa. Nämä sijoitukset olivat oikea-aikaisia, koska riskirahoituksesta oli puutetta. Olemme myös käyttäneet yhteisön talousarvion varoja, ja osa monivuotisen ohjelman luotoista on siirretty sijoitusrahastoihin.
Julkinen sektori on hoitanut tehtäväänsä näillä panostuksilla. Samalla on erittäin tärkeää saada rahoituspalvelujen ja riskipääoman aitoja sisämarkkinoita koskeva lainsäädäntö valmiiksi. Tässä asiassa toivomme, että Lamfalussyn raportin ratkaisuista olisi hyötyä.
Näin tänään Internetissä hyviä uutisia: joitakin uusia langattomia sovelluksia koskevia riskipääoman saantiin liittyviä neuvottelukierroksia on saatu loppuun. Ehkä pahin on ohi, mutta markkinat ovat edelleen erittäin kireät verrattuna aikaisempaan tilanteeseen. Tarvitaan siis kaikkia näitä toimia, aktiivisia rahoitusmarkkinoita ja julkisia tukitoimia, jos markkinat eivät toimi.

Puhemies
Paljon kiitoksia yhteistyöstänne, arvoisa komission jäsen.
Komission jäsen Diamantopouloulle osoitetut kysymykset

Alexandros Alavanos
Kysymys nro 44 (H-0951/01):
Aihe: Kreikan työllisyyspolitiikkaa koskevat komission suositukset Komission Kreikalle esittämät, työllisyyspolitiikan toteuttamista koskevat suositukset ovat pysyneet lähes samoina vuodesta 1998 lähtien. Kreikkaa arvostellaan alhaisesta työllisyysasteesta sekä nuorten ja naisten korkeasta työttömyydestä, ja komission ehdottamat suositukset ovat myös vuoden 2002 osalta aiempien kaltaisia (KOM(2001)0512/lop.). Lisäksi Kreikan työministeri ilmoitti vähän aikaa sitten, että "Kreikka ei pysty saavuttamaan Lissabonissa ja Tukholmassa asetettujen tavoitteiden mukaisia työllisyysasteita". Kysyn komissiolta, ovatko Lissabonin ja Tukholman tavoitteet jäsenvaltioita sitovia? Onko ne tavoitteet, jotka Kreikka asetti yhteisön toisesta tukikehyksestä rahoitettaville työttömyyden torjuntaa koskeville toimille, saavutettu, ja jos ei ole, miksi?

Diamantopoulou
. (EL) Parlamentin jäsen Alavanosin kysymys koskee Lissabonissa asetettuja tavoitteita ja Kreikan mahdollisuuksia saavuttaa ne. Ensinnäkin on sanottava, että Lissabonissa valtionpäämiehet sitoutuivat poliittisesti täystyöllisyyden tavoitteeseen, mutta tämä sitoumus ei ole luonteeltaan pakollinen tai lakisääteinen. Poliittinen sitoumus on kuitenkin yksistäänkin merkityksellinen, ja kaikki kansalliset työllisyyden toimintasuunnitelmat on laadittu ja esitetty tämän sitoumuksen pohjalta.
Kreikassa viiden viime vuoden aikana toteutettu yhteisön toinen tukikehys saatiin päätökseen joulukuussa 2001, joten sen yksityiskohtainen arviointi on vielä vaikeaa. Yhteisön toisen tukikehyksen aikana Kreikan työmarkkinoilla saatiin selvästi aikaan uudistuksia sekä luotiin uusia rakenteita ja järjestelmiä ammatillisen koulutuksen ja aktiivisen työvoimapolitiikan aloilla. Ongelmia on sen sijaan ollut työnvälityspalveluissa, joissa uudistuksia alettiin panna täytäntöön yhteisön toisen tukikehyksen rahoituskauden loppupuolella.
Kreikka on yksi harvoista jäsenvaltioista, jotka ovat kansallisessa toimintasuunnitelmassaan asettaneet määrällisiä tavoitteita yhteisön kolmannen tukikehyksen osalta. Kreikka on ilmoittanut tavoittelevansa 61,5 prosenttia vuonna 2005. Yhteisön kolmannessa tukikehyksessä on varattu varsin suuri, 2,9 triljoonan drakman rahaerä aktiivisen työvoimapolitiikan ja rakenneuudistusten tukemiseen. Yhteisön kolmannen tukikehyksen toteuttaminen on suuri haaste Kreikalle. Sen on kyettävä käynnistämään työvoimapolitiikalle välttämättömien järjestelmien - kuten yksilökeskeisten työnvälityspalvelujen - toiminta. Siksi Kreikan työntekijöiden työvoimatoimiston toiminta pitää perinpohjaisesti uudistaa. Ammatillisen koulutuksen järjestelmien tehokkuutta pitää myös lisätä ja niiden toiminta kytkeä suoraan alueellisiin kehitystavoitteisiin.
Komissio on läheisessä yhteistyössä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa, ja kuten tiedätte, se esittää vuosittain työllisyyden suuntaviivat, jotta jäsenvaltioissa otettaisiin huomioon eurooppalaisia työllisyyspolitiikkoja koskevat sopimukset.

Alavanos
Arvoisa komission jäsen, tiedän, että kannatatte englantia viralliseksi kieleksemme, joten esitän kysymykseni englanniksi. Minulla on sattumalta edessäni Eurostatin taloutta ja työllisyyttä koskevia tilastoja. Kokonaistyöttömyys Euroopan unionissa vuonna 1990 oli 7,7 prosenttia, vuonna 2000 se oli 8,4 prosenttia. Vuonna 1990 työttömyys Kreikassa oli 6,3 prosenttia, vähemmän kuin yhteisössä. Vuonna 2000 se oli 11,1 prosenttia, toiseksi korkein luku Espanjan jälkeen. Irlannissa työttömyysaste oli 13,1 prosenttia vuonna 1990; vuonna 2000 se oli 4,4 prosenttia. Irlanti ja Kreikka ovat kummatkin koheesiomaita. Kuinka selitätte tämän, ja miten arvostelisitte Kreikan hallituksen yhteisön toisesta tukikehyksestä rahoitettavia työttömyyden torjuntaa koskevia toimia?

Diamantopoulou
. (EL) Haluan aluksi kiittää teitä tuestanne. Luotin siihen, että edistyksellisenä ja paljon nähneenä henkilönä olisitte kanssani samaa mieltä siitä, että englanti on merkittävä kieli ja sen opetus Kreikassa tärkeää. Esittämistänne tilastoista on sanottava, että Kreikan työttömyyden jakautumista on syytä eritellä. Kreikassa miesten työllisyysaste on aivan sama kuin jäsenvaltioiden keskiarvo. Naisten työllisyysaste on Kreikassa 40 prosenttia, kun yhteisön keskiarvo on 56 prosenttia, joten ero on erittäin suuri.
Myös nuorten työttömyys on vakava ongelma. Nuorten työttömyysaste on Kreikassa 29 prosenttia eli paljon korkeampi kuin muissa jäsenvaltioissa. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että paitsi mainitsemissanne myös monissa muissa jäsenvaltioissa esiintyy osa-aikatyön eri muotoja, jotka luokitellaan normaaleihin työpaikkoihin kuuluviksi.
Komission suositusten mukaan Kreikan hallituksen pitää työllisyyspolitiikassaan painottaa erityisesti naisiin ja nuoriin suunnattuja toimia. Myös iäkkäät työntekijät on työllisyyspolitiikassa asetettava etusijalle, sillä heidän osuutensa työmarkkinoilla on vähäinen.
Nämä ovat siis työllisyyspolitiikan kolme perusongelmaa Kreikassa, ja hallituksen esittämässä kansallisessa toimintasuunnitelmassa ne on asetettu etusijalle. Kuten tänäkin vuonna, komissio esittää tietenkin myös ensi vuoden syyskuussa suosituksensa niistä työllisyyspolitiikan sektoreista, joissa ei ole edistytty Kreikan hallituksen sitoumusten mukaisesti.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 45 (H-0008/02):
Aihe: Työllisyys Kreikassa Jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta annetun neuvoston suosituksen (KOM(2001)0512/lop.) mukaan Kreikan työllisyystilanne on edelleen EU:n heikoimpia ja työttömyysaste on vakiintunut 11 prosenttiin, mikä on selvästi yli EU:n keskiarvon. Nämä luvut ovat osoitus työmarkkinoiden rakenteellisista ongelmista, mikä käy ilmi myös komission tiedonannosta rakenteellisista indikaattoreista. Tämän tiedonannon mukaan tutkimuksen ja kehityksen toimintamenoja, Internet-yhteyksiä, elinikäistä oppimista sekä koulutukseen suunnattuja julkisia menoja koskevat Kreikan indikaattorit ovat jäsenvaltioiden alhaisimpia.
Voisiko komissio ilmoittaa minulle, onko Kreikka ryhtynyt neuvoston suosituksen ja komission tiedonannon jälkeen erityisiin lisätoimiin ja tehnyt aloitteita edellä mainituilla aloilla työllisyyden tukemiseksi ja asemansa parantamiseksi?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa viittaamalla komission viimeisimmän tiedonannon taulukoissa nähtäviin indikaattoreihin, jotka otetaan esille Barcelonan huippukokouksessa. Kreikan indikaattorit ovat - kuten parlamentin jäsen kysymyksessään esitti - muihin jäsenvaltioihin verrattuna todellakin alhaisia, kun verrataan esimerkiksi tutkimuksen ja kehityksen toimintamenoja, Internet-yhteyksiä, elinikäistä oppimista sekä koulutukseen suunnattuja julkisia menoja.
Haluaisin kuitenkin korostaa näiden komission esittämien vuosittaisten indikaattoreiden perustana olevaa ajattelutapaa. Tarkoituksena ei ole ainoastaan verrata lähtökohdiltaan usein erilaisia jäsenvaltioita toisiinsa, vaan ennen kaikkea tarkastella kussakin jäsenvaltiossa vuosittain havaittavaa edistystä. Niinpä esimerkiksi Internet-yhteyksiä koskeva Kreikan indikaattori oli viime vuonna 4,5 prosenttia ja tänä vuonna 11 prosenttia.
Kauden 2000-2006 toimintaohjelmissa nämä tavoitteet on asetettu etusijalle. Toimintaohjelmilla halutaan siis edistää koulutusjärjestelmiä, ammatillista koulutusta, elinikäistä oppimista, tietoyhteiskuntaa ja sen laajempaan käyttöönottoa niin julkisessa hallinnossa kuin myös yritysmaailmassa. Edistys näillä sektoreilla onkin yksi niistä suurista haasteista, joihin Kreikan pitää hallituksen kansallisen toimintasuunnitelman, mutta myös yhteisön tukikehysten avulla vastata. On toki sanottava, että näihin ohjelmiin on suunnattu paljon yhteisön varoja, mutta se ei vielä riitä. Jotta näitä indikaattoreita saataisiin ensi vuonna kohennettua, tarvitaan myös kansallista panostusta ja ennen kaikkea tehokkaita ja kiireellisiä, varsinkin tietoyhteiskuntaa edistäviä työllisyyspolitiikan toimia.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne, olette toki oikeassa. Vuosittainen edistys on merkityksellinen asia. Kysyisinkin, onko mainitsemienne Internet-yhteyksien lisäksi muissa indikaattoreissa havaittu edistystä? Toiseksi kysyisin, onko mainitsemianne yhteisön kolmannesta tukikehyksestä myönnettyjä suuria määrärahoja ryhdytty lainkaan hyödyntämään? Ollaanhan nyt jo rahoituskauden toisen vuoden loppupuolella. Arvoisa komission jäsen, kolmanneksi kysyn erästä asiaa, jota olen jatkuvasti toistanut ja johon en ole näiden vuosien aikana koskaan saanut vastausta. Onko kukaan koskaan - en nyt tarkoita viime tai toissa vuonna, mutta sanotaan vaikka viisi vuotta sitten - laskenut, kuinka monta työpaikkaa luotiin tähän hankkeeseen varattujen määrärahojen avulla tietyllä aikavälillä? Olisi nimittäin hyvä saada tietää, kuinka tehokkaaksi tämä hanke on osoittautunut.

Diamantopoulou
. (EL) Viittasin kyseiseen indikaattoriin siksi, että havaittava vuosittainen kehitys on huomattava. Kehitys on siis 150 prosentin luokkaa. Myös tutkimus- ja teknologia-alan koulutukseen suunnatut menot ovat kasvaneet, mutta monet muut indikaattorit sen sijaan ovat pysyneet muuttumattomina.
Vastatakseni yhteisön kolmatta tukikehystä koskeviin kysymyksiinne: sopimukset ensimmäisistä ennakkomaksuista on jo allekirjoitettu, ja niiden osuus on muistaakseni noin 10 prosenttia. Yhteisön toisen tukikehyksen avulla luotujen uusien työpaikkojen määrästä emme voine antaa tietoja, eivätkä ne todennäköisesti olisi todellisia. Mitä tarkoitan tällä? Kreikkalaisilla työllisyysohjelmilla - ns. stages (käytännön harjoittelu) - luodaan välittömiä työpaikkoja. Välillisesti työpaikkoja taas syntyy ammatillisen koulutuksen jälkeen, kun paikalliset toimijat osallistuvat joko julkisella tai yksityisellä sektorilla toteutettaviin hankkeisiin. Näiden työpaikkojen määrää ei kuitenkaan voida laskea. Työntekijöiden työvoimatoimisto ei siis pysty antamaan tietoja ammatillisen koulutuksen tuloksista. Nämä seurannan mahdollistavat tilastotiedot ovatkin yksi tärkeimmistä yhteisön kolmannessa tukikehyksessä vaadituista tiedoista.

Puhemies


Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
Kysymys nro 46 (H-0035/02):
Aihe: Pimeä työ Kreikassa Komissio antoi vuonna 1998 tiedonannon, jonka tarkoituksena oli käynnistää jäsenvaltioiden välinen keskustelu pimeän työn torjumisesta. Tiedonannossa pimeän työn osuudeksi arvioitiin noin 15 prosenttia Euroopan unionin bruttokansantuotteesta, ja Kreikassa ja Italiassa vastaava osuus oli yli 20 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Kreikan viranomaisten tekemät äskettäiset tarkastukset ja muut käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että 10,5 prosenttia yrityksistä ei ole rekisteröitynyt Kreikan sosiaaliturvalaitokseen ja että rekisteröitymättömien työntekijöiden osuus on 21-30 prosenttia, mikä aiheuttaa muun muassa miljardien eurojen menetykset valtiontaloudelle ja erityisesti vakuutuskassoille.
Mitä sitoumuksia jäsenvaltiot ovat antaneet vuonna 1998 käynnistyneen keskustelun tuloksena? Miten komissio arvioi saavutettua edistymistä? Mitä sitoumuksia Kreikka on tehnyt ja mitä suosituksia sille on annettu? Mihin asiaan liittyviin toimiin komissio aikoo ryhtyä osana työn laatua koskevaa politiikkaa sekä eläkejärjestelmien elinkelpoisuuteen tähtäävää avointa koordinointisuunnitelmaa?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa parlamentin jäsenelle, että Euroopan komissio yhtyy täysin esitettyyn huoleen laittoman maahanmuuton seurauksista, sen vuoksi menetetyistä verotuloista sekä sen vaikutuksista työmarkkinoihin ja eläkejärjestelmiin.
Komission vuonna 2001 esittämissä työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa vuodeksi 2002 jäsenvaltioita kehotetaan ryhtymään toimiin pimeän työn torjumiseksi ja kannustamaan tällaisten työpaikkojen muuttamista laillisiksi sekä hyödyntämään erilaisia asiaan liittyviä toimia. Näihin toimiin kuuluvat sääntelytoimet, kannustimet, vero- ja etuusjärjestelmien uudistukset, yhteistyökumppanuus työmarkkinaosapuolten kanssa, erilaiset työllisyysstrategiat, jotka koskevat kumppaneiden keskinäisiä suhteita sekä työnantajien ja työntekijöiden välisten suhteiden kehittäminen.
Kreikan reaktio on mielestäni antanut aihetta toiveikkuuteen. Kreikan viranomaiset ovat siis ryhtyneet lukuisiin toimiin, pääasiassa työsuojelun alalla. Työsuojeluviranomaisten ja erilaisten vakuutuskassojen suorittamia tarkistuksia on tehostettu, ja saamiemme tietojen mukaan 120 uutta työsuojelutarkastajaa ovat aloittamassa työnsä. Kansallinen toimintasuunnitelma, jolla Kreikan hallitus sitoutuu muutoksiin, sisältää myös lukuisia muita toimia, jotka koskevat etuusjärjestelmiä ja kannustimia matalapalkkaisten työntekijöiden rekisteröimiseksi. Toimien tulokset ovat kuitenkin nähtävissä vasta sen jälkeen, kun niitä on alettu toteuttaa.
Helmikuun 26. päivänä komissio esittelee raportin, jota ryhdyttiin valmistelemaan mainitsemanne vuoden 1998 tiedonannon jälkeen. Raportin esittelyyn keskittyvään konferenssiin osallistuu asiantuntijoita kaikista jäsenvaltiosta. Asiantuntijoiden on määrä esitellä pimeän työn torjunnassa käytettyjä toimia, joilla on joissakin jäsenvaltioissa saavutettu merkittäviä tuloksia. Ratkaistaessa eläkejärjestelmien elinkelpoisuusongelmia on korostettava, että ratkaiseva tekijä on työllisyyden kasvu. Tällä ei kuitenkaan tarkoiteta mitä tahansa työtä, vaan sellaista, josta maksetaan lakisääteiset verot ja vakuutusmaksut. Vain näin tuetaan olennaisesti vakuutuskassojen elinkelpoisuutta ja taloudellista vakautta.
Toistan, että jäsenvaltioiden välillä alkaneen avoimen koordinointimenettelyn mukaisesti lakisääteiset sitoumukset eivät sido jäsenvaltioita. Jäsenvaltiot sitoutuvat muutoksiin poliittisesti, ja vuoden 2002 syyskuussa jäsenvaltiot esittävät eläkejärjestelmiensä uudistuksia koskevan suunnitelmansa, jossa käsitellään myös uudistusten taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. En yhtyisi toiveikkuuteenne siitä, että asiat olisivat kehittymässä myönteiseen suuntaan, sillä Kreikassa tai Italiassa ei tällaista kehitystä ole havaittavissa. Viittaan Kreikkaan, koska se on kotimaani. Pelkästään rekisteröitymättömien ulkomaalaisten työntekijöiden osuus on Kreikassa 25 prosenttia, joten emme voi vedota edes sellaisiin seikkoihin kuin että maahan virtaa kouluttamatonta työvoimaa ulkomailta.
Uskotteko todellakin, että tällaisessa tilanteessa Euroopan komission kunnianhimoiset tavoitteet voidaan saavuttaa, vai olisiko jäsenvaltioilta nyt vaadittavien poliittisten sitoumusten lisäksi komissiossa ryhdyttävä käyttämään myös muunlaisia keinoja? Pimeän työn vaikutuksethan eivät ulotu ainoastaan eläkejärjestelmiin, vaan myös vapaaseen kilpailuun sekä luonnollisesti myös työsuojelukysymyksiin, sillä kyseiset työpaikat eivät ole arvostettuja. Kysyn teiltä, oletteko todellakin sitä mieltä, että komissiolla on tällä hetkellä riittävästi keinoja kyseisen ilmiön ja sen monimuotoisten seurausten torjumiseksi?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, korostaisin, ettei komissio ole supervaltio eikä se voi arvostella jäsenvaltioiden täysin kansallista politiikkaa, jonka nojalla jokainen jäsenvaltio ryhtyy tiettyihin tarpeellisiksi arvioimiinsa toimiin. Jäsenvaltioiden eurooppalainen yhteistyö tässä asiassa perustuu työllisyyden suuntaviivoihin, joissa pimeä työ on asetettu etusijalle. On myös sanottava, että monissa maissa, kuten Italiassa, jossa on ollut vakavia ongelmia, asiassa on jonkin verran edistytty. Edistysaskelia on saavutettu kehittämällä toimielinrakenteita, joilla lisätään kannustimia työntekijöiden rekisteröimiseksi ja maahanmuuttajien kotouttamiseksi.
Itse uskon, että Kreikan hallituksen toimet, joilla yrityksiä kannustetaan rekisteröimään matalapalkkaisia työntekijöitään sekä käynnissä olevat institutionaaliset uudistukset varmasti johtavat myönteisiin tuloksiin. Asetin sanani varovasti, kun totesin, että Kreikan reaktio antaa aihetta toiveikkuuteen. Kreikassahan ollaan tällä hetkellä toteuttamassa useita institutionaalisia uudistuksia, jotka liittyvät muun muassa maahanmuuttajien kotouttamiseen. Kuten tiedetään, jokaisen jäsenvaltion hallituksen toimet arvioidaan vuosittain, ja työllisyyden suuntaviivoissa komissio antaa oman panoksensa tähän prosessiin.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, pimeää työtä esiintyy tietyissä maissa yleensä siksi, että niissä toimii myös pimeitä yrityksiä. Siksi meidän ei mielestäni pitäisi keskustella siitä, kuinka suuri osa työntekijöistä ei ole rekisteröitynyt Kreikan sosiaaliturvalaitokseen, vaan pikemminkin siitä, kuinka suuri osa maan yrityksistä ei näy missään rekisterissä, ei teollisuusministeriön sen enempää kuin poliisiviranomaistenkaan. Kreikassa joillakin aloilla yritysten enemmistö ei näy missään rekisterissä. Näiden yritysten taloudellisen elinkelpoisuuden ehtona on, ettei niiden toiminta ole tiedossa.
Komissio ei tietenkään sekaannu valtioiden sisäisiin asioihin, ja hyvä niin. Kysyisin kuitenkin, onko näiden yritysten rekisteröitymättömyys yhteisön oikeuden kannalta laillista? Eikö se ole millään lailla ristiriidassa komission velvollisuuksien kanssa?

Diamantopoulou
. (EL) Kuten sanoitte, tämä on asia, johon Euroopan unionin on vaikea puuttua. Kaikissa valtioissa yritysten rekisteröinti on ensisijaisen tärkeä tavoite sekä verotusjärjestelmän, eli valtion tulojen turvaamisen, mutta myös eläkejärjestelmän, eli eläkkeiden turvaamisen kannalta. Yritysten rekisteröinti on luonnollisesti asetettu myös jäsenvaltioissa ensisijaiseksi tavoitteeksi, enkä usko, että tässä asiassa kaivataan suosituksia.
Saamiemme tietojen valossa uskoisin, että Kreikan sosiaaliturvalaitoksen tietokoneistaminen, alueellisten yritysten toiminnan salliva laki ja jotkin samansuuntaiset uudistukset johtavat jatkossa myönteisiin tuloksiin.

Puhemies


Armonia Bordes
Kysymys nro 47 (H-0015/02):
Aihe: Työttömyyskorvauksien siirto Asetuksen (ETY) 1408/71 säännösten mukaan unionin jäsenvaltioiden palkansaajat voivat nauttia työttömyyskorvaukseen oikeuttavista etuuksista kaikissa unionin maissa.
Yhteisön ulkopuolisista maista kotoisin olevat työntekijät, jotka haluavat nostaa työttömyyskorvauksensa muussa kuin siinä unionin maassa, jossa heillä on asuinpaikka, eivät tämän asetuksen nojalla ole siihen oikeutettuja, minkä vuoksi he eivät voi siirtää työttömyyskorvausoikeuksiaan.
Miten voidaan perustella se, että Euroopan talousyhteisön ulkopuolisten maiden työntekijöillä ei ole oikeutta nauttia työttömyyskorvaukseen oikeuttavista etuuksista vaihtaessaan asuinmaata, vaikka he ovat maksaneet sosiaaliturvamaksunsa muiden palkansaajien tavoin?
Miksi näille henkilöille ei anneta E301 ja E303 -kaavakkeita, jotka mahdollistavat työttömyyskorvauksien siirron?

Diamantopoulou
. (EN) Asetuksessa 1408/71 ja asetuksessa 574/72 suojataan työntekijöiden sosiaaliturvaan liittyviä oikeuksia koordinoimalla erilaisia jäsenvaltioiden kansallisia sosiaaliturvajärjestelmiä. Työntekijöillä on kaksi pääoikeutta näiden asetusten kautta. Ensinnäkin heillä on oikeus työttömyysavustukseen; toiseksi heillä on oikeus hakea työtä toisesta jäsenvaltiosta ja saada edelleen työttömyysavustusta enintään kolme kuukautta.
Tätä asetusta sovelletaan kuitenkin yhteisön jäsenmaiden kansalaisiin. Vuonna 1997 komissio esitti ehdotuksen neuvostolle tämän ehdotuksen sovellusalan laajentamisesta kolmannen maan kansalaisiin. Sama sovellusalan laajentaminen on jo sisällytetty laajempaan kehykseen komission vuoden 1998 ehdotuksessa asetuksen 1408/71 uudistamisesta ja yksinkertaistamisesta.
Asiasta keskusteltiin kovasti monien vuosien ajan. Ministerineuvostossa käytiin asiasta erittäin vaikeita keskusteluja. Jäsenvaltioiden kesken oli monia erimielisyyksiä. Suurin este edistykselle tässä asiassa on ollut se, että oikeusperustasta ei ole sovittu. Tämä ei ole oikeudellinen eikä tekninen ongelma, vaan se on poliittinen ongelma. Oikeusperustaa koskeva mielipide-ero koski ensiksi komission ehdotusta, joka perustui 42 ja 308 artiklan soveltamiseen, ja tiettyjä jäsenvaltioita, joiden mielestä ehdotuksen perusta voisi olla 63 artikla. Poliittinen ero on se, että jälkimmäisen artiklan mukaan joillakin jäsenvaltioilla olisi oikeus olla noudattamatta asetusta.
Belgian puheenjohtajakauden aikana 3. joulukuuta pidetty Eurooppa-neuvosto sopi yksimielisesti, että oikeusperustana olisi oltava 63 artiklan. Komissio siis esittää piakkoin uuden ehdotuksen asetuksen 1408/71 laajentamisesta koskemaan kolmannen maan kansalaisia käyttäen uutena perustana 63 artiklaa.
Korostan, että komissio on samaa mieltä sisällöstä teidän kanssanne.

Bordes
Teen vain yhden kommentin: työnantajat ja esimiehet ovat niitä, jotka saavat nämä työntekijät tulemaan jäsenvaltioiden alueelle. Työntekijät nimittäin kelpaavat veronmaksajiksi ja heistä voidaan repiä irti kaikki hyöty, mutta he eivät kelpaa siihen, että saisivat edes vähimmäisosan siitä, mihin heillä on oikeus. Tämä on täysin epänormaalia.

Puhemies
Työjärjestyksen mukaisesti kysymyksiin 48, 49 ja 50, joiden esittäjät ovat jäsenet Fitzsimons, Korakas ja Thors, vastataan kirjallisesti.
Komission jäsen Pattenille osoitetut kysymykset

Puhemies
Kysymys nro 51 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 52 (H-0960/01):
Aihe: Afganistanin jälleenrakentaminen ja naisten epäinhimillisen tilanteen parantaminen Mitä erityisiä toimia tai ohjelmia komissio valmistelee parantaakseen Afganistanin naisten tilannetta? Miten se takaa, että toimien ja ohjelmien tuki ja hyöty saavuttaa todella naiset?

Patten
. (EN) Komissio on erittäin tietoinen tarpeesta parantaa naisten tilannetta Taleban-hallinnon jälkeisessä Afganistanissa. Alkuperäinen 57 miljoonan euron sitoumuksemme Afganistanin jälleenrakentamiseen sisältää tätä varten erityisiä määrärahoja. Komission yksiköt viimeistelevät parhaillaan sopimuksia kansalaisjärjestöjen ja YK:n avustusjärjestöjen kanssa toteuttaakseen 18 hanketta, joiden arvo on 25 miljoonaa euroa, sekä ohjelmia asuinseudultaan siirtymään joutuneen afgaaniväestön ja pakolaisten tukemiseksi.
Sukupuoli on keskeinen kysymys kaikissa hankkeissa, jotka rahoitetaan siirtoväelle annettavan avun budjettikohdasta. Vuonna 2001 sukupuolella oli erityinen ja merkittävä osuus yli 50 prosentissa terveydenhoitoon, koulutukseen ja pakolaisten auttamiseen liittyneistä hankkeista. Komissio arvioi parhaillaan siirtoväkeä koskevia hanke-ehdotuksia vuoden 2002 talousarvion osalta. Ehdotettu määrä on 24 miljoonaa euroa.
Afganistanin poliittisen tilanteen muututtua komissio suunnittelee toimiston avaamista Kabuliin tämän vuoden helmi- tai maaliskuussa. Toimisto parantaa entisestään komission kykyä valvoa Afganistanille annetun avun toimittamista ja perillemenoa. ECHO avasi toimistonsa uudelleen viime kuun alussa.
Toteaisin ECHOn antamasta humanitaarisesta avusta, että naiset ovat mukana monenlaisissa hankkeissa; kaikissa terveydenhoitoon ja ravintoon liittyvissä ECHOn rahoittamissa hankkeissa pyritään hoitamaan alle viisivuotiaiden lasten aliravitsemusta sekä tarkkailemaan naisten, erityisesti imettävien ja odottavien naisten, terveydentilaa. Kansalaisjärjestöt järjestävät yleensä perusluonteista terveydenhoitokoulutusta naisille. Kansalaisjärjestöt voivat olla yhteydessä kaikkiin avunsaajiin, myös naisiin, ja palkata naisia paikallisiksi työntekijöiksi terveydenhoitoon liittyvissä ohjelmissa. Terveydenhoitoalan kansalaisjärjestöillä on suuri osuus naisten koulutuksessa.

Izquierdo Rojo
Arvoisa komission jäsen, haluaisin esittää lisäkysymyksen kahdesta asiasta.
Ensimmäinen asia: hallinnoivatko naiset osaa tästä taloudellisesta tuesta?
Toinen asia: koska naisiin kohdistuu erityisiä uhkia - juuri tänään eräs perhe myi seitsemänvuotiaan tytön vaimoksi nälän ja tarpeidensa lievittämiseksi - haluaisin tietää, aikooko komissio antaa erityisiä varoja estääkseen tällaiset naisten ihmisoikeuksien loukkaukset.
Toivoisin komissiolta konkreettista vastausta kuvaamani kaltaiseen tilanteeseen, joka toistuu huomenna ja ylihuomenna.
On erittäin tärkeää tietää myös, hallinnoivatko naiset näitä varoja.
Se, että monet miehet ovat aseistautuneita, hankaloittaa vakavasti naisten tilanteen kohenemista.

Patten
. (EN) Ytimekäs vastaus arvoisan parlamentin jäsenen erittäin tärkeään ensimmäiseen kysymykseen on yksiselitteinen "kyllä". Toivomme ilman muuta, että naiset ovat näkyvästi mukana kehitystoiminnassamme, mutta naisia on myös väliaikaisessa hallinnossa. Toivon, että heitä olisi siirtymäkauden hallinnossa. Emme saa unohtaa, että naisilla oli keskeinen osuus Bonnin neuvottelujen onnistumisessa joulukuussa, ja teemme kaikkemme tukeaksemme naisasioista vastaavaa afgaaniministeriötä, joka on toivottavasti hyvä esimerkki siitä, miten naiset hallinnoivat ohjelmia yhteiskunnan kehittämiseksi ja naisten aseman turvaamiseksi yhteiskunnassa, joka on liian kauan käyttänyt heitä hyväksi.
Arvoisa parlamentin jäsen esitti kysymyksen naisten ja nuorten tyttöjen turvallisuudesta. Se on täysin ymmärrettävää, kun ajatellaan viimeaikaisia tapahtumia, joista on kerrottu laajalti julkisuudessa. Toivon, että turvallisuustilanteen yleinen koheneminen ja väliaikaisen hallinnon aseman vahvistuminen sekä meidän antamamme tuki estävät tällaiset tapahtumat. Kun kuitenkin ajatellaan, että Taleban-liike hallitsi afgaaniyhteiskuntaa viime vuodet ja että sotapäälliköt ovat yhä vallalla maassa, kestää vielä jonkin aikaa, ennen kuin voimme edistää toivomiamme tehokkaita politiikkoja naisten hyväksi. Teemme kuitenkin kaiken voitavamme. Pidän arvoisan parlamentin jäsenen sanoja erittäin rohkaisevina.

Puhemies
Kysymys nro 53 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Gary Titley
Kysymys nro 54 (H-0965/01):
Aihe: Vakaussopimuksen uudistaminen Mitä komissio aikoo tehdä nyt, kun Patten ja Solana ovat esittäneet vakaussopimuksen uudistamista koskevan yhteisen lausunnon, sen varmistamiseksi, että ohjelmasta tulee tehokkaampi sen yksiköiden toimintaan ja sen henkilöstömäärän vähentämiseen liittyvissä asioissa?

Patten
. (EN) Korkea edustaja ja minä kirjoitimme ministereille syyskuussa ja kerroimme vakaussopimusta koskevista tulevista ehdotuksista. Päätavoitteemme oli tarttua tilaisuuteen 2,5 vuotta ennen sopimuksen uudistamista ja uuden erityiskoordinaattorin saapuessa jatkaa sopimuksen saavutusten pohjalta parantamalla vakaussopimuksen ja EU:n vakautus- ja assosiointiprosessin keskinäistä täydentävyyttä, kohdentamalla sopimuksen toimet mahdollisimman täsmällisesti sekä korostamalla erityisesti alueellisen yhteistyön edistämistä.
Yleisten asioiden neuvosto hyväksyi kirjeeseemme sisältyneet suositukset 19. marraskuuta ja pyysi uutta erityiskoordinaattori Buseckia, joka otti ohjakset 1. tammikuuta, arvioimaan sopimuksen nykyisiä toimia ja työtapoja sekä määrittämään viisi tai kuusi tavoitetta, jotka on saavutettava ennen vuoden loppua. Neuvosto pyysi häntä tiedottamaan asiasta 11. maaliskuuta pidettävässä istunnossa. Komissio tekee erityiskoordinaattorin kanssa tiivistä yhteistyötä kertomuksen valmistelussa. Parhaillaan toteutetaan yksityiskohtaisia kuulemisia epävirallisessa neuvoa-antavassa komiteassa, joka perustettiin korkean edustajan yhdessä minun kanssani antamien suositusten pohjalta parantamaan sopimuksen ja vakautus- ja assosiointiprosessin välistä koordinaatiota. Kokouksia on pidetty jo kaksi: 11. ja 31. tammikuuta.
Työt ovat siis hyvässä vaiheessa. Komissio työskentelee erittäin tiiviisti vakaussopimuksen parissa toteuttaakseen ne parannukset, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi. Luotan ilman muuta siihen, että kertomuksessa, jonka erityiskoordinaattori Buseck antaa neuvostolle 11. maaliskuuta, on tästä asiasta useita käytännön ehdotuksia.

Titley
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Minua hieman vaivaa, että asian käsittely tuntuu kestävän kovin kauan. Kuten saimme juuri kuulla, asiassa edetään vasta 11. maaliskuuta.
Haluaisin ensiksi kysyä komission jäseneltä, millaisia toimenpiteitä aiotaan suositella, jotta paikan päällä olevat paikalliset ihmiset kokisivat vakaussopimuksen entistä enemmän omakseen. Se on koettu etäiseksi, ja elleivät ihmiset koe sitä todella omakseen, tilanne ei suoraan sanottuna tule muuttumaan.
Toiseksi: yhtenä huolena on ollut vakaussopimuksen täytäntöönpanon laatu. Katsooko komission jäsen, että täytäntöönpanossa edetään oikeaan suuntaan?
Kolmanneksi: yleisesti katsotaan, että vakaussopimuksesta vallitsee paikan päällä krooninen tiedonpuute. Onko tilanteen korjaamiseksi olemassa mitään suunnitelmaa?

Patten
. (EN) Toteaisin ensimmäisestä kysymyksestä, että erityiskoordinaattori Buseck on erittäin tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta ongelmasta. Se näkyy niissä ehdotuksissa, jotka hän esittelee 11. maaliskuuta. Arvoisa parlamentin jäsen tietänee, että erityiskoordinaattori Buseck on perehtynyt erittäin hyvin alueen ongelmiin ja erityisesti yksityisen sektorin tuen lisäämiseen. Odotan yhteistyötämme erittäin innokkaasti. Hän tekee varmasti erinomaista työtä ja haluaa ottaa mukaan muitakin, jotka työskentelevät innostuneesti ja avoimesti hänen rinnallaan.
Täytäntöönpanosta voidaan vilpittömästi sanoa, että saavutuksemme ovat komission mielestä olleet yleisesti ottaen vakuuttavia, kun olemme panneet täytäntöön lupauksiamme Länsi-Balkanilla ja koko Kaakkois-Euroopassa. Saavutuksemme Serbiassa, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ja muissa maissa ovat olleet vakuuttavia. Toivon, että pystymme varmistamaan, että vakaussopimuksen infrastruktuurihankkeisiin vaikuttavat mahdolliset pullonkaulat - jotka johtuvat toisinaan tuensaajamaiden ongelmista - voidaan poistaa. Erityiskoordinaattori Buseck ja minä pyrimme keskittymään ongelmallisiin hankkeisiin ja saamaan ne käyntiin mahdollisimman pikaisesti.
Erityiskoordinaattori Buseck on erittäin tietoinen ongelmasta, joka koskee tietojen saamista paikan päällä. Autamme häntä ratkaisemaan ongelman ja pyrimme varmistamaan, että kunnia vakaussopimuksen saavutuksista annetaan pikemminkin sopimukselle kuin yksilöille.
On ilo työskennellä erityiskoordinaattori Buseckin kanssa. Uskon, että hän työskentelee erittäin hyvin, ja hän voi ilman muuta luottaa myötämielisyyteemme ja tukeemme ja varmasti myös parlamentin myötämielisyyteen ja tukeen tulevissa ponnisteluissaan.

Puhemies


Richard Howitt
Kysymys nro 55 (H-0002/02):
Aihe: Aasialle ja Latinalaiselle Amerikalle myönnettävä tuki Euroopan parlamentin vuoden 2002 talousarvioon tekemän tarkistuksen mukaisesti 35 prosenttia EU:n ulkopuolisesta avusta suunnataan yhteiskunnallisten infrastruktuurien kehittämiseen, pääasiassa peruskoulutukseen ja terveydenhoitoon, ja komissaari Patten totesi kehitysyhteistyövaliokunnan puheenjohtajalle joulukuussa 2001 osoittamassaan kirjeessä, että komissio on halukas toteuttamaan talousarvion tältä pohjalta käsityksenään, että parlamentti painottaa enemmän Euroopan yhteisöjen myöntämää kokonaistukea kuin kaikkien lahjoittajien kokonaistukea. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo tarkalleen ottaen ryhtyä toteuttaakseen tämän päätöksen, kun otetaan huomioon Aasian ja Latinalaisen Amerikan tukemiseksi tarkoitetut alueelliset budjettikohdat? Voiko komissio ottaa vastauksessaan huomioon viestinnän edustustojensa kanssa sekä mekanismin, jonka avulla maakohtaisista strategia-asiakirjoista päästään sopimukseen, komission laatutukiyksikköjen toiminnan, vuoropuhelun yhteistyökumppaneiden kanssa, ja kaikki muut näkökohdat?

Patten
. (EN) Komissio on tukenut vuoden 2002 talousarviossa tavoitetta, jonka mukaan kehitysapukomitean (DAC) luettelon 1 maissa 35 prosenttia menoista, mukaan luettuna makrotaloudellinen tuki, jolle asetettaisiin sosiaaliehtoja, osoitetaan yhteiskunnalliseen infrastruktuuriin, pääasiassa koulutukseen ja terveydenhoitoon. Näin tunnustetaan, että yhteisön osuutta on pidettävä osana yleisestä lahjoittajatuesta sosiaalisektorille tietyssä maassa ja että tietynlaista joustoa on pidettävä sääntönä. Komissio on sitoutunut edistämään tavoitteen saavuttamista sosiaalisektorin auttamiseksi kaikissa ohjelmissaan, myös Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Sitoumuksen täyttämiseksi toteutetaan useita aloitteita. Näihin kuuluu erityisesti ensiksikin sosiaalisektorin entistä suurempi korostaminen kaikissa komission ohjelmissa yhteisön kehitysyhteistyöstrategian painopisteiden mukaisesti. Toiseksi: vuoden 2002 aikana luodaan - tiedän, että arvoisa parlamentin jäsen on korostanut etenkin tätä seikkaa - vakaa tilastollinen lähestymistapa, joka mahdollistaa ohjelmien ja hankkeiden sektorikohtaisen luokittelun DAC:n mukaisesti vuodesta 2002.
Kaikki vuoden 2001 maksusitoumukset luokitellaan uudelleen, jotta vertailut olisivat mahdollisia.
Kolmanneksi: haluamme antaa parlamentin käyttöön kaikki hyväksytyt maakohtaiset strategia-asiakirjat, mukaan luettuina monivuotiset ohjelmat ja niihin liittyvät määrärahat.
Lopuksi: vuonna 2002 jatketaan kansainvälisesti hyväksyttyjen suorituskyvyn indikaattoreiden määrittelyä ja sektorin laajuisten ohjelmien toteuttamista sosiaalisektorilla. Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, komissio pitää yhteyttä parlamentin kehitysyhteistyövaliokuntaan järjestääkseen tänä keväänä seminaarin, jossa komissio selvittää näissä asioissa tapahtunutta edistystä ja jossa se toivottavasti voi hyödyntää kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenten ja ilman muuta myös arvoisan parlamentin jäsenen kokemuksia, innostuneisuutta ja sitoutuneisuutta.

Howitt
Kun viimeksi keskustelin tästä aiheesta komission jäsen Pattenin kanssa valiokunnassa, hän syytti minua testosteronin yliannostuksesta. Olen iloinen, ettei hän toistanut sitä tänään. Tarvitsemme sisua tämän kysymyksen käsittelyssä. Hän on oikeassa sanoessaan, että komissio ja parlamentti ovat samaa mieltä monista asioista, kuten DAC:n raportoinnista, jossa tapahtunutta edistymistä pidämme erittäin myönteisenä. Pidämme myönteisenä myös sen yhteistyötä seminaarin hyväksi.
Olen huolissani, että komission jäsen painotti vastauksessaan määritelmiä, raportointia ja tilastoja - toisin sanoen analyysia - mieluummin kuin niitä vaikeita päätöksiä, joita myös tarvitaan voimavarojen uudelleen suuntaamiseen. On tärkeää, ettemme ainoastaan puhu prosessista saatavilla olevien tietojen kannalta - vaikka tiedot ovatkin tärkeitä ja vaikka olemme samaa mieltä tästä asiasta - vaan että komission jäsen todellakin kertoo meille, kun maakohtaisia strategia-asiakirjoja hyväksytään, kun laatutukiryhmä arvioi uusia ohjelmia, kun edustustot (komission jäsen ei muuten vastannut kysymykseen, joka koski edustustojen roolia) tekevät päätöksiä ja kun uutta henkilöstöä palkataan, miten hän varmistaa, että todellisia voimavaroja osoitetaan entistä enemmän perusterveydenhoitoon ja peruskoulutukseen. Voimavaroja on suunnattava uudelleen tämän vuoden aikana. Antakaa meille edes hieman toivoa siitä.

Patten
. (EN) Sanoisin aivan ensiksi, ettei minulla ole mitään testosteronia vastaan, kunhan näissä asioissa tapahtuisi edistymistä. Meidän on oltava erittäin aktiivisia ja sitoutuneita.
Toiseksi: kun on kyse edustustojen roolista, arvoisa parlamentin jäsen tietää, että korostan erityisesti hajauttamista, joka on erittäin epäonnistunut ja EU-slangin värittämä ilmaus sille, että ohjelmiamme yritetään hallinnoida paikan päällä ja mahdollisimman lähellä niitä ihmisiä, joiden haluamme hyötyvän niistä. Edustustoilla on keskeinen rooli laadittaessa maakohtaisia strategia-asiakirjoja, joiden on oltava kehitysyhteistyömme periaatteiden ja kehitysyhteistyöstrategian painopisteiden mukaisia.
Arvoisa parlamentin jäsen pyytää antamaan toivoa siitä, että voimavaroja todellakin suunnataan uudelleen. Sillä, että toimiemme analysointia ja suunnittelua varten luodaan entistä parempi tilastollinen lähestymistapa, pyritään osoittamaan, että ponnistelemme niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka ovat yhteisiä arvoisalle parlamentin jäsenelle ja minulle ja jotka ovat myös arvostetun kollegani, komission jäsen Nielsenin tavoitteita. Esimerkiksi CRIS-tietojärjestelmän hyväksi tekemässämme työssä ei olisi mitään mieltä, ellemme pyrkisi siihen, että sillä on vaikutusta politiikkaan. Uskon, että arvoisa parlamentin jäsenkin myöntää, että on pikemminkin tarkasteltava jatkuvia suuntauksia kuin keskityttävä liiaksi tiettyihin lukuihin tiettyinä vuosina tietyissä maissa. Halutaan painopisteen muutosta ja selkeä osoitus siitä, että komission ohjelmissa pyritään yhtä paljon kuin muissa ohjelmissa saavuttamaan köyhyyden lievittämiseen liittyvät tavoitteet.
Sanon vielä yhden seikan, jonka yritin sanoa eilisaamuna itselleni tutuimman maan parlamentissa. Ihmisillä on toimiamme tarkastellessaan yhä taipumus verrata toisiinsa asioita, joita ei voida verrata toisiinsa. Hyvin usein vaikuttaa siltä, että muut maat tai jäsenvaltiot osoittavat paljon suuremman osuuden kehitystuesta köyhyyden lievittämiseen kuin me, koska toimiamme Balkanilla, Venäjällä, UIV:ssä ja Välimeren alueen osissa tarkastellaan ja verrataan ikään kuin kyse olisi täsmälleen samasta asiasta kuin varsinaisista kehitysapuohjelmistamme. Koska me kannamme taakan näillä alueilla, joskin kyse on jäsenvaltioiden rahoista, niiden ei tarvitse tehdä siellä niin paljon kuin ne todennäköisesti joutuisivat tekemään poliittisista syistä, joten luvut ovat joskus niiden kannalta imartelevia meidän kustannuksellamme. Tämä kuuluu siihen hintaan, joka meidän on maksettava sellaisesta ulkoisten toimien talousarviosta, jossa kehitysapu on keskeisellä sijalla mutta jossa on myös muita painopisteitä.

Titley
Voisiko komission jäsen kertoa, ovatko hänen sanansa tae siitä, että maksusitoumukset ja maksut tasapainotetaan entistä paremmin Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa ja että talousarvioon hyväksyttyjä varoja käytetään entistä paremmin?

Patten
. (EN) Voisin myös - ellen olisi näin varovainen mies - viitata edistymiseen, jota on jo tapahtunut maksujen prosenttiosuuden kohoamisessa suhteessa maksusitoumuksiin. Luku oli viime vuonna Välimeren alueella 56-57 prosenttia, joka on paljon korkeampi kuin mikään aiemmin saavutettu luku mutta alempi kuin toivoisin.
EuropeAidin saavutuksissa - puhuin eilen yhteistyötoimiston koko henkilöstölle - alkaa näkyä maksusitoumuksissa tapahtunut paraneminen. EuropeAid on onnistunut vähentämään käyttämättä jääneitä maksusitoumuksia, joten maksamatta olevat määrät ovat vähentyneet varsin tuntuvasti. Edistymistä siis tapahtuu. Kestää vielä jonkin aikaa, ennen kuin pääsemme meidän kaikkien toivomiin lukuihin, mutta etenemme oikeaan suuntaan. Toivon hartaasti, että ennen kuin on joutsenlauluni aika tässä ääriään myöten täynnä olevassa istuntosalissa, pystyn kertomaan teille EuropeAidin erinomaisen henkilöstön vielä tätäkin suuremmista saavutuksista.

Puhemies
Esitämme komission jäsenelle viimeisen kysymyksen.
Kysymys nro 56 Olivier Dupuis (H-0007/02):
Aihe: Kansainvälinen rikostuomioistuin
Jo useiden vuosien ajan Euroopan unioni on asettanut ulkopolitiikassaan etusijalle kansainvälisen rikostuomioistuimen luomisen. Rikostuomioistuin tulee vastaamaan sotarikoksista, kansanmurhista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Lisäksi Euroopan unioni on äskettäin, Belgian puheenjohtajuuskauden aikana, vahvistanut halunsa työskennellä niin, että rikostuomioistuimen toiminnan käynnistämiseen tarvittavat 60 ratifiointia saataisiin mahdollisimman pian. Tähän päivään mennessä 48 valtiota on jo ratifioinut Roomassa tehdyn perussäännön ja näistä 12 on Euroopan unionin jäsenvaltioita. Jäljellä ovat Portugali, joka on kuitenkin jo saanut päätökseen valtionsisäiset menettelyt, Kreikka ja Irlanti. Kolme jäsenyyttä hakenutta maata, Puola, Unkari ja Slovenia, on jo ratifioinut perussäännön, kun taas Viro on ilmoittanut pystyvänsä ratifioimaan säännön piakkoin. Euroopan unioni pitää erittäin tärkeänä kansainvälisen oikeusjärjestelmän ensimmäisen vaiheen nopeaa kehitystä. On otettava myös huomioon viime vuosien ja kuukausien traagiset kansainväliset tapahtumat. Eikö komissio näin ollen katso, että Rooman perussäännön ratifiointia on pidettävä olennaisena osana yhteisön säännöstöä ja uutena Kööpenhaminan kriteerinä, joka jokaisen tulevan jäsenvaltion pitäisi täyttää? Eikö perussäännön ratifioimisen pitäisi komission mielestä olla yhtenä ehtona kaikkien Euroopan unionin kolmansien maiden kanssa tekemien assosiaatio- sekä yhteistyösopimusten allekirjoittamiselle ja ratifioimiselle?

Patten
. (EN) Haluaisin aivan ensiksi pyytää anteeksi arvoisalta parlamentin jäseneltä, etten ollut läsnä aiemmin tänään kuuntelemassa hänen epäilemättä ilmeikästä - ja kannustavaa, vaikka en olekaan varma tästä - puhettaan Lähi-itää koskeneessa erinomaisessa keskustelussa. Hän tietää, ettei tarkoitukseni ollut olla epäkohtelias vaan että olin demokraattisista syistä yläkerrassa. Olen varma, että pystymme vielä kiistelemään näistä erittäin tärkeistä kysymyksistä jossakin muussa yhteydessä.
Vastaisin hänen kysymykseensä, että Euroopan unioni pitää erittäin tärkeänä kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön ratifiointia. Sitoutumisemme tähän tavoitteeseen näkyy siinä, että hyväksyimme 11. kesäkuuta 2001 yhteisen kannan, jossa pyritään edistämään perussäännön ratifiointia varhaisessa vaiheessa ja kansainvälisen rikostuomioistuimen pikaista perustamista, ja että 13 jäsenvaltiota on jo ratifioinut perussäännön. Ratifioinnin valmistelu kahdessa jäljellä olevassa jäsenvaltiossa on edennyt pitkälle.
Euroopan unionin sitoutuminen tähän kysymykseen näkyy myös ratifioinnin puolesta työskenteleville kansalaisjärjestöille annetussa yhteisön rahoituksessa. Vuodesta 1995 lähtien rahoitusta on annettu yhteensä melkein 7 miljoonaa euroa demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevassa eurooppalaisessa aloitteessa.
Laajentumisprosessin kannalta Euroopan unionin puoltava kanta kansainväliseen rikostuomioistuimeen on osa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan säännöstöä, jota ehdokasvaltioiden on noudatettava. Lisäksi Euroopan unioni ottaa ratifiointikysymyksen säännöllisesti esille ehdokasvaltioiden kanssa käymässään poliittisessa vuoropuhelussa yhteisen kannan mukaisesti.
Myös Euroopan unionin kanssa assosioituneet Keski- ja Itä-Euroopan maat sekä assosioituneet maat Kypros ja Malta kannattivat EU:n julkilausumaa marraskuussa 2001 YK:n yleiskokouksen kuudennessa komiteassa, jossa pyrittiin edistämään kansainvälisen rikostuomioistuimen pikaista perustamista.
Maat totesivat tammikuussa 2002, että ne ovat samaa mieltä kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevan EU:n yhteisen kannan tavoitteista, ja ne sitoutuivat varmistamaan, että niiden kansalliset politiikat ovat yhteisen kannan mukaisia.
Myös Euroopan neuvosto on kehottanut kaikkia jäseniään ratifioimaan tai allekirjoittamaan kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön mahdollisimman pian.

Dupuis
Arvoisa puhemies, minäkään en pureudu tämän iltapäivän esityslistalla olevan asian ytimeen. Haluaisin vain sanoa komission jäsen Pattenille olleeni tietoinen siitä, että hän oli ilmoittanut, että olisi poissa keskustelun jossakin vaiheessa. Näin ollen kuten totesin hetki sitten täysistunnossa, olen pahoillani siitä, ettei hän voinut olla paikalla. Asian poliittisesta puolesta olemme siis pohjimmiltaan eri mieltä, mutta meillä on uskoakseni mahdollisuus puhua tästä myöhemmin uudelleen.
Vastauksesta tuohon nimenomaiseen kysymykseen toteaisin, että olen hyvin tyytyväinen komission kantaan. Sisällyttäminen yhteisön säännöstöön on, kuten komission jäsen Pattenkin totesi, mielestäni oleellinen kysymys ja auttaa varmasti hakijavaltioita nopeuttamaan ratifiointimenettelyjä.

Patten
. (EN) En todellakaan halua väheksyä säännöstöä, josta parlamentin jäsen ja minä puhuimme, mutta toivoisin vain, että myös tietyt muut kumppanimme kansainvälisissä asioissa olisivat yhtä sitoutuneita kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseen. Olemme ottaneet tämän kysymyksen puheeksi transatlanttisten ystäviemme kanssa varsin aktiivisesti. Teimme niin edellisen hallinnon kanssa, ja teemme niin myös nykyisen hallinnon kanssa. Kyse ei ole siitä, että hallinto olisi muuttanut politiikkansa. Olisin luullut, että viimeaikaiset tapahtumat - myös Afganistaniin liittyvät tapahtumat - olisivat vain vahvistaneet kansainvälisen rikostuomioistuimen tarvetta. Ehkä kestää vielä jonkin aikaa, ennen kuin viesti menee perille.

Puhemies
Työjärjestyksen mukaisesti kysymyksiin nro 57-83 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.30 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

ALV / välittömät ja välilliset verot
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0466/2001),
1. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla
[KOM(2001 294 - C5-0269/2001 - 2001/0133(COD)]
ja
2. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY muuttamisesta
[KOM(2001) 294 - C5-0270/2001 - 2001/0134(COD)].

Kauppi
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, arvonlisäveropetokset ovat Euroopan unionissa laajalle levinnyt ongelma, joka valitettavasti yleistyy koko ajan. Luotettavien arvioiden mukaan esimerkiksi vuoden 1998 ensimmäisellä puoliskolla jäsenvaltioissa havaittiin 250 niin sanottua karusellipetostapausta. Näiden petostapausten arvo oli yhteensä yli 500 miljoonaa euroa. Tähän on tietenkin lisättävä muut petostyypit ja sellaiset petolliset menettelyt, joita ei havaittu. Voimme siis arvioida, että arvonlisäveropetokset maksavat EU:lle ja sen jäsenvaltioille joka vuosi satoja miljoonia euroja.
Yleensä on kyse juuri karusellipetoksista. Karusellipetos tarkoittaa tavaroiden hankintaa ilman sisämarkkinoiden sääntöjen edellyttämää arvonlisäveron suorittamista. Tunnusomaista on yhden tai useamman rajan yli ulottuva laskuketju ilman tavaroita tai niiden kanssa. Petoksen ytimenä on se, että yksi tai useampi ketjun osista ei maksa laskutettua arvonlisäveroa veroviranomaisille samalla kun ketjun muut osat saavat alv-palautusta kyseisten laskujen perusteella. Karusellipetos koskee yleensä pieniä arvotavaroita kuten tietokoneita ja matkapuhelimia.
Tehokkain tapa tällaisen petoksen torjumiseksi on jäsenvaltioiden välinen tiivis hallinnollinen yhteistyö. Yleisesti tiedetään, että nykyinen lainsäädäntökehys ei ole tehtävänsä tasalla tässä suhteessa. Nykyisen lainsäädäntökehyksen virtaviivaistamiseksi komissio onkin nyt antanut ehdotuksen asetukseksi, joka tehostaisi ja parantaisi huomattavasti nykyisen yhteistyön muotoja alv-alan hallinnollisessa yhteistyössä. Tuen myös komission direktiiviesitystä, tämän lisäksi ehdotan mietinnössäni toimenpiteitä, jotka tekevät viranomaisten suoran yhteistyön vieläkin tehokkaammaksi ja käytännöllisemmäksi.
Komission ehdotuksen tärkein kohta on sallia suorat yhteydet petosten torjunnasta vastaavien paikallisten ja alueellisten viranomaisten välillä. Kaikkien tietojen on nykyisin mentävä keskitettyjen yhteystoimistojen kautta, jolloin kaikki pyynnöt kulkevat yhden maan hallintokoneiston läpi paikallistoimistosta kansalliseen yhteystoimistoon ja samaa reittiä alas toisessa maassa. Avunpyynnöt tulevat tällöin usein liian myöhään perille. Veronkiertäjät saattavat olla jo kadonneet siinä vaiheessa, kun pyynnön vastaanottaneen maan paikallisvirkailijat vasta tutustuvat asiaan.
Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että paikallistason yhteistyöllä parannetaan keskinäistä yhteisymmärrystä tietopyyntöjen suhteen, lisätään verotarkastajien motivaatiota ja ehkäistään vähien voimavarojen tuhlaamista. Niinpä tuen varauksettomasti komission ehdotusta, jota on pidettävä merkittävänä edistysaskeleena petosten torjunnassa. Rikolliset voivat liian usein käyttää välittömästi hyväkseen kaikkein moderneimpia ja kehittyneimpiä viestintäkeinoja, kun taas viranomaiset joutuvat kompuroimaan byrokraattisten ja kömpelöiden sääntöjen lomassa, mikä hidastuttaa rikollisten jäljittämistä ja kuluttaa aivan liian paljon hallinnon resursseja.
Yhteistyön nopeuttamiseksi ja joustavuuden lisäämiseksi komissio olisi kuitenkin voinut mennä vieläkin pidemmälle. Kannatan komission ehdotusta tietojen toimittamisesta mahdollisuuksien mukaan sähköisessä muodossa. Tämän lisäksi ehdotan, että sähköisen tiedottamisen olisi informaation kulun nopeuttamiseksi oltava pääsääntö ja perinteinen papereiden avulla käyty kirjeenvaihto poikkeus tähän pääsääntöön. Samasta syystä, eli tietojenvaihdon nopeuttamiseksi, tulisi paikallisille viranomaisille jättää enemmän liikkumavaraa kielipolitiikassa. Velvoite viranomaisten välisten avunpyyntöjen kääntämisestä on muutettava joustavammaksi. Miksi pitäisi edellyttää avunpyynnön pakollista kääntämistä toisen maan viralliselle kielelle, jos esimerkiksi suomalainen ja kreikkalainen päättävät hyvässä yhteisymmärryksessä asioida keskenään ranskaksi?
On kuitenkin olemassa kohta, jossa komission ehdotus menee liian pitkälle. Komissio ehdottaa, että jäsenvaltioilla olisi velvoite rajoittaa monia tietosuojadirektiiviin sisältyviä oikeuksia, jos jäsenvaltiot katsovat sen tarpeelliseksi tärkeiden taloudellisten tai rahoituksellisten etujensa turvaamisessa. On syytä huomauttaa, että kyseisessä tietosuojadirektiivissä tämä ei ole velvoite, vaan ainoastaan jäsenvaltioille annettu mahdollisuus. Niinpä tätä näkökohtaa olisi kuitenkin parempi käsitellä muuttamalla tietosuojadirektiiviä ja jättää tässä vaiheessa jäsenvaltioille ainoastaan mahdollisuus harkita tällaista menettelyä.
Päätteeksi on syytä käsitellä oikeusperustaa. Komissio perustaa ehdotuksensa EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan, mikä parlamentin kannalta tarkoittaa yhteispäätösmenettelyä. Yhdyn komission kantaan siitä, että tämä ehdotus koskee hallinnollista yhteistyötä ja on käsiteltävä 95 artiklan mukaisessa menettelyssä. Neuvosto on aiemmin aina torjunut tämän näkemyksen ja vaihtanut oikeusperustaksi 93 tai 94 artiklan, jotka edellyttävät ainoastaan parlamentin kuulemista. Nyt komissio on kuitenkin päättänyt haastaa neuvoston yhteisöjen tuomioistuimeen eräästä toisesta direktiiviehdotuksesta, joka koskee saatavien perintää. Oikeudellinen tilanne on siis selviämässä lähiaikoina. Toivoisinkin arvoisalta komission jäseneltä kommentteja myös liittyen tähän oikeusperustan valintaan ja mahdollista uutta tietoa parlamentille siitä, miten tämä saatavien perinnästä koskevan direktiiviehdotuksen oikeusperustatapaus on yhteisöjen tuomioistuimessa etenemässä.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää esittelijää, kollegaani Piia-Noora Kauppia, mietinnöstä, jota kannatettiin erittäin laajasti asiasta vastaavassa valiokunnassa. Tämä merkitsee sitä, että viestintä kaikkien välillä on toiminut erinomaisesti. Mietintö on taas uusi osoitus pätevyydestä, jonka nuori kollegamme on hankkinut lyhyen talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenyytensä aikana, ja ahkeruudesta, jota hänen työnsä laatu kuvastaa. Sydämellinen kiitos siitä!
Toiseksi mietintö on todistus siitä, että unionin vaikutusta on lisättävä monissa asioissa. Petosten torjuntaa voidaan tehostaa ja parantaa vain yhdessä. Tässä yhteydessä tarvitaan yhtäältä yhteistyön ja tietojenvaihdon parempaa koordinointia ja toisaalta parempaa ja pätevämpää oikeuskehystä, joka tarjoaa mahdollisuuden tähän tiedottamiseen ja koordinointiin.
PPE-DE-ryhmä kannattaa viranomaisten yhteistyön parantamista arvonlisäveropetosten torjumiseksi, vaikka korostamme tietenkin sitä, ettemme halua torjua vain arvonlisäveropetoksia vaan kaikenlaiset petokset. Vuoden 1998 ensimmäisellä puoliskolla havaittiin 250 tapausta, joiden aiheuttama vahinko oli yli 500 miljoonaa euroa.
Voin vain olla yhtä mieltä esittelijän kanssa: rajat ylittäville avunpyynnöille ei tarvita käännöspakkoa, vaan tietosuojadirektiiviin tarvitaan lisää joustavuutta ja byrokratiaa on vähennettävä, jotta se yksinkertaistuu, meidän on rationalisoitava ja lisättävä joustavuutta, jotta asioiden käsittely nopeutuu, jotta pääsemme petoksia tekevien jäljille ja lisäämme turvallisuutta Euroopassa.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, haluan antaa täyden tukeni Kaupin mietinnölle ja siis myös komission ehdotukselle, jota tuetaan Kaupin mietinnössä melkeinpä varauksitta. Me sosialistit tuemme niin ikään varauksitta komission ehdotusta.
Ehdotus koskee kahta erittäin kiinnostavaa asiaa. Ensiksikin se koskee veropetoksia eräällä konkreettisella osa-alueella eli yhteisön sisäisissä ja kolmenvälisissä liiketoimissa alv-alalla. Toiseksi - tämä asia liittyy edelliseen, koska se on väline petosten torjumiseksi - se koskee hallintojen välistä yhteistyötä mainitsemieni petosten selvittämiseksi tai ainakin niiden vähentämiseksi. Esittelijä Kauppi selvitti ehdotuksia täydellisesti aiemmassa puheenvuorossaan, ja olen niistä täysin samaa mieltä.
Haluaisin kuitenkin esittää kaksi täydentävää huomiota, jotka liittyvät nyt käsittelemämme mietinnön sisältöön. Ensimmäinen huomio koskee sitä, että niin sanottu väliaikainen alv-järjestelmä, joka otettiin käyttöön vuonna 1993 yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattamisen yhteydessä, on edelleenkin voimassa; sen piti olla väliaikainen ja sille määrättiin jopa viimeinen voimassaolopäivä, mutta sen voimassaolo on jatkunut, kuten te hyvin tiedätte.
Haluaisin kiinnittää tähän huomiota siksi, että puhumme tänään tästä mietinnöstä ja siinä käsitellyistä petoksista suurelta osin siitä syystä, että meillä on vielä - yhteisön sisäisissä liiketoimissa - väliaikainen alv-järjestelmä, jossa verotetaan tiettyjä liiketoimia määrämaassa ilman sellaista rajavalvontaa, jota sovellettiin ennen yhtenäismarkkinoita voimassa olleessa järjestelmässä.
Jos meillä olisi lopullinen alv-järjestelmä, jollainen yhtenäismarkkinoilla kuuluisi olla, ja jossa verotus tapahtuu alkuperämaassa, emme luultavasti puhuisi tästä kysymyksestä, koska valtaosa petoksista voitaisiin välttää alkuperämaassa. Tämä oli ensimmäinen huomio, jonka halusin esittää mietinnön yhteydessä.
Toinen huomio koskee erästä hyvin tärkeää seikkaa, josta esittelijä Kauppi puhui: komission tätä direktiiviehdotusta varten valitsemaa oikeusperustaa. Mielestäni on syytä ylistää komission tulkintaa perustamissopimuksesta, sillä se katsoo, että tässä tapauksessa sovellettava oikeusperusta on 95 artikla, eli se tulkitsee, että verokysymykset rajoittuvat aineelliseen vero-oikeuteen mutta eivät muodolliseen oikeuteen, kuten - nyt käsittelemämme asian yhteydessä - verohallintoon ja verohallintojen väliseen vastavuoroiseen apuun. Tällöin ei ole varsinaisesti kyse vero-oikeudesta sanan suppeassa merkityksessä, jolloin se kuuluu kansallisille parlamenteille ja edellyttää näin ollen yksimielisyyttä, vaan asiasta, jota on käsiteltävä - kuten nytkin - yhteispäätösmenettelyssä.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi antaa neuvon aikaisempien huomioideni perusteella: olisi toivottavaa, että seuraavassa valmistelukunnassa ja perussopimusten uudistuksessa määriteltäisiin lopullisesti verotusasioiden soveltamisala ja täsmennettäisiin yhdenmukaistamisen soveltamisala. Kaikki verotusasiat eivät toki kuulu yhdenmukaistamisen piiriin; on joitakin asioita, kuten tulovero, joita ei koskaan yhdenmukaisteta täysin, mutta tietyt muut asiat - ajattelen lähinnä yhtiöiden voitosta suoritettavan veron laskentaperustetta - olisi määriteltävä yhdenmukaistamisen piiriin kuuluviksi ja jätettävä yksimielisyyssäännön ulkopuolelle myös siksi, että parlamentille palautettaisiin näkyvä rooli nyt käsittelemämme asian kaltaisissa tärkeissä asioissa.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, ammattimaiset petosten tekijät huijaavat edelleen unionia, ja aivan liian monimutkainen arvonlisäverojärjestelmä valitettavasti suosii sitä.
Osittain vaikeasti ymmärrettävät veromääräyksemme tarjoavat petosten tekijöille suorastaan erinomaiset mahdollisuudet ja edistävät epäsuorasti veropetoksia. Veronmaksumoraalin ja verokertymän parantamiseksi tarvitaan tehokkaan valvonnan ja veroviranomaisten tehokkaan yhteistyön lisäksi kuitenkin perusvaatimuksena myös ymmärrettäviä ja yksinkertaisia tekstejä. Verovelvollinen kieltäytyy erittäin usein maksamasta veroja, jos hän kokee ne epäoikeudenmukaisiksi. Verovelvolliset kokevat käsittämättömät verolait ja niihin perustuvat verorasitukset aina tai automaattisesti epäreiluiksi.
Aivan liian monimutkainen ja asiantuntijoillekin käsittämätön monitahoinen arvonlisäverojärjestelmä on siksi kiireesti uudistettava. Yritysketjun sisäiset myynnit jäsenvaltioiden välillä eivät saa olla verottomia samanaikaisesti kun kansallisista myynneistä on maksettava verot. Yritysketjun saama arvonlisäveron palautus tarjoaa mahdollisuuden veropetokseen ja olisi siksi poistettava.
Tällä toimenpiteellä poistamme petosten tekijöiltä pohjan, yksinkertaistamme järjestelmää ja vältämme tarpeetonta valvontaa ja kiusaa, jotka rasittavat pk-yrityksiämme. Siksi meidän ei pitäisi ensi sijassa ajatella vain sitä, miten voimme parantaa viranomaisten yhteistyötä, vaan myös sitä, miten voimme yksinkertaistaa järjestelmää, joka tarjoaa mahdollisuuden petoksiin. Se olisi oikeansuuntainen toimenpide. Kannatamme silti esittelijä Kaupin mietintöä, koska mekin olemme luonnollisesti sitä mieltä, että yhteistyötä on tehostettava ja Euroopan unionin byrokratiaa vähennettävä.

Doyle
Arvoisa puhemies, olen aivan varma, että nykyiset yhteistyöjärjestelyt alv-alalla esiintyvien petosten kohdalla ovat riittämättömiä kehittyneillä yhtenäismarkkinoilla. Arvonlisäveropetokset maksavat EU:lle ja sen jäsenvaltioille useita satoja miljoonia euroja vuodessa. Vaikka tilanteen korjaamiseksi on viime vuosina toteutettu toimenpiteitä, arvonlisäveropetokset ovat vielä nykyisinkin merkittävä ongelma.
Olen samaa mieltä siitä, että nämä koko ajan yleistyvät petokset voidaan parhaiten torjua jäsenvaltioiden tiiviin hallinnollisen yhteistyön avulla. Sallimalla suorat yhteydet alueellisten toimistojen välillä petostentorjunnasta tulee vähemmän byrokraattista ja tehokkaampaa.
Haluaisin kuitenkin lausua varoituksen sanan siitä, että komission ehdotuksessa pyritään perustamaan toimenpide perustamissopimuksen 95 artiklaan. Kyseisessä 95 artiklassa nimenomaan todetaan, että sitä ei sovelleta veroja koskeviin säännöksiin tai määräyksiin. Komissio on sitä mieltä, että tämä ehdotus koskee pelkästään hallinnollista yhteistyötä ja että se ei suoranaisesti liity veronkantoon tai verotoimenpiteisiin.
Haluaisin sanoa kaikella kunnioituksella, että mielestäni - maani mielestä - nykyistä kantaa ei saisi kuin varkain heikentää. Mielestäni hallinnollisen yhteistyön pysyvälle komitealle - joka on nykyinen hallintokomitea verotuksen alalla - ei pitäisi antaa enempää tällaisia tehtäviä. Tämä on kaiken pahan alku ja juuri. Ehdotus koskee jäsenvaltioiden käyttämiä verotuksen välineitä, ja se olisi ilman muuta hyväksyttävä, mutta se olisi hyväksyttävä käyttämällä asianmukaista oikeusperustaa eli 93 artiklaa, jossa määrätään yksimielisyydestä neuvoston äänestyksissä. Asetus, joka tällä ehdotuksella halutaan korvata, perustuu 93 artiklaan, johon siis myös tämän ehdotuksen pitäisi perustua.
Esittelijä Kauppi on viitannut oikeusperustaan liittyviin ongelmiin mietinnön perusteluissa. Aiemmin, kun oikeusperusta on aiheuttanut ristiriitoja, neuvosto on aina torjunut komission näkemyksen ja vaihtanut oikeusperustaksi 93 tai 94 artiklan. Kuten kollegani totesi, viimeksi neuvosto toimi tällä tavoin keskinäistä avunantoa saatavien perinnässä koskevan direktiiviehdotuksen yhteydessä. Komissio on kuitenkin päättänyt haastaa neuvoston Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen tämän asian vuoksi, ja Irlanti puoltaa asiassa neuvostoa.
Vaikka suhtaudun myönteisesti ehdotuksen varsinaisiin tavoitteisiin, mainitsemistani oikeusperustaan liittyvistä syistä minä ja irlantilaiset kollegani äänestämme mietintöä vastaan.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, sanonta kuuluu, että on kohteliasta kiittää, joten haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla komission jäsen Bolkesteinia siitä, miten taitavasti hän onnistui tänä aamuna ratkaisemaan konfliktin, joka on jo kauan hiertänyt parlamentin, neuvoston ja komission välejä ja joka on estänyt meitä etenemästä kohti rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoita.
Haluan onnitella myös esittelijä Kauppia hänen mietinnöstään, joka on saanut - kuten täällä on todettu - parlamentin poliittisten ryhmien enemmistön tuen.
Haluaisin tehdä pari täsmällistä huomiota. Äskettäin pidetyssä tilaisuudessa, jossa valmisteltiin rahapoliittista vuoropuhelua pääjohtaja Duisenbergin kanssa, saimme raportin, jossa osoitettiin, että euron käyttöönotto korostaa entisestään Euroopan eri maiden välisiä hintaeroja muun muassa verotuksen erojen takia. Tämä edellyttäisi alv:n yhdenmukaistamista ja arvonlisäveroa alkuperämaassa, kuten jäsen Pérez Royo on todennut, mutta ennen sitä on selvää, että hintaerot ovat omiaan kannustamaan petoksiin.
Tästä syystä enemmän Eurooppaa, toisin sanoen keskitetty yhteistyö Euroopan unionissa, on aina hyvä asia. Olen ollut rahoitustarkastaja ja tiedän, missä määrin asioita hankaloittaa, että on käännyttävä ylempien hallintoelinten puoleen. Muotoseikat on poistettava. En pidä kääntämistä tarpeellisena: kenenkään mieleen ei juolahtaisi pyytää käännöstä tiedoista, joiden avulla Viiltäjä-Jack voitaisiin pidättää, enkä näe mitään syytä, miksi meidän olisi toimittava toisin verotusasioissa.
Olen oikeusperustasta eri mieltä edellisen puheenvuoron käyttäneen henkilön kanssa, mutta olen samaa mieltä jäsen Pérez Royon kanssa, koska aineellisen oikeuden (joka koskee verotussuhteen olennaisia osia) ja muodollisen oikeuden (jolla taataan näiden velvollisuuksien täyttäminen) välinen ero on selvä. Jos aineelliseen oikeuteen liittyvien säännösten oikeusperusta on 93 artikla ja näin ollen yksimielisyys, muodolliseen oikeuteen, hallinto-oikeuteen, soveltamisoikeuteen liittyvien säännösten oikeusperusta on 95 artikla, koska näin emme tarvitse yksimielisyyttä ja voimme myös - kuten olemme tänä aamuna nähneet rahoituspalvelujen osalta - edetä kohti sitä, mitä puheenjohtajavaltio Espanja tarkoittaa sanomalla enemmän Eurooppaa.

Bolkestein
. (EN) Haluaisin aloittaa sanomalla, että olen erittäin iloinen voidessani keskustella tänään parlamentin kanssa ehdotuksesta asetukseksi, joka koskee jäsenvaltioiden hallinnollisen yhteistyön lujittamista arvonlisäverojen valvonnan tehostamiseksi.
Kiitän lämpimästi esittelijä Kauppia hänen mietinnöstään. Mietintö on erittäin rakentava. Voin vain yhtyä jäsen Karasin sanoihin, kun tämä viittasi esittelijä Kauppiin "nuorena ja tehokkaana kolleganaan". Esittelijä Kauppi ei ole minun kollegani, mutta haluaisin yhtyä jäsen Karasin kunnioittaviin sanoihin.
Esittelijä Kauppi puhui parlamentin muiden jäsenten tavoin ehdotuksen oikeusperustasta. Ehdotus koskee hallinnollista yhteistyötä. Se ei koske arvonlisäverojärjestelmän muuttamista. Toivoisin, että komissio pystyisi siihen. Olemme halunneet tehdä niin jo monta vuotta, mutta emme ole pystyneet siihen. Ehdotus koskee siis hallinnollista yhteistyötä. Sillä ei pyritä millään tavoin muuttamaan veronmaksajien velvoitteita eikä lainsäädännön soveltamista koskevia sääntöjä, vaan sillä pyritään pikemminkin mukauttamaan hallinnollinen yhteistyö sisämarkkinoiden haasteisiin. Tästä syystä komission ehdotuksen oikeusperustana on perustamissopimuksen 95 artikla. Ottaessaan oikeusperustaksi kyseisen artiklan komissio toimii johdonmukaisesti asetusta N:o 218/92 koskeneen ehdotuksensa ja saatavien perinnästä annetun direktiivin muuttamista koskeneen ehdotuksensa kanssa. Komissio on oikeassa valitessaan ehdotuksen perustaksi 95 artiklan. Kuten jäsen García-Margallo y Marfil sanoi varsin selvästi, parlamentti saa sen nojalla yhteispäätösvaltuudet, ja sitähän monet parlamentin jäsenet haluavat. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää jäsen García-Margallo y Marfilia niistä ystävällisistä sanoista, jotka hän lausui minulle. Sanon vielä, että komissio on erittäin mielissään siitä, että olemme ratkaisseet niin sanottuun Lamfalussyn raporttiin liittyvän asian ja että voimme nyt jatkaa työtä.
Palaan itse asiaan ja totean, että komission mielestä ehdotus on tärkeä osa uutta arvonlisäverostrategiaa, jossa pyritään parantamaan arvonlisäverojärjestelmän toimintaa sisämarkkinoilla. Se on myös vastaus neuvoston vaatimukseen siitä, että komissio tekisi ehdotuksia arvonlisäveropetosten torjumiseksi.
Järjestelmällisillä arvonlisäveropetoksilla on nykyisin vakava vaikutus yhteisön sisäisiin markkinoihin, sillä ammattimaiset petostentekijät käyttävät väärin arvonlisäverojärjestelmän vapautusmekanismia. Tällaisiin petoksiin puuttuminen edellyttää nopeaa ja tehokasta yhteistyötä jäsenvaltioiden verohallintojen välillä. Nykyinen lainsäädäntökehys on kuitenkin liian heikko todella tehokkaaseen yhteistyöhön etenkin siksi, että se on epämääräinen ja tarpeettoman keskusjohtoinen, eikä tietojenvaihto ole tarpeeksi laajaa. Lisäksi yhteistyötä hankaloittaa se, että tällä alalla on olemassa kaksi säädöstä, joiden soveltamisalat ja säännöt ovat erilaisia.
Tässä ehdotuksessa luodaan yksi ainoa lainsäädäntökehys, johon sulautetaan arvonlisäverojen osalta asetus ja direktiivi, sekä muutetaan nykyisiä järjestelyjä kolmella tavalla: ensiksi ehdotuksessa vahvistetaan selkeät ja sitovat säännöt jäsenvaltioiden hallinnolliselle yhteistyölle, esimerkiksi ulkomaisten virkamiesten osallistumiselle valvontaan tai monenvälisten tarkastusten järjestämiselle; toiseksi ehdotuksessa siirretään yhteistyötä alemmille tasoille ja mahdollistetaan entistä suoremmat yhteydet jäsenvaltioiden verotarkastajien välillä. Myös esittelijä Kauppi otti esille tämän seikan. Hän sanoi, että kun - esimerkiksi - ranskalaiset ja espanjalaiset tarkastajat haluavat olla yhteydessä toisiinsa raja-alueella, viestin on tällä hetkellä kuljettava Madridin ja Pariisin kautta. On ilmeistä, että suora yhteys tarkastushenkilöstön välillä nopeuttaa ja tehostaa yhteistyötä. Kolmanneksi ehdotuksella pyritään lisäämään verohallintojen välistä tietojenvaihtoa, jotta petoksia voitaisiin torjua nykyistä tehokkaammin.
Olen erittäin iloinen siitä, että ehdotus on tänä iltana saanut kaikkien puhujien tuen lukuun ottamatta jäsen Doylea, jota en voi enää taivuttaa ehdotuksen puolelle, sillä hän ei ole enää paikalla. Komissio on erittäin iloinen tästä tuesta. Haluaisin näin ollen kiittää erityisesti esittelijä Kauppia hänen myönteisestä panoksestaan.
Kun otetaan kuitenkin huomioon, että ehdotusta tarkastellaan vielä neuvostossa ja että komissio haluaa käsitellä asian joutuisasti, asianmukaisin toimintatapa olisi mielestäni nyt sellainen, että komissio ei hyväksy muodollisesti parlamentin esittämiä tarkistuksia vaan että se pyrkii ottamaan ne mahdollisimman suuressa määrin huomioon neuvostossa käytävissä neuvotteluissa.
Pelkään kuitenkin, ettei joitakin tarkistuksia voida ottaa täysimääräisesti huomioon.
Haluaisin korostaa erityisesti kysymyksestä, joka koskee sähköisessä muodossa tiedottamista, että suurta osaa asetuksen piiriin kuuluvista tiedoista ei ole saatavilla sähköisessä muodossa ja että niitä ei siis käytännössä voida vaihtaa sähköisessä muodossa.
Käännösten osalta olen samaa mieltä perustelusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi kaikin keinoin pyrittävä luopumaan vaatimasta tällaista käännöstä. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että järjestelyt, joiden mukaisesti jäsenvaltioiden olisi luovuttava vaatimasta käännöksiä, olisi määritettävä kaikkia jäsenvaltioita sitovassa täytäntöönpanoasetuksessa eikä erikseen kussakin jäsenvaltiossa.
Lopuksi komissio on tietosuojasta sitä mieltä, että jos direktiiviä 95/46/EY sovelletaan täysimääräisesti, petostentekijät tietäisivät, että heitä epäillään, jolloin olisi odotettavissa, että he siirtävät petollisen toimintansa muualle ja hävittävät todisteet petoksista. Tämä hankaloittaisi vakavasti arvonlisäveropetosten torjuntaa.
Uskon itse siihen, että Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio pääsevät sopimukseen näistä kysymyksistä. Neuvosto on jo ryhtynyt käsittelemään ehdotusta yksityiskohtaisesti. Se tekee parhaansa päästäkseen sopimukseen mahdollisimman pian, ja me edistymme hyvin. Tukenne ehdotukselle on kuitenkin tärkeää tämän erittäin toivotun lopputuloksen aikaansaamiseksi. Suosittelisin näin ollen erittäin lämpimästi, että parlamentti hyväksyisi ehdotuksen. Kiitän parlamenttia sen erittäin rakentavasta panoksesta.

Puhemies
 Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä.
Keskustelu on päättynyt.
Jäsen Kaupin mietinnöstä äänestetään huomenna klo 12.00.

Euroopan unionissa myönnetyt valtiontuet
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Rapkayn laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0002/2002) komission yhdeksännestä yleiskatsauksesta Euroopan unionissa myönnetyistä valtiontuista.

Rapkay
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, maailma - tai sanokaamme mieluummin Eurooppa on taas tänään seurannut teitä, vastuualuettanne, vaikka kyseessä olivat tosin toiset asiakirjat kuin meillä nyt. Tämä ei vaikuta olevan niin mielenkiintoista. Sain joka tapauksessa juuri tietää, että saan puhua kahdeksan minuuttia, koska ryhmäni ei ole ollut erityisen kiinnostunut puhumisesta. Näen kuitenkin kollega Evansin, kollega Riis-Jørgensenin, ja me voimme taas toistaa sen, minkä teimme jo valiokunnassakin, nimittäin ilmaista kantamme tästä asiasta. No niin, leikki sikseen ...
Yhteisenä tavoitteenammehan on - kunnianhimoinen tavoite -, että Euroopan unionista tulee kymmenessä vuodessa maailman kilpailukykyisin alue. Jos Euroopan unioni aikoo olla maailman kilpailukykyisin alue, se tarkoittaa sitä, että yritysten on oltava maailman kilpailukykyisimpiä yrityksiä. Se tarkoittaa myös sitä, että Euroopan unionissa on oltava kilpailumyönteinen ja kilpailukykyinen toimintaympäristö. Siksi meidän tehtävänämme on oltava yrityksille annettavien valtiontukien vähentäminen mahdollisimman alhaiselle tasolle, ja lisäksi tehtävänämme on oltava - jos tukea on myönnettävä - tuen suuntaaminen horisontaalisiin tavoitteisiin.
Valtion tuen vähentäminen vuosina 19971999 on siksi myönteistä - ja siitä on nyt kyse, komission yhdeksännen yleiskatsauksen käsittelemästä ajanjaksosta. Komission on tietysti edelleen hoidettava roolinsa kilpailua vääristävien tukien valvojana.
Toisaalta tukipolitiikkaa ei pitäisi tarkastella eikä harjoittaa vain ideologiselta kannalta. Monet parlamentissa tekevät toisinaan niin, ja esitän siitä myöhemmin esimerkinkin. Varmaa on halutaan sitä sitten tai ei: tuet ovat valtion politiikan väline, koska niiden avulla ohjaus voi tapahtua kannustimin markkinaehtojen mukaisesti ja koska näin voidaan välttää käskyjen tai kieltojen antaminen. Aina niin ei voi tehdä. Joskus on järkevämpää saada aikaan jotain järjestysoikeuden avulla, mutta joskus on varmasti järkevää saada jotain aikaan - markkinaehtojen mukaisella - ohjauksella.
Tuet ovat poliittisten toimintavälineiden tärkeä osa, koska niillä voidaan korjata markkinahäiriöitä ja saada pienennettyä hyvinvointieroja Euroopan unionin eri alueiden välillä. Sekin, mitä me annamme unionin alue- ja rakennepolitiikassa, on tukea, vaikkakaan ei valtiontukea, josta me nyt aiomme keskustella, ja se muodostaa poliittisen toimintavälineen pk-yritysten tukemisessa ja ympäristönsuojelussa, tutkimuksessa ja kehittämisessä.
Arvoisa komission jäsen, olen erittäin iloinen siitä, että teillä ja komissiolla on valtiontukirekisterin lisäksi, joka on jo ollut olemassa, nyt lisäksi tulostaulu. Se on ollut parlamentin yhteinen vaatimus. Tulostaulusta, joka on alkuvaiheessa, voi mielestäni kehittyä väline, jonka avulla voidaan havaita kehityssuuntia ja arvioida tukia laadullisin perustein, jotka juuri mainitsinkin.
Sitä minä arvostan. Valtiontukia ei pidä arvioida vain määrällisesti, vaan myös laadulliset perusteet ja tavoitteet on otettava huomioon. Kuten sanoin, mainitsinkin ne jo. Ne oikeuttavat joskus ajallisesti rajalliset ohjaustoimet, ja joskus tukien avulla voidaan jopa poistaa markkinoiden vääristymiä keskipitkällä aikavälillä.
Minusta komissio on edistyksellisempi ja avoimempi - kollega Evans, kollega Riis-Jørgensen, sallikaa minun sanoa tämä kuin parlamentin nykyinen konservatiivis-liberaali enemmistö.
Totean, että tuet torjutaan aina tärkeilevästi julkisissa keskusteluissa. Ne ovat kaikki aivan järjettömiä. Kun asiaa kysytään ammattipoliitikoilta, he näkevät asian jo joissakin suhteissa aivan erilaisena. Konkreettisessa tapauksessa he eivät halua edes kuulla mitään tuollaisesta yleisesti järjettömäksi leimaamisesta.
Esitän teille esimerkin, jonka mainitsin aiemmin: komissio on ilahduttavasti tutkinut jo jonkin aikaa, kuinka paljon yritysverotuksessa myönnetään luvattomin keinoin haettuja tukia. Komissio tekee sen omasta aloitteestaan, koska se on aivan oikein, mutta komissio tekee niin senkin vuoksi, että siltä on vaadittu sitä. Olen laatinut valiokunnassa mietintöluonnokseeni kohdan, jota komissio on jopa tukenut jatkuvasti ja jota se aikoo edelleen tukea. Valiokunnan enemmistö poisti kohdan äänestyksessä.
Annan teille huomenna mahdollisuuden korjata virheen. Ryhmäni esittää tätä kohtaa sekä muutamia muita kohtia koskevia tarkistuksia. Muistakaa, että tämä on yhteistä politiikkaa, josta olemme sopineet. Huomenna voitte siis korjata valiokunnassa tekemänne virheen, tai sitten teidän on osoitettava julkisesti, että ette oikeastaan olekaan tukipolitiikasta tätä mieltä. Siinä on teille hieman mietittävää.
Lopuksi haluan sanoa, että liika komission kiittäminenkään ei ole hyväksi. Aiomme hieman rajoittaa sitä. Arvoisa komission jäsen, haluankin heti viitata yhteen kohtaan, josta puhuin kerran, pari jo valiokunnassakin. Sekin liittyy laadullisiin perusteisiin, laadulliseen arviointiin ja määrien arviointiin. Voidaan perustellusti todeta, että yhdellä alalla aluetuet, joita jäsenvaltioissa annetaan, muodostavat hyvin suuren osan kokonaistuesta, reilusti yli puolet, 56 prosenttia tai enemmänkin, jos oikein muistan. Siitä voi päätellä, että tukia voidaan parhaimmin ja nopeimmin vähentää tällä alalla. Tämä on kuitenkin hieman summittainen tarkastelutapa, ja suosittelisinkin, että ensin mietittäisiin hieman sitä, olisiko juuri aluetukien kohdalla otettava määrätietoisemmin huomioon laadulliset perusteet. Jos voisimme ensi vuonna keskustella siitä, olisimme edistyneet jo hieman.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, haluaisin kiistää osan esittelijä Rapkayn väitteistä. Ensiksikin meillä talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenillä on paljon enemmän yhteistä kuin joidenkin hänen juuri esittämiensä väitteiden perusteella luulisi. Näemme sen käsittelemästämme mietinnöstä. Mietinnössä on 22 kohtaa. Esittelijä Rapkayn mietintöön tehtiin merkittäviä tarkistuksia vain kuudessa asiassa. Meidän on käsiteltävä huomenna kuutta tarkistusta.
Haluaisin tarkastella meitä yhdistäviä tekijöitä. En todellakaan ole sitä mieltä, että valtiontuet olisivat paholaisen tekosia. Esittelijä Rapkayn retoriikka meni tässä tavallaan liiallisuuksiin. Me kumpikin itse asiassa uskomme kilpailukykyiseen Eurooppaan. Me kannatamme kilpailun edistämistä taloudessamme. Rapkayn erinomainen mietintö - jota tuen huomenna sen nykyisessä muodossa - on johdonmukainen mietintö, joka perustuu valiokunnan viime vuonna laatimaan mietintöön. Välillämme on toki joitakin painotuseroja. Meillä kaikilla ei ole samaa poliittista katsantokantaa. Talousasioiden valiokunnan näkemykset ovat kuitenkin keskeisellä sijalla Rapkayn mietinnössä, mistä onnittelen esittelijää.
Minä todellakin uskon valtiontukien kurinalaiseen soveltamiseen. Onnittelen komission jäsen Montia hänen tässä asiassa omaksumastaan kannasta. Se edustaa suurelta osin talousasioiden valiokunnan kantaa. Valiokuntamme on sitoutunut edistämään Lissabonin prosessia. Kilpailukykyisen Euroopan rakentamisen on oltava osa sitä, joten on tärkeää valvoa valtiontukia asianmukaisesti.
Osana tätä on avoimuus, jota edustaa valtiontukien tulostaulu, jota esittelijä Rapkay on innokkaasti puoltanut. Hän on toistuvasti ottanut asian esille. Olemme iloisia, että komission jäsen Monti on edistynyt tällä alalla. Tulostaulun kehittämisessä on vielä tehtävää. En ole aivan varma, että kilpailun PO olisi kärjessä, jos ajatellaan sen verkkosivuston helppokäyttöisyyttä. Olen täysin vakuuttunut, että lisää edistymistä saadaan aikaan. Yritin äskettäin löytää Internetistä tietoja lähestyvästä kilpailupäivästä. Kyseinen verkkosivusto ei ollut kovinkaan helppokäyttöinen.
Haluaisin mainita terästeollisuudelle myönnettävää tukea koskevat yhteisön säännöt. Olen toistuvasti sanonut komission jäsen Montille, että teollisuudessa toivotaan apua tässä asiassa. Haluamme, että nykyinen järjestelmä säilyy jossakin muodossa. Toivon, että komission jäsen Monti on asiaa harkittuaan sitä mieltä, että Amerikan yhdysvaltoihin liittyneiden vaikeuksien vuoksi hän voisi tukea sitä.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Rapkay sanoi, voimme puhua toisillemme tavalliseen tapaan nyt, kun keskustelemme asiasta "perhepiirissä". Ensiksi haluaisin vielä kerran kiittää komission jäsen Montia niistä merkittävistä toimista, joita hän on tehnyt tämän asian parissa, ja haluaisin esittää suurkiitokset myös esittelijä Rapkaylle. Emme ole aina yksimielisiä asioista, mutta olen erittäin iloinen mietinnöstä, vaikka se sisältääkin joitakin asioita, joista meidän on keskusteltava huomista äänestystä ajatellen.
Haluaisin seuraavaksi kommentoida muutamaa konkreettista asiaa. Ensiksikin haluaisin kommentoida asiaa, jonka parissa olen tehnyt henkilökohtaisesti melko paljon työtä. Kyse on komission ehdotuksesta, joka koskee telakkatukipakettia. Parlamentti keskusteli asiasta viime syksynä. Vastustin kovasti ehdotettua telakkatukea, ja sen vuoksi haluaisinkin kysyä komissiolta, mikä on asian tilanne nykyään. Saatoin iloisena todeta, että neuvoston teollisuusministerien kokouksessa joulukuun alussa ei onnistuttu saamaan tarvittavaa enemmistöä, jotta komission ehdotus olisi voitu hyväksyä. Komissio ei halunnut heti muuttaa ehdotustaan, joka perustui niihin tuloksiin, joihin oltiin päädytty niin kutsutussa TBR-kertomuksessa, jonka komissio laatii puolivuosittain. Olen tietenkin huolissani siitä, että komission seuraava TBR-kertomus todistaa kätevästi sen, että meidän pitäisi tukea useampia alustyyppejä kuin vain niitä, jotka mainittiin komission alkuperäisessä ehdotuksessa. Haluaisin sen vuoksi pyytää komission jäsen Montia vastaamaan seuraavaan kysymykseen: onko komissio laatimassa uutta TBR-kertomusta, ja jos on, voisiko komission jäsen kertoa, mitkä ovat kertomuksen johtopäätökset?
Parlamentti äänestää huomenna ehdotuksesta, josta emme ole ehtineet keskustelemaan ennen äänestystä. Komission jäsen Monti, ehdotus tuskin kuuluu toimivaltanne piiriin, koska kyse on siitä, että lentoyhtiöt ovat poikkeuksellisesti saaneet luvan säilyttää entiset saapumis- ja lähtöajat niillä lentoasemilla, joita ne eivät ole käyttäneet niin paljon kuin aikojen säilyttäminen normaalisääntöjen mukaan edellyttäisi. Laadimme siis erikoislainsäädännön, jonka yritämme saada hyväksytyksi mahdollisimman pian ja joka merkitsisi tietenkin sitä, että pienehköt yritykset, jotka haluavat päästä markkinoille kilpailukykyisillä hinnoilla, eivät saa lupaa tarjota tätä palvelua meille kuluttajille, vaan me joudumme sen sijasta tyytymään sellaisiin yrityksiin, jotka eivät tarjoa palvelua tai - jos ne niin tekevät - ne tarjoavat palvelun liian kalliilla hinnalla. Komission jäsen Monti, tässä tapauksessahan kyse on todellisuudessa myös valtiontuesta, koska se suosii hyvin paljon vanhoja kansallisia monopoliyrityksiä. Pidän tätä esimerkkinä siitä, että kauniit sanamme valtiontuen leikkaamisesta eivät johda tarpeeksi laajoihin konkreettisiin ja kouraantuntuviin toimiin. Komission jäsen Monti, kysynkin teiltä sen vuoksi seuraavaa: kuinka tämä ehdotus tukee toivettamme, jonka mukaan valtiontukea on leikattava ja jonka mukaan meidän on luotava meille kaikille yhtäläinen ja reilu kilpailutilanne?

Kauppi
Arvoisa puhemies, kunnioitettu komission jäsen, on helppo yhtyä niihin kiitoksen sanoihin, joita sekä komission jäsen Montille että herra Rapkaylle esittelijänä on suotu. Laajat, usein lyhytnäköisistä poliittista syistä myönnetyt valtion tuet ovat jo pitkään rasittaneet eurooppalaisen veronmaksajan kukkaroa sekä hidastaneet jäsenvaltioidemme talousrakenteiden tervehdyttämistä. Vaikka jäsenvaltioiden myöntämä valtiontuki saattaa olla oikeutettua etenkin poikkeusolosuhteissa, suorat tuet ja erilaiset verohelpotukset vääristävät kilpailua ja ovat ristiriidassa yhteismarkkinoiden kanssa. Siksi valtiontuen vähentäminen ja tehokas valvominen vahvistavat osaltaan eurooppalaisen talouden kilpailukykyä ja edistävät siten talouskasvua ja työpaikkojen luomista. Jäsenvaltiot uusivatkin Tukholman Eurooppa-neuvostossa sitoumuksensa vähentää valtiontukia suhteessa bruttokansantuotteeseen. Myönnettäviä valtiontukia luvattiin myös ohjata horisontaalisiin, koko unionia hyödyttäviin tavoitteisiin. Tästä sitoumuksesta on pidettävä kiinni.
Nyt käsittelemämme yleiskatsauksen mukaan valtiontukia on kyetty vähentämään vuosina 1997- 1999. Tähän mennessä saavutettuihin edistysaskeliin ei kuitenkaan tule tyytyä. Olemme parlamentissa yhä uudelleen vaatineet toimia, joilla taataan tämän alan suurempi avoimuus. Jäsenvaltioissa ei ole vieläkään yhteisön tasolla tapahtuvaa valtiontahon valvontaan verrattavaa valvontavälinettä. Valtiontukea koskevat tiedot annetaan edelleenkin vain kokonaissummina. Tarkan analyysin mahdollistamiseksi tarvitsemme yksityiskohtaisempia tietoja tuen käyttötarkoituksista ja tukea saavista aloista ja yrityksistä.
Kuten monet kollegat ennen minua, myös minä pidän hyvin myönteisenä komission ilmoitusta valtiontukien rekisteröinnistä ja tulostaulujen käyttöönotosta. Kehotan komissiota myös jatkamaan aikaisempaa unionin talous- ja tuotantorakenteita tervehdyttävää linjaa erityisesti alakohtaisen ja tapauskohtaisen valtiontuen osalta. Tässä suhteessa yhdynkin täysin kollega Riis-Jørgensenin sanoihin telakkateollisuuden osalta, joka on myös Suomen eli kotimaani näkökulmasta keskeinen ala. Siinä on neuvostossa tapahtunut hyvää kehitystä viime aikoina.
Euroopan kehittäminen maailman kilpailukykyisimmäksi talousalueeksi edellyttää luopumista menneiden päivien tavoista. Selvää on kuitenkin, ettei pysyviä ja uusia työpaikkoja luoda ylläpitämällä lahoja rakenteita.

Monti
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää talous- ja raha-asioiden valiokuntaa ja etenkin jäsen Rapkayta, joka esitteli tämän erinomaisen päätöslauselmaesityksen.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että tämä mietintö takaa, että valiokunta antaa tukensa valtiontukien tiukalle valvontapolitiikalle.
Kuunnellessani tuota lyhyttä mutta mielenkiintoista keskustelua olin huomaavinani laajaa yksimielisyyttä, kuten tuotiin esiin myös eri puolueryhmissä täällä parlamentissa. Olin huomaavinani myös, että asiaan ei suhtauduttu ideologiselta pohjalta, ja katsonkin, että mitä enemmän onnistumme kehittämään kognitiivisia välineitä, sitä suuremmat mahdollisuudet meillä on perustella näkökohtiamme muillakin kuin pelkästään ideologisilla syillä ja kyetä siten arvioimaan valtiontukia määrällisten näkökohtien ohella myös laadullisten näkökohtien perusteella.
Olen iloinen voidessani todeta, että valiokunta kehottaa jäsenvaltioita kunnioittamaan Tukholman Eurooppa-neuvostossa asetettua tehtävää - johon myös jäsen Kauppi hetki sitten viittasi - vähentää valtiontukien prosentuaalista osaa BKT:stä.
Viime vuosien myönteisestä kehityksestä huolimatta myös minä olen sitä mieltä, että tukien lisävähennykset jäsenvaltioissa ovat mahdollisia. Olen pääosin samaa mieltä siitä, että aluepolitiikan ja kilpailupolitiikan välistä yhteyttä on tarkistettava huolellisesti uudelleen vuoden 2006 jälkeen.
Yhdyn myös päätöslauselmaesityksessä esitettyyn huoleen aluepolitiikan jälleenkansallistamisesta, kun taloudellisesti heikompien jäsenvaltioiden riveistä alkaa kuulua mielipiteitä siitä, että rakennerahastojen menojen vähentämistä olisi tasoitettava suhtautumalla nykyistä myönteisemmin kansallisiin tukiin. Tällainen suuntaus olisi minusta kovin huolestuttava.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että valiokunnassa ja Rapkayn mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti niihin kahteen välineeseen, jotka eivät kuitenkaan ole vielä niin käyttäjäystävällisiä (user friendly) kuin toivoisimme, ja me puolestamme pyrimme jatkuvasti parantamaan valtiontukien tulostaulua ja tätä nykyä Internetissä saatavilla olevaa valtiontukirekisteriä. Minun ei nyt tarvitse kertoa, mistä kahdesta välineestä on kyse, koska tunnette ne hyvin, ja tulostaulun avulla on jo nyt mahdollista jakaa hyödyllistä tietoa jäsenvaltioiden kanssa toimivien Internet-yhteyksien ansiosta ja toisesta versiosta lähtien myös Euroopan parlamentin kanssa.
Lisäksi valtiontukirekisteri sisältää tulostaulun, jossa on selkeästi esitettyjä yksityiskohtaisia tietoja kustakin tukitapauksesta sekä maininta siitä, mistä alasta tai yrityksestä on kyse.
Muistuttaisin parlamentille terästeollisuudesta, että komissio on jo ilmaissut, että tälle alalle myönnettäviä valtiontukia koskevat tiukat säännöt halutaan säilyttää EHTY:n perustamissopimuksen päätyttyä. Myös Euroopan parlamentti, jäsenvaltiot, EHTY:n neuvoa-antava komitea sekä teräsyhtiöt ja niiden järjestöt ovat pyytäneet terästeollisuuden valtiontukia koskevia tiukkoja sääntöjä. Komissio katsoo, että tämä tavoite voidaan saavuttaa keskittymällä sellaisiin valtiontukiin, jotka ovat aiempien kokemusten perusteella ja terästeollisuuden ominaispiirteiden takia vääristäneet kaikkein eniten alan kilpailua. Tässä on kyse investointituista sekä pelastus- ja rakenneuudistustuesta.
Komission aikomuksena on jatkaa tällaisten tukien nykyistä kieltoa EHTY:n perustamissopimuksen päätyttyä 23. heinäkuuta 2002, ja asiasta aiotaan keskustella komissiossa erittäin pian.
Jäsen Riis-Jørgensen mainitsi laivanrakennuksen, enkä ole kovinkaan hämmästynyt kiinnostuksestanne tähän asiaan. Tiedätte hyvin, mitä teollisuusasioiden neuvosto päätti tai jätti päättämättä joulukuussa. Kertomusta ollaan todellakin laatimassa tilanteesta eräällä toisella markkinasegmentillä, josta on käynnistetty menettely. Minulla ei ole asiasta mitään uutta kerrottavaa.
Haluaisin huomauttaa lentoyhtiöistä vain, että komissio on päättänyt syyskuun 11. päivän tapahtumista, että ne olivat todellakin poikkeuksellisia perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan b alakohdan tarkoittamassa merkityksessä. Näin ollen valtiontukia voidaan hyväksyä - vaikka komissio on soveltanut niitä erittäin tiukasti, varovaisesti ja täsmällisesti, kuten tiedätte - niiden vahinkojen korvaamiseksi, jotka aiheutuivat neljänä syyskuun 11. päivän jälkeisenä päivänä Yhdysvaltojen ilmatilan sulkemisen takia, sekä toimenpiteitä, joilla katetaan lentoliikenteen ylimääräiset vakuutuskustannukset kuukauden ajalta tai tarvittaessa vuoden loppuun asti.
Haluaisin lopuksi vielä kerran korostaa, miten kiitollinen komissio on parlamentin kiinnostuksesta valtiontukipolitiikkaan. Se rohkaisee meitä toimimaan entistäkin tehokkaammin tässä arkaluonteisessa ja tärkeässä asiassa.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, ne eivät päässeet lentämään neljään päivään syyskuun 11. päivän jälkeen, ja nyt ne haluavat monopolin yli vuoden ajaksi. Kaikesta voidaan syyttää syyskuun 11. päivää. Antakaa meille vapaa talous.

Monti
. (EN) Käsittääkseni jäsen Riis-Jørgensen sanoi "ne haluavat". Tietääkseni tämä ei ole komission kanta tai päätös, vaikka kollegani de Palacio on näistä asioista vastaava komission jäsen.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

BSE:n seuranta
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Olssonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0467/2001) BSE-kriisin seurannasta kansanterveyden ja elintarviketurvallisuuden näkökulmasta
[2000/2321(INI)].

Olsson
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä kaikkia, jotka ovat auttaneet tämän mietinnön tekemisessä, muiden puolueryhmien kollegoita, erityisesti jäsen Roth-Behrendtiä, joka oli aikaisemmin BSE-tautia käsittelevän väliaikaisen tutkintavaliokunnan puheenjohtaja, sekä komissiota ja Dublinin elintarvike- ja eläinlääkintävirastoa.
Globalisaatio etenee jokaisena päivänä. Rajat ylittävän kaupankäynnin lisääntyminen on myönteistä. Tarvitsemme tavaroiden vapaata liikkumista Euroopan unionin sisällä ja tavaroiden yhä vapaampaa liikkumista maailmassa. On kuitenkin tärkeää, ettei tämä johda yhä vapaampaan tartunta-aineen leviämiseen. Hullun lehmän taudin ollessa kyseessä tuntuu siltä, että Euroopan unioni ei mennyt tyvestä puuhun, kun se perusti vapaat markkinat. Ensiksi loimme vapaat markkinat, ja sitten vasta aloimme tutkia, ovatko säännöt riittäviä vapaille markkinoille.
Viime vuosina on toteutettu lukuisia ilahduttavia toimenpiteitä. Olemme esimerkiksi luoneet eurooppalaisen elintarvikeviranomaisen. Lisäksi on elintarvikelainsäädäntöä tarkastettu, ja kun kaikki lait ovat tulleet voimaan, lainsäädäntötilanne on hyvä. Kokemukset kuitenkin pelottavat! Vilkaisu taaksepäin osoittaa, että monissa jäsenvaltioissa lainsäädäntöä on noudatettu huonosti. Nykyisen tilanteen syinä ovat siis sekä lainsäädännön puute että lainsäädännön puutteellinen noudattaminen. Nyt on erittäin tärkeää korjata tämä asiaintila ja parantaa lainsäädännön noudattamista.
Jos tarkastelemme näiden sairauksien välistä yhteyttä, voimme todeta, että scrapie, joka on vanhin TSE-tauti, havaittiin jo useita satoja vuosia sitten, kun taas nautaeläimiä koskeva BSE havaittiin vasta 1986. Olemme ilmeisesti vaiheessa, jossa tapahtuu paljon. Elämä ei ole pysähtynyt eivät myöskään sen negatiiviset puolet. Meidän on siksi oltava valmistautuneita siihen, että koko ajan eteen voi tulla uusia ongelmia.
Syksyllä oltiin huolissaan siitä, että BSE voi myös tarttua lampaisiin. Tämä on oletettavasti taustana sille, että mietintöön on sisällytetty 11 kohta, joka koskee lampaiden tarkastamista. Mielestäni tämä kohta on väärin, ja kehotan jäseniä olemaan äänestämättä sen puolesta. Tutkimuksessa, joka piti tehdä lampaille, ei nimittäin ollutkaan kyseessä lampaiden aivot, vaan todennäköisesti lehmien aivot. Myös tiedemiehet tekevät melko paljon virheitä.
BSE:n ongelmana on, että tauti leviää toiseen lajiin. Se tarkoittaa, että on olemassa vaara, että myös ihminen voi saada tartunnan; tiedämme Creutzfeldt-Jakobin taudin olevan suuri huoli tässä yhteydessä.
Haluaisin korostaa joitakin niistä toimista, joita mietinnössä ehdotetaan tulevaisuutta varten. Ensiksi haluaisin todeta, että märehtijöille ei eettisistä syistä koskaan tule syöttää lihajauhoa. Ne eivät ole luonnostaan lihansyöjiä, eikä niitä siksi saa pakottaa syömään lihaa. On kuitenkin kohtuullista tähän palaamme muissa mietinnöissä , että sellaisia raaka-aineita, jotka kelpaavat ihmisen käyttöön, on voitava myös käyttää rehuna. Ongelmana on se, että jos eläin syö lajitoveriaan, tähän sisältyy se vaara, että sairaus saa alkunsa. Siksi on otettava käyttöön niin sanottu kannibalismikielto, joka kieltää syöttämästä eläimille saman lajin eläimistä valmistettua rehua.
Tartuntavaara on suuri, ja säännösten noudattaminen on ollut heikkoa. Siksi meidän on todettava, että lähitulevaisuudessa ei ole mahdollista poistaa kieltoa, joka koskee liha- ja luujauhon syöttämistä kaikkiruokaisille. Pitkällä aikavälillä, kun säännösten noudattaminen on parantunut, on ehkä mahdollista tehdä niin.
Haluaisin esittää komission jäsen Byrnelle sanktioita koskevan tärkeän kysymyksen, joka kuuluu seuraavasti:. Jos yksittäiset jäsenvaltiot eivät noudata sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, niin täytyykö EU:lla olla valtuudet puuttua asiaan toteuttamalla sellaisia toimenpiteitä, että elintarviketurvallisuus voidaan varmistaa. Tämän me otamme esiin mietinnön monissa eri kohdissa. Olemme sitä paitsi sitä mieltä, että komissiolla on oltava mahdollisuus määrätä sanktioita sellaisille jäsenvaltioille, jotka ovat puutteellisesti noudattaneet tämäntyyppistä lainsäädäntöä. Olisi erittäin mielenkiintoista kuulla komission jäsenen kanta tähän asiaan.
Lopuksi haluaisin mainita uudestaan asian, jolla varsinaisesti aloitin puheenvuoroni. Tutkimus on välttämätöntä sekä tällä alueella että siihen liittyvillä alueilla, jotta voisimme varautua uusien ongelmien ja tautien ilmenemiseen. On äärimmäisen tärkeää, että EU myöntää riittävästi välineitä, jotta voisimme kunnolla torjua tällaisia sekä eläimille että ihmisille vaarallisia tauteja.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, 15 vuotta ensimmäisten BSE-tapausten paljastumisten jälkeen voisi kuvitella, että olisimme tehneet kaikki tarpeelliset toimenpiteet ja BSE olisi hallinnassa. Kun laadimme maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa lausuntoamme ja viittasimme taas kerran siihen, että kaikkien jäsenvaltioiden olisi suoritettava valvonta oikein, ajattelimme, että kai sitä sitten on taas korostettava. Emme voineet aavistaakaan, että asia muuttuisi niin ajankohtaiseksi kuin Saksan osavaltioissa nyt on käynyt, ennen kaikkea Baijerissa ja Rheinland-Pfalzissa, että siellä on hutiloitu testeissä, että testaus on siirretty yksityisille yrityksille, jotka eivät ole olleet siihen kykeneviä. Siinä rupeaa jo pitelemään korviaan! Tietysti voi taas toistaa: komissio, teidän on tehostettava valvontaanne! Sitä ei voi kuitenkaan enää oikeastaan vaatia, sillä alemmalla tasollakin tiedetään jo, mistä on kyse. BSE todella on vaarallinen tauti! Kun mietitään sitä, että edelleen testataan vain yli 30 kuukauden ikäisiä nautoja - sekin on oikeastaan skandaali! Useimpia lahdattaviksi vietäviä eläimiä ei testata.
Ottakaamme esimerkiksi Iso-Britannia: siellä ei testata ollenkaan, koska yli 30 kuukauden ikäisiä eläimiä ei saa päästää ravintoketjuun. Testaaminen on kuitenkin tietysti tarpeellista, jotta saataisiin selville BSE:n yleisyys eläimissä, jotka eivät kuulu ravintoketjuun. Tutkijoiden virheestä heidän tutkiessaan lampaita, joiden aivot osoittautuivat sitten naudan aivoiksi, ei voi tietenkään todeta: lampailla ei sitten ilmeisesti ole vaaraa. Lampaat ovat vaarassa, joten niitäkin on testattava!
Eläinjauhon levinneisyydestä: tuhannet tonnit tartunnan sisältävää tai mahdollisesti tartunnan sisältävää eläinjauhoa vaeltaa ilmeisesti edelleen ympäri maailmaa, niin että BSE leviää edelleen ja putkahtaa esiin seuduilla, joilla emme olisi ollenkaan odottaneet kohtaavamme sitä. Arvoisa komission jäsen Byrne, siitäkin näkee, että ruokintakielto ei ilmeisesti riitä. Lisäksi on määrättävä, mihin tuotteen on jäätävä ja miten se on tuhottava.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on tehnyt selväksi senkin, että sama pätee ruokkimiseen ruokajätteellä, joka on useasti aiheuttanut meille suu- ja sorkkataudin ja ruton, kun sitä on annettu käsittelemättömänä. Tämä tarkoittaa sitä, ettei siinäkään riitä pelkkä kielto, vaan meidän on määrättävä, mihin jäte jää. Jos olisimme äänestäneet niin sanotusta puolivuosikertomuksesta - eläinten sivutuotteiden käsittelystä - jo kymmenen vuotta sitten, BSE:n aiheuttama paine ei olisi tietenkään ollut niin suuri. Ja jos meillä olisi ollut se aina, BSE:tä ei olisi syntynyt. Saman totean ruokajätteistä: jos meillä olisi ollut järkevät säännöt ruokajätteiden käsittelemiseksi, suu- ja sorkkatautia ja ruttoa ei olisi esiintynyt.
Meidän on saatava aikaan järjestelmä, jolla annetaan säännöt kaikkiin maihin. Meidän on annettava lisenssejä niille, jotka tuntevat taloudellista mielenkiintoa määräysten toteuttamiseen, ja rangaistava niitä lisenssien menettämisellä, jos lain määräyksiä ei toteuteta. Lainrikkojilta keskeytetään ammatin harjoittaminen, koska kyse on ihmisten terveydestä maassamme! Meidän on uskallettava olla kovia, muuten keskustelemme jatkuvasti - kymmenen vuoden kuluttuakin - siitä, että jatkuvasti on tehty erehdyksiä.
Arvoisa komission jäsen Byrne, haluaisin korostaa teille, että komissio ei ole syypää näihin viimeisiin takaiskuihin. Niistä ovat vastuussa jäsenvaltiot. Komissio on tehnyt hyvää työtä puolivuosikertomuksen ja ehdotuksen laatimisessakin.

Grossetête
Arvoisa puhemies, yritän olla lyhytsanainen, mutta haluaisin sanoa esittelijä Olssonille, että mietintö sattuu hetkeen, jossa tämä BSE-kriisiä koskeva kysymys tuntuu polkevan paikallaan. Jäsenvaltiot ovat hyvin moneen otteeseen osoittaneet vaikeutensa kriisiin hoidossa. Euroopan unionin on siis kannettava vastuunsa asiassa etenkin tulevaa laajentumista silmällä pitäen.
Nyt on välttämätöntä parantaa kaikkien ponnistelujen koordinointia epidemian lopulliseksi kukistamiseksi ja muiden kriisien ennalta ehkäisemiseksi tulevaisuudessa. Tavoitteemme on elintarviketurvallisuuden parantaminen. Se on toteutettavissa vain parantamalla kussakin jäsenvaltiossa sovellettavia politiikkoja ja lisäämällä myös sairauden seulonta- ja torjuntamenetelmien yhdenmukaistamista.
Ryhmäni on kuitenkin eri linjoilla alalla toteutettavista toimenpiteistä, vaikka itse kannatan täysin Olssonin mietintöä. Kollegani antavat täyden tukensa kaikille näille toimenpiteille, joilla on voitava saavuttaa elintarviketurvallisuudelle asetettu tavoite. Kysymystä vain lähestytään eri tavoin. Olen siitä pahoillani, sillä kansanterveydellinen velvollisuus ei anna meille oikeutta luopua siitä ehdottomuudesta, johon olemme sitoutuneet varovaisuusperiaatteen yhteydessä. Tarkoituksena ei ole asettaa maanviljelijöitä ja ympäristönsuojelijoita tai maanviljelijöitä ja kansanterveyden suojelusta vastaavia henkilöitä vastakkain. Maanviljelijät haluavat tuottaa varmistamalla tuotteidensa laadun; ympäristönsuojelijat ja kansanterveyden suojelusta vastaavat haluavat edistää kestävää kehitystä, mutta tavoitteet ovat samat kaikille.
Näin ollen tämä kansanterveydellinen velvollisuus ei saa oikeuttaa luopumista ehdottomuudesta: varovaisuusperiaatetta ja nollatoleranssiperiaatetta on sovellettava, eläinjauhojen käyttökieltoa eläinten ruokinnassa on noudatettava ja nykyiset eläinjauhovarastot on tuhottava. Myönnän, että brittiläisillä kollegoillamme on joitakin vaikeuksia ja että he toivovat löytävänsä vaihtoehtoja eläinten tuhoamiselle, mutta tämä ei oikeuta meitä luopumaan ehdottomuudesta, jota toivomme noudatettavan BSE-kriisin seurannassa.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopettaa muistuttamalla, että tällä alalla on tärkeää, että komissio voisi kehittää tiettyjä sanktioita ja varmistaisi välttämättömän valvonnan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kanssa. Yhteisön lainsäädäntöä on sovellettava entistä järjestelmällisemmin kaikissa jäsenvaltioissa samalla tavoin. Sanktioille on järjestettävä seuranta ja kuluttajille on voitava taata entistä suurempi turvallisuus, jotta saisimme palautettua kansalaistemme uskon maanviljelijöihin ja poliittisiin päättäjiin.

Whitehead
Arvoisa puhemies, komission jäsen on vaarassa kuulla saman puheen monta kertaa eri kielillä. Tämä on englanninkielinen versio. Puhun täällä jäsen Roth-Behrendtin puolesta, koska hänen isänsä kuoli eilen, ja hän joutui palaamaan kotiin. Olen varma, että koko parlamentti ottaa osaa hänen suruunsa.
Haluan sanoa seuraavat asiat. Aivan ensiksi sanoisin, ettemme vieläkään tiedä tarpeeksi BSE:stä ja sen leviämisestä. Emme todellakaan tiedä tarpeeksi sen esiintymisestä kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa. Tiedämme, että sitä esiintyy vielä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja vaikka tulevana vuonna muissa jäsenvaltioissa saattaa olla enemmän tapauksia kuin meillä, meillä ei ole aihetta tyytyväisyyteen vaan pikemminkin sääliin niitä kohtaan, jotka eivät ole vielä kokeneet asiaa koko kauheudessaan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut yli sata tapausta CJD:n ihmiseen tarttuvasta variantista. Toivomme hartaasti, että muut jäsenvaltiot eivät joudu kokemaan tällaista piinaa.
Komission jäsenen on sanottava meille, kun puhumme puutteellisesta testauksesta, että komissio on sanonut kerta toisensa jälkeen, että totuus BSE:stä ei ollut tiedossa, koska käytössä ei ollut tehokasta testausta. Jos tässä keskustelussa saadaan edes jotakin aikaan, kuten jäsen Graefe zu Baringdorf ja muut ovat sanoneet, se voi saada meidät vakuuttuneiksi, että jäsenvaltioiden on pystyttävä tähän.
Olen iloinen, että esittelijä Olsson myöntää, että tehokkaita ovat olleet sekä Yhdistyneen kuningaskunnan testit 30 kuukautta täyttäneille eläimille että tartunnan saaneen karjan teurastaminen ja yksittäisten eläinten testaus, ennen kuin ne pääsevät ravintoketjuun muissa Euroopan maissa. En haluaisi, että tähän liittyisi väärinkäsityksiä. Tarvitsemme mielestäni entistä tehokkaampia tarkastuksia tartuntojen varalta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla on viime aikoina julkaistu huolestuttavia tilastotietoja tarkastusten aloittamisen jälkeen syntyneistä eläimistä, joissa on nyt BSE:n oireita. Lihaluujauhon varastointiin sekä testauksen toteuttamispaikkaan ja -tapaan liittyy ilmeisiä epäilyjä.
Esittelijä Olsson haluaa komission elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston (FVO) olevan käytännössä seurantatoimisto. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, mutta mikään ei mielestäni saisi heikentää yksittäisten jäsenvaltioiden vastuuta siitä, että niiden testit ja ulkopuoliset tarkastukset ovat tehokkaita ja että niitä toteutetaan.
Sitten on vielä kysymys, joka koskee eläinjätteen antamista kasvinsyöjille. Keskustelemme tästä, kun Paulsenin mietintö palaa toiseen käsittelyyn. Sanoisin ainoastaan, että edustan parlamentissa puoluetta, joka katsoo esittelijä Olssonin tavoin, että meidän olisi kiellettävä kaikenlaisen eläinjätteen syöttäminen märehtijöille. Meidän on jo aika tehdä niin.
Sanoisin lopuksi esittelijä Olssonille lampaista, että koko tämä lehmien aivojen testausta koskenut valitettava sotku kertoo vain järkyttävästä epäpätevyydestä. Se ei kerro, että meillä olisi todisteita siitä, ettei BSE ole tarttunut jälleen uuteen lajiin, tällä kertaa lampaisiin. Haluaisin kuulla komission jäsenen mielipiteet näistä asioista ja pyydän anteeksi, että toistin joitakin keskustelussa esitettyjä erinomaisia huomioita.

Wyn
Arvoisa puhemies, pidän mietintöä myönteisenä, koska se herättää monia tärkeitä kysymyksiä, kun pyrimme luomaan EU:ssa kattavan elintarviketurvallisuuspolitiikan.
Tarttuvien tautien valvonta kulkee käsi kädessä asianmukaisen seurannan kanssa. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä siihen, miten Euroopan unionin toimielimet seuraavat tarttuvia tauteja. Meidän on niin ikään kyseenalaistettava EU:n ulkopuolisten maiden menetelmät ja vaadittava entistä tiukempaa tuonnin valvontaa kuten Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Meidän on kuitenkin muistettava, jos asetuksia laaditaan, että on tärkeää määrätä seuraamuksia niille jäsenvaltioille, jotka eivät pane täytäntöön EU:n rehu- ja elintarvikelainsäädäntöä, sillä muuten asetukset ovat merkityksettömiä.
Vetoan parlamentin jäseniin, jotta he antaisivat terveen järjen voittaa. Meidän on toki testattava eläimiä BSE:n varalta, mutta testien on perustuttava hyviin tieteellisiin käytäntöihin. Ei ole olemassa näyttöä siitä, että 24 kuukauden ikäisten eläinten testaus olisi aukotonta. Päinvastoin, eläimet voivat saada BSE:n yli 24 kuukauden ikäisinä. En ole saanut tyydyttäviä vastauksia siihen, mihin tämä laskelma perustuu. Nykyinen 30 kuukauden ikäraja näyttää toimivan. Ennusteiden mukaan BSE häviää Yhdistyneestä kuningaskunnasta vuoteen 2005 mennessä, ja tämä on saavutettu 30 kuukauden ikärajalla. Yhdistyneestä kuningaskunnasta voidaan nyt viedä alle 30 kuukauden ikäisten eläinten lihaa, ja voidaan totuudenmukaisesti sanoa, että se on osoittautunut kuluttajille terveelliseksi tuotteeksi.
Toinen huolenaihe on lampaiden pakollinen testaus. Kehotan jälleen varovaisuuteen ja vetoan hyvään tieteelliseen näyttöön. Yhdistyneen kuningaskunnan koko lammaslauma miltei hävitettiin viime vuonna lampaasta löydetyn BSE:n takia. Onneksi joku kuitenkin kyseenalaisti testitulosten pätevyyden, ja sittemmin havaittiinkin, että testissä olikin itse asiassa käytetty lehmän aivoja. Tämä sekaannus ei juurikaan ollut omiaan palauttamaan karjankasvattajien luottamusta tieteelliseen tutkimukseen. Meidän on kehitettävä eläinten terveyttä koskeva kattava strategia ja kysyttävä, mitä olemme oppineet BSE:stä. Epäilemättä on tärkeintä olla puuttumatta luontoon eettisistä syistä. Kasvinsyöjille ei pitäisi syöttää liha- tai kalajauhoa. Meidän on nyt kuitenkin keskityttävä tulevaisuuteen sekä kehitettävä politiikkaa ja strategiaa ravintoketjulle aiheutuneiden vahinkojen korjaamiseksi.
Toteaisin lopuksi, että karjankasvattajayhteisö on viime vuosina kokenut kovan kolauksen. Meidän olisi nyt yhdessä kehitettävä sellaista elintarviketurvallisuuspolitiikkaa ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta, jossa siirrytään pois niin sanotusta kuluttajavetoisesta politiikasta, joka johti voimaperäistymiseen - muttemme saa siirtyä myöskään sellaiseen kuluttajavetoiseen politiikkaan, joka pohjautuu perättömiin teorioihin. Meidän on palautettava kuluttajien luottamus kehittämällä politiikka, joka kattaa kaikki näkökohdat.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, elintarvikelainsäädännön yleisten periaatteiden rikkominen tarjoaa hyvää ainesta otsikoihin useissa, vaikkakaan ei kaikissa Euroopan unionin maissa. Vaikka otsikoihin liittyy vääristelyä ja paniikin luomista, ne ovat vaikuttaneet siihen, että tällaisia tapauksia ei ole unohdettu.
Viime päivinä paljastuneet rikkomukset BSE:n tutkinnassa ovat takaiskuja kaikille niille, jotka ovat ponnistelleet sen hyväksi, että elintarvikealalle saataisiin korkeatasoinen kuluttajansuojelu, ja luulen, että sellainen oli jo saatu aikaankin.
Koska ihmiset ovat niin kiinnostuneita asiasta ja viimeaikaiset ihmisten terveyttä vaarantaneet tapahtumat olisi voitu välttää, on oikeutettua soveltaa ankaria seuraamuksia, joita mietinnössäkin kehotetaan soveltamaan, jotta uusien BSE-tapausten syntyminen lopultakin estettäisiin.
Euroopan unionissa olisi noudatettava elintarviketuotannossa erittäin tiukkoja standardeja. Se on elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän valkoisen kirjan tärkein sanoma. Tarvittava oikeuskehys on mielestäni liitettävä valtioiden toteuttamaan hyväksi havaittuun ennakkovaroitusjärjestelmään, jossa tuotteet merkitään ja niiden valmistajat tuodaan julki, jos on olemassa epäilys, että ihmisten terveys on vaarassa.
Julkiset varoitukset ovat yleensä paikallaan, ennen kaikkea, jos epäilys koskee laajaa jakeluverkkoa, kuten elintarvikkeiden valmistuksen loputtomassa ketjussa aina lienee.
Minusta on järkevää varoittaa tulevaisuudessa tietyistä rehujen valmistajista julkisesti nimeltä mainiten jo pelkästään sen vuoksi, että niiden epäillään vaarantavan ihmishenkiä valmistuskäytäntöjen tai raaka-aineiden epäpuhtauden vuoksi. Yleisesti hyvänä pidetty periaate kuuluu: rehujen valvonta on elintarvikevalvonnan esiaste.
Mietinnön vaatimukset ovat tiukkoja. Käytäntö osoittaa, aiheuttaako tietojen antamatta jättäminen tiettyä velvoitetta loukaten näin ollen samanlaiset seuraukset kuin Euroopan yhteisön taloudellisten etujen vastainen petos. Jatkuvasti viitataan mikä osoittaa mietinnön koko merkityksen väistämättä siihen, että nykyisiä kieltoja ja määräyksiä on noudatettava.
Lopuksi haluaisin todeta, että esittelijä Olssonin mietintö on ajan tasalla ja todellisen tilanteen mukainen. En usko, että siitä tulee ohjelma seuraavan BSE-kriisin torjumiseen.

Bernié
Arvoisa puhemies, BSE konkretisoi sekä kuluttajien että tuottajien pelon ja epäluulon: naudanlihan kulutus on laskenut tuntuvasti ja tuotantohinta on romahtanut yli 20 prosenttia.
Euroopan, joka on suuressa määrin vastuussa tästä dramaattisesta terveyskriisistä, on otettava siitä oppia etenkin toimintahäiriöiden osalta. Sen sijasta, että komissiolle ja eläinlääkintätoimistolle myönnetään lisävaltuuksia, olisi parempi yhdenmukaistaa toteutettavia toimenpiteitä ja panna ne sitten tehokkaasti täytäntöön. Miten on esimerkiksi mahdollista, että riskiainesluettelo vaihtelee jäsenvaltioiden välillä? Yhteisön ulkopuolelle jäävästä politiikasta olen sitä mieltä, että maataloustuotteiden suurimpana kuluttajana Euroopan unionin on vietävä läpi elintarviketurvallisuutta koskevia vaatimuksiaan, toisin sanoen sovellettava tuontiin samoja sääntöjä kuin niitä, joilla eurooppalaista tuotantoa ohjataan.
Kaikki tutkimuspolitiikan eri menetelmät on otettava käyttöön: sairauksien tutkiminen, niiden tarttumistavat, sairauksien ennaltaehkäisyn keinot, elävien eläimien testausten kehittäminen jne.
Teurasjätteiden käsittelystä kysyisin, miten eläinjauhot varastoidaan? Miten niitä käsitellään?
BSE-kriisillä on myös suurta taloudellista ja sosiaalista merkitystä, koska se vaarantaa kokonaisia maataloussektorin osa-alueita. Laitosten väheneminen kuvastaa hyvin nuorten maanviljelijöiden haluttomuutta alalle. Miten he voisivatkaan ajatella järkevästi tulevaisuuttaan alalla, kun kuluttajien uusiin odotuksiin mukautetuille laatutuotteille on vaikea löytää ostajaa?
Myös muut elintarviketuotantoketjun loppupään ammatit ovat uhattuina. Uhattuina ovat pienimuotoista toimintaa harjoittavat teurastajat sekä lihakauppiaat, jotka vastustavat sitä, että heiltä viedään heidän oikeutensa suorittaa eläinten luidenpoisto omissa laitoksissaan, vaikka he käsittelevät vain terveitä ruhoja.
Maanviljelijät ovat myöntyneet jo tuntuviin ponnisteluihin tuotteiden laadun, merkitsemisen ja jäljitettävyyden takaamiseksi. Nämä ovat ponnisteluja, joista ei aina makseta korvausta. Laajassa jakeluketjussa suositaan nimittäin edelleen edullisia hankintoja, vaikka tuotteet sitten pitäisi tuoda kolmansista maista.
Yhteiskunta on totisesti tehnyt laatuvalinnan, kuten meille sanotaan, joten sen on tuettava eläintenkasvattajia tällä tiellä. On tullut välttämättömäksi aloittaa tiedotuskampanjoita, jotta vuoropuhelu päästään aloittamaan uudelleen ja jotta saadaan vihdoin palautettua kuluttajien ja tuottajien välinen luottamus. Tämä on ehdoton vaihe, jotta pääsemme ulos tästä paikalleen juuttuneesta kriisistä.

Souchet
Hyvät kollegat, ensimmäinen asia, jota meidän on ajateltava, kun tänä iltana aloitamme hyödyllisen ja tarpeellisen keskustelun BSE-taudin käynnistämän naudanliha-alan kriisin seurannasta, on niiden karjankasvattajien hämmennys, hätä, kärsimykset ja viha, joiden markkina-alueisiin ja joiden tuotteiden hintoihin sekä mielialaan kriisi iski maanjäristyksen lailla mullistaen koko heidän maailmansa ja haihduttaen tyhjiin heidän pitkäaikaiset ponnistelunsa valintojen ja hyvien käytänteiden parissa, koska kriisi herätti kuluttajien epäluulon karjankasvattajia kohtaan, minkä he kokevat erityisen epäoikeudenmukaisena.
Arvoisa puhemies, olemme voineet huolestuneina panna merkille, että, kuten tiedätte, monilta maanviljelysalueilta on muuttanut pois suuri joukko vielä nuoria karjankasvattajia, joiden on ollut pakko luopua ammatistaan siksi, etteivät he ole enää kyenneet selviämään sellaisen kriisin seurauksista, josta he eivät ole vastuussa. Joissakin tapauksissa heidän epätoivonsa on johtanut jopa väkivaltaisuuksiin, vieläpä itsemurhaan.
Komissio, joka niin huonosti ja myöhään reagoi kriisiin alkuvaiheessa, kun se ensin kielsi sen ja sitten vähätteli sitä, yrittää nyt epäilemättä maineensa palauttamiseksi pitkittää sitä kaikenlaisin päällekkäisin toimin, jotka eivät poista kuluttajien huolta ja jotka saattavat horjuttaa markkinoita sekä lisäävät alan jalostuskustannuksia, vaikka tosiasiassa komissio on ollut hanakampi antamaan sääntöjä kuin myöntämään rahoitusta. Eurooppalainen tärinätautia koskeva testiohjelma tulee voimaan näinä kuukausina. Onko nyt oikea hetki, kun kaikki testit maksavat yhden lampaanruhon verran ja kun niissä ei nykyään tehdä eroa tärinää aiheuttavan ihmiselle vaarattoman patogeenisen prionin ja ihmiseen tarttuvan patogeenisen BSE-prionin välillä? Lihantuonti Argentiinastakin on aloitettu uudelleen. Onko nyt oikea hetki, kun eräät alueet tässä maassa ovat edelleen suu- ja sorkkataudin saastuttamia? Kaiken lisäksi komission kehittämää erityishankintoja koskevaa ohjelmaa ollaan kumoamassa 31. maaliskuuta, ja Agenda 2000:n mukaan naudanliha-alaa koskevan interventiojärjestelmän on määrä poistua käytöstä 30. kesäkuuta 2002.
Pyydän komissiota ilmoittamaan selkeästi, että näitä määräaikoja lykättäisiin, koska tällaisten uhkakuvien säilyttäminen olisi naudanliha-alalle sama asia kuin jos happiletku katkaistaisiin kesken kaiken elvytyspotilaalta. Päinvastoin meistä tuntuu, että nyt, kun BSE-epidemia on hyvin eri vaiheissa jäsenvaltioiden mukaan, niin juuri jäsenvaltioiden valppaus antaa parhaimmat tulokset. Brittien saarilla, mistä tauti on peräisin ja missä esiintyi 99 prosenttia kliinisistä tapauksista, toteutetut toimenpiteet tuottavat nyt tulosta, vaikka niihin ryhdyttiin liian myöhään ja vaikka niiden tehokas soveltaminen viivästyi sitäkin enemmän. BSE-tapausten määrä on laskenut säännöllisesti 40 prosenttia vuodessa, ja viime vuonna niiden määrä putosi alle tuhanteen, vaikka tapauksia kirjattiin 36 000 vuonna 1992. Ranskassa, jossa epidemia on tuorein ja jossa puolentoista vuoden kuluessa toteutettu järjestelmällinen seulonta nähtävästi lisäsi alussa tapausten määrää, tapaukset ovat nyt tuntuvasti laskeneet sitten vuoden 2000 lopun jälkeen. Muissa maissa, joissa tautia on esiintynyt, tapauksia on vähemmän, ja ne näyttävät myös hallitsevan tilanteen. Kuten tiedätte, Japanissa on nyt vuorostaan puhjennut eläintauti, josta olemme saaneet kuulla.
Euroopassa on nyt syytä antaa jäsenvaltioiden viranomaisille työrauha, jotta kuluttajien luottamus karjankasvattajiin saataisiin täysin palautettua, ja samalla unionissa on jatkettava päättäväisesti ponnisteluja, jotka ovat tarpeen todellisen jäljitettävyyden saavuttamiseksi. Luxemburgissa sijaitseva Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on myöntänyt, että Ranskan brittiläisiin eläimiin ja lihaan kohdistaman tuontikiellon säilyttäminen - tuomio on syytä lukea kokonaan - oli tosiasiallisesti suurimmaksi osaksi perusteltu, koska jäljitettävyys alalla ei ollut vielä tarpeeksi luotettava tuossa maassa. Kolmansista maista tuotuun ja yhteisöstä peräisin olevaan lihaan on myös ehdottomasti sovellettava järjestelmällisen ja tiukan valvonnan avulla samoja laatu- ja turvallisuusvaatimuksia ja kuluttajille on annettava samat takuut.
Päätöslauselmaesityksen 25 kohdassa, jota meille esitetään, korostetaan aiheellisesti tämän kysymyksen tärkeyttä ja painotetaan myös komissiolle kuuluvaa vastuuta varmistaa, että yhteisön tuotteisiin sovellettavia suojelumääräyksiä sovelletaan myös kolmansista maista tuotaviin tuotteisiin, erityisesti BSE-testejä, eläinjauhon käyttökieltoa ruokinnassa ja erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista. Lisäksi komission on kerrottava meille ja jäsenvaltioille valvontansa tulokset. Arvoisa puhemies, loppujen lopuksi kuluttajien luottamus, joka on välttämätöntä, jotta karjankasvattajamme saavat takaisin toivonsa, saadaan täysin palautettua vasta sitten, kun he voivat todeta, että kansanterveyden suojelu menee Euroopan unionissa vapaakauppa-ajattelun edelle.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensiksi kiittää esittelijä Olssonia hänen työstään ja siitä, miten innokkaasti hän on sisällyttänyt mietintöönsä monta meiltä kaikilta tullutta ehdotusta.
Mietinnön perustelut ovat todellakin täydellinen yhteenveto BSE-ongelmasta siitä lähtien, kun se ilmeni Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1980-luvulla.
Vuoteen 2000 mennessä Isossa-Britanniassa löydettiin 180 000 saastunutta nautaa ja muualla Euroopassa 1 325 tapausta, ja lisäksi 101 ihmistä on sairastunut Creutzfeldt-Jakobin taudin uuteen varianttiin, mikä on osoittanut käytetyn rehun vaarallisuuden ja sen haitallisen vaikutuksen ravintoketjuun.
Meidän on tänään onneksi syytä iloita tieteellisestä edistyksestä, jota on tapahtunut taudin syyn selvittämisessä, sekä komission ja jäsenvaltioiden ponnisteluista, jotta tauti poistettaisiin lopullisesti. Ne eivät kuitenkaan ole vielä päättäneet näitä tutkimuksia, eivätkä ne ole voineet soveltaa aivan välttämättömiä toimenpiteitä, koska sovelletut toimenpiteet ovat erittäin kalliita julkisille ja yksityisille rahakirstuille, ja tästä syystä emme saa vaatia mitään turhaa, vaikka vaatiminen ja pyytäminen ei maksakaan mitään.
Minun on siis oltava sitä mieltä, että niin kauan kuin asiasta ei ole olemassa tieteellistä näyttöä, emme saisi vaatia ilmaiseksi tai laskea pakollisten kokeiden ikärajaa emmekä laajentaa riskiainesluetteloa. Olisi aivan eri asia, jos eläinlääkintätutkijat suosittelisivat sitä, mutta toistaiseksi he eivät ole tehneet niin.
Haluaisin sanoa 27 kohdasta, jossa pyydetään YMP:n uudistusta tämän ongelman ratkaisemiseksi, että YMP on muutakin kuin elintarviketurvallisuutta ja että elintarviketurvallisuus on niin monimutkainen asia, ettei sitä voida käsitellä ainoastaan YMP:n uudistuksessa. Komissio on ymmärtänyt asian erittäin hyvin, ja tästä ovat osoituksena elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva valkoinen kirja, Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto ja koko rehujen hygieenisyyttä koskeva lainsäädäntö, jota olemme muuttamassa tällä lainsäädäntökaudella.
Tällaisissa puitteissa toteutetaan siis teknisiä ja sääntelyyn liittyviä toimia, jotta voitaisiin taata elintarviketurvallisuus koko ravinnontuotantoketjussa, ei YMP:ssä, vaikka se voi samalla vaikuttaa joihinkin YMP:n osa-alueisiin.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että - kuten on monta kertaa sanottu - se, että kriisi ei ole ratkennut aiemmin, ei johdu tutkimusten tai pakollisten säännösten puuttumisesta. Se johtuu säännösten soveltamisen puuttumisesta ja niiden soveltamiseksi tarvittavien tarkastusten puuttumisesta. Tähän on keskityttävä vastaisuudessa.

Blokland
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Miten on mahdollista, että vaikka on ryhdytty niin ankariin toimenpiteisiin, meillä on vieläkin BSE:tä? Koska itämisaikaa ei tunneta, toimenpiteillä on vaikutusta vasta pitkällä aikavälillä. Siksi on mahdollista, että vakavia Creutzfeldt-Jakobin taudin tapauksia tulee vielä lisää, emmekä me voi enää tehdä sille asialle yhtään mitään. Tässä asiassa meidän on oltava täysin rehellisiä.
Toisaalta voimme myös sanoa, että kun tietty riskiaines on pakko poistaa, meillä on takuu siitä, että taudinkantaja ei enää pääse ravintoketjuihin.
Koska eläinten ruokkiminen liha- ja luujauholla ei nyt enää ole sallittua, odotan, että BSE-tartunnan saaneiden nautojen määrä laskee jonkin ajan kuluttua hyvin vähäiseksi. Toivomme, että jossakin vaiheessa voimme todeta testien perusteella, että olemme jälleen BSE-kriisiä edeltäneellä tasolla, jolloin tapauksia oli muutama vuodessa.
BSE-testeillä on valitettavasti tuhoisa sivuvaikutus. Jos yhdellä lehmällä tavataan tartunta, koko karja teurastetaan. Tässä ei kuitenkaan ole mitään mieltä. BSE ei ole suu- ja sorkkatauti! Tartunnan aiheuttaa ravinto, ja se kulkeutuu eteenpäin sukulinjassa, minkä vuoksi on jäljitettävä ja testattava kyseisen naudan syntymä- ja ravintokohortit eikä niitä eläimiä, jotka vain sattuvat asumaan samassa navetassa. On vastuutonta uhrata terveet eläimet kuluttajien väärän luottamuksen saavuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, olemme rikkoneet Jumalan luomistyötä vastaan tehdessämme märehtijöistä kannibaaleja. Emme voi peitellä epäonnistumisiamme tarkoituksettomilla toimenpiteillä. Sekaannumme Jumalan luomistyöhön uudestaan, jos teurastamme ja hävitämme eläimiä tarpeettomasti.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijä Olssonin mietinnössä me, Euroopan parlamentti, otamme kantaa BSE-taudin nykytilanteeseen ja tarkastelemme erityisesti tulevaisuutta. Tavoitteenamme on elintarvikkeiden turvallisuuden takaaminen. Niin kauan kuin tietomme taudista eivät ole täydellisiä, emme ole saavuttaneet tavoitettamme.
Siksi tuen erityisesti sitä vaatimusta, että komission on tarjottava tarvittavat resurssit TSE-tautien tutkimiseen. Meidän on saatava lisätietoa näistä ennestään tuntemattomista sairauksista ja taudeista, jotta voimme torjua niitä tehokkaammin. Yhteiskunnan, ja erityisesti Saksan, hysteria laantuu. Ihmiset syövät taas lihaa, ja he ostavat sitä taas halvalla.
On tehtävä selväksi, kuka Euroopan unionissa vastaa lisävaatimusten, kuten testien ja tutkimusten, aiheuttamista kustannuksista. Ehtojen on oltava samat kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi meidän on huolehdittava määräysten yhtäläisestä täytäntöönpanosta kaikissa jäsenvaltioissa. TSE-asetuksen määräyksiä on sovellettava tiukasti, ja rangaistusten on oltava ankaria, jos niitä ei noudateta tai harjoitetaan petollista toimintaa. Tämä pätee sekä rehun valmistukseen ja sillä ruokkimiseen että testeihin, teurastusmääräyksiin ja riskiaineksen hävittämiseen.
Eläinten rehun tuotantoa arvostellaan edelleen ja sitä arvostellaan, kunnes meillä on avoin tuoteseloste ja voimme valvonnalla varmistaa, että rehu sisältää vain niitä ainesosia, jotka ilmoitetaan. Pitemmän päälle me emme voi petosten ja asiattoman käsittelyn ja sekaannusten pelosta tuhota arvokkaita aineita ja tuoda aineita tai rehuja toisaalta esimerkiksi merten takaa, missä me emme pysty lainkaan vaikuttamaan aineiden tuotantoon ja koostumukseen. Siksi pyrkimyksen avoimuuteen, valvottavuuteen ja rehellisyyteen on mielestäni oltava kaikkein tärkeintä vain siten saamme aikaan uskottavuutta ja luottamusta. Siihen asti kaikkiruokaisten eläinten ruokkimisen liha- ja luujauholla on oltava kiellettyä.
Tästä seuraa kuitenkin, että komission on kiireesti kehitettävä uusia jätehuolto- ja uusiokäyttömenetelmiä, kuten biodieselin valmistus talista tai rasvoista. Ainakin on oltava selvää, että teurasjätteet, joita ei lisätä eläinjauhoihin, kuten jätevedet, rasva ja tali, on joka tapauksessa käsiteltävä.
Haluamme tällä mietinnöllä edelleen herkistää aisteja ja vaatia jäsenvaltioita jatkamaan ponnistelujaan tämän sairauden hallitsemiseksi.

Parish
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Olssonia hänen erinomaisesta työstään mietintöä laadittaessa. Olen itsekin karjankasvattaja, jolla on ollut nautakarjaa, joten voin todistaa, että BSE on aiheuttanut mittavaa vahinkoa ja tuhoa - ei ainoastaan oman maani vaan myös muiden unionin jäsenvaltioiden naudanliha-alalle. Suhtaudun siis myönteisesti esittelijän pyrkimyksiin BSE:n torjumiseksi.
Meidän on poistettava tämä vitsaus koko Euroopasta. Suhtaudun myönteisesti kaikkiin aloitteisiin, jotka vahvistavat Yhdistyneen kuningaskunnan ja komission tähänastisia pyrkimyksiä BSE:n kitkemiseksi. Mietinnössä otetaan kuitenkin esille myös joitakin vakavia kysymyksiä, joihin on saatava vastaus, jos haluamme edelleen parantaa elintarviketurvallisuutta.
Sanoisin ensiksi, että koko karjan teurastusta koskevalla politiikalla ei mielestäni ole minkäänlaista tieteellistä perustaa. BSE ei ole tarttuva tauti, eikä se voi levitä eläimestä toiseen. Kuten olemme nähneet suu- ja sorkkataudin kohdalla, umpimähkäinen lähestymistapa joukkoteurastukseen perustuvaan taudintorjuntapolitiikkaan ei millään tavoin lisää kuluttajien luottamusta, vaan se on omiaan aiheuttamaan vain entistä enemmän huolta. Itse asiassa jos karjankasvattaja joutuu luopumaan koko karjastaan yhden BSE-tapauksen takia, hän saattaa olla haluton ilmoittamaan eläimestä ja pikemminkin haudata sen. Pyydän komission jäsen Byrneä tarkastelemaan koko BSE-tautiin liittyvää teurastuspolitiikkaa EU:ssa.
Sanoisin toiseksi, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on äskettäin tullut esille huolestuttavia tapauksia, joissa Irlannista on tuotu naudanlihaa laittomasti ja näin rikottu Yhdistyneen kuningaskunnan erittäin tiukkoja sääntöjä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on nykyisin käytössä järjestelmä, jossa kielletään yli 30 kuukauden ikäisten nautojen lihan pääsy ravintoketjuun. Eräässä tuoreessa tapauksessa Corkissa sijaitsevasta laitoksesta kuljetettiin laittomasti yli 30 kuukauden ikäisten nautojen lihaa jalostettavaksi ja jälleenmyytäväksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se, että tapaus havaittiin niin nopeasti ja tehokkaasti, on osoitus maassani sovellettavista ankarista ja tiukoista tarkastuksista. Kehotan kuitenkin komissiota ja muita jäsenvaltioita varmistamaan, että niiden omat viranomaiset valvovat yhtä tehokkaasti tätä vaarallista kauppaa.
Lopuksi sanoisin, että aivan liian monessa tapauksessa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan on tuotu erikseen määriteltyä riskiainesta sisältävää lihaa. Meidän kaikkien on oltava erittäin huolestuneita tapausten yleistymisestä ja siitä seikasta, että niin monessa jäsenvaltiossa - muun muassa Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa, Espanjassa ja Irlannissa - tapahtuu tällaista. En halua syyttää ketään, mutta jos haluamme karjankasvatusalan - erityisesti naudanliha-alan - kukoistavan Euroopassa, meidän kaikkien on otettava vastuu sääntöjen valvonnasta.
Toivoisin, että meillä olisi sitkeyttä ja intoa panna täytäntöön nykyiset EU:n asetukset ja tiukat tarkastukset ja että voisimme tehdä yhteistyötä tarkastusjärjestelmien parantamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Kehotan komissiota omaksumaan entistä päättäväisemmän asenteen tämän asetuksen valvontaan.
Olemme havainneet Yhdistyneessä kuningaskunnassa, että ainoa keino naudanliha-alan palauttamiseksi ennalleen on kuluttajien luottamuksen palauttaminen ennalleen. Pystymme siihen ainoastaan takaamalla yleisölle turvallisen tuotteen, johon se voi luottaa.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltävänä olevan mietinnön painopisteitä ovat kansanterveys ja elintarvikkeiden turvallisuus. BSE:n pääasiallisena syynä on edelleen eläinten ruokkiminen saastuneella eläinjauholla tai eläinrasvalla. Kun otetaan huomioon märehtijöiden eläinjauholla ruokintakiellon noudattamisesta saadut huonot kokemukset, on vastuutonta ajatellakaan nyt EU:n laajuisen yleisen eläinjauhokiellon poistamista. Kuluttajat eivät lisäksi ymmärtäisi sitä.
Kaikki vielä jäljellä olevat eläinjauhovarastot sekä rehut, jotka sisältävät eläinjauhoa, on hävitettävä pikaisesti, jotta rehujen ristikontaminaatiot vältettäisiin tulevaisuudessa. Tässä yhteydessä ovat erityisenä riskinä muiden valtioiden varastoissa vielä oleva, osittain tartunnan sisältävä eläinjauho. Aivan pienetkin määrät riittävät aiheuttamaan tartunnan. Sekin on syy olla hyväksymättä EU:n laajuisen ruokintakiellon poistamista.
Toimiva tiukka valvontajärjestelmä jäsenvaltioissa on varmasti perusedellytys ihmisten ja eläinten turvallisuuden takaamiseksi. Kannatan tiukkaa määräystä tehokkaiden BSE-testien suorittamisesta kaikissa jäsenvaltioissa sekä vaatimusta testausiän alentamisesta 24 kuukauteen. Komission on lisäksi ryhdyttävä ajamaan rehujen kaikki ainesosat sisältävän avoimen tuoteselosteen tarkkaa täytäntöönpanoa kaikissa valtioissa. Yhtä aikaa sen kanssa on perustettava Keski- ja Itä-Euroopan maihin toimivat järjestelmät elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden valvomiseksi jo ennen liittymistä.
Erityisen tärkeää on teurastamojen uudistaminen, jotta direktiivien mukainen riskiainesten välitön poistaminen ja hävittäminen voitaisiin taata. Tuotujen elintarvikkeiden on oltava yhtä turvallisia kuin Euroopan unionissa tuotettujen elintarvikkeidenkin. Siksi EU:n ulkopuolisilta mailtakin on edellytettävä BSE-testejä jo nyt. Elintarvikkeiden, tuotujenkin, turvallisuus on terveellistä ravintoa haluavien kuluttajien perusvaatimus. Meidän on huolehdittava siitä!

Santini
Arvoisa puhemies, tästä kysymyksestä vastasi edellisellä vaalikaudella erityisesti maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta, kun siitä nyt huolehtii ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta. Tämä onkin ihan oikein, koska tässä murhenäytelmässä - joka on sama kaikille - on mukana itse asiassa kaksi uhria, niin ikään samanarvoisia: kuluttajat ja karjankasvattajat.
Muistelkaamme niitä pitkiä keskusteluja, tutkimuksia sekä tarkastuksia, joita suoritettiin aluksi tutkimusvaliokunnan töiden yhteydessä ja sitten tutkimusvaliokunnan valvontavaliokunnassa, joka perustettiin sen vuoksi, ettei parlamentti luottanut enää edes komission toimittamiin tietoihin, koska komissio on itse asiassa laiminlyönyt vakavasti tehtäviään monilla vastuualoillaan.
Tuohon aikaan verrattuna tiedämme nyt asioista jonkin verran enemmän, sillä myös tiedeyhteisö on antanut joitakin vastauksia ja valottanut tärkeimpiä kysymyksiä. Voimme tänään todeta, että tämä murhenäytelmä on etenkin valtioiden ja politiikan syytä. Kahden viime vuoden kuluessa on osoittautunut, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmeisesti vähentäneet varoittavien normien ja etenkin kieltojen noudattamisen valvontaa. Muut jäsenvaltiot ovat näköjään jälleen kerran, kuten aiemminkin, valinneet vaitiolon tien, yrittäessään kenties syyllisyyttä tuntien peittää ja minimoida tämän murhenäytelmän - tai lievemmin sanottuna ongelman - vaikutuksia. Jo aiemmin juuri tämä puutteellisen avoimuuden asenne on aiheuttanut vieläkin vakavampaa vahinkoa karjankasvattajille, joihin kuluttajien epäluulo, epäluottamus ja lannistuminen löivät leimansa. Tämän vuoksi katson, että Olssonin mietinnön tärkein osa on juuri se voimakas vetoomus hallituksille, jotta nämä noudattaisivat tarkoin sääntöjä ja palauttaisivat siten kansalaisten luottamuksen, olipa kyse sitten kuluttajista tai karjankasvattajista, asianmukaisen tiedotuskampanjan avulla ja etenkin sellaisen riittävän tuen avulla myös niille, jotka ovat tämän kriisin suoranainen uhri, siis karjankasvattajille.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luulen, että on kiistatonta: kansanterveys ja elintarvikkeiden turvallisuus ovat tärkeitä asioita meille kaikille, sekä tuottajille että kuluttajille. Me kaikki puhumme ehkäisevästä kuluttajansuojasta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän tehtävänämme poliitikkoina ei ole edistää tunneperäisiä keskusteluja, joita nytkin monessa paikassa käydään BSE-kriisiä käsiteltäessä.
En halua omasta puolestani vaikuttaa siihen, että BSE:stä keskustellaan aina ajankohtaisten tapahtumien edellyttämällä tavalla. Kannatan mahdollisimman tiukkaa valvontaa elintarvikkeiden koko tuotantoketjussa, varsinkin Saksan tuoreiden tapahtumien vuoksi. Tarvitsemme tietysti myös erittäin ankaria seuraamuksia rikkomuksista. Vetoan samalla sen puolesta, että BSE-testi tehtäisiin kaikille eläimille 24 kuukauden ikäisenä.
Milloin voimme oikein odottaa varmaa tieteellistä tietoa yksittäisten eläinten sairastumisista? Olen nimittäin sitä mieltä, että jos tietoa saataisiin, voisimme heti luopua ajatuksesta koko eläinkannan teurastamisesta. Siihen astikin kohorttiteurastus on vain yksi vaihtoehdoista.
Ruokintakielto, joka koskee kaikkiruokaisten ruokkimista liha- ja luujauholla, pysyy monistakin syistä varmasti edelleen voimassa lähiaikoina. Nykyinen eläinjauholla ruokintakielto säilyy varmasti, kunnes otetaan käyttöön rehun avoin tuoteseloste ja terveiden eläinten teurasjätteiden jalostus voidaan suorittaa turvallisesti. Mainitsen kuitenkin esittelijä Olssonin mietinnössään käyttämän ilmauksen: hänkin käyttää ilmausta "lähiaikoina". "Lähiaikoina" tarkoittaa minusta sitä, että tulevaisuudessa saattaa löytyä parempikin keino.
Sallikaa minun sanoa lopuksi, että voimme helposti selittää kaikille kriittisille kuluttajille, että terveeseen luuhun liittyvä terve liha on osa hyvää ravintoa. Jalostettu terve luu eläinjauhossa sen sijaan saattaa olla vaaraksi kaikkiruokaisille. Ymmärtäköön sen, ken haluaa. Voimme esittää näitä asioita lukuisin lisäesimerkein. Olen sitä mieltä, että meidän on politiikan vastuullisina henkilöinä palattava asiallisempaan keskusteluun.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, koko Euroopan maataloussektoria ravistelleesta BSE-taudista tiedetään edelleenkin erittäin vähän. Tarvitsemme taudin synty- ja tartuntamekanismista nopeasti uutta tutkimusta. Seulontatestin laadusta ei ole pitävää näyttöä. Vaatimus alentaa tutkittavien eläinten ikää kolmestakymmenestä kuukaudesta kahteenkymmeneenneljään kuukauteen ei ole relevanttia. Suurin osa sairaita eläimiä koskevista havainnoista tehdään edelleenkin paljaalla silmällä eläimen alettua käyttäytyä epänormaalisti.
Vasikoiden ravinnon ja BSE-taudin mahdollinen yhteys on tutkittava. Viime aikoina ilmenneiden yksittäisten BSE-tapausten syyt eivät ole selvinneet. Luuydinjauho- ja talivarastojen hävittäminen on silti kannattamisen arvoista. Saastuneen rehun kautta tautia ei saa päästää vahingossakaan leviämään. Eläinten ravinnoksi tarkoitetuissa rehuissa on oltava yksiselitteiset tuoteselostukset; vastuuntuntoisen karjankasvattajan on voitava tehdä eläinrehuja ostaessaan oikea valinta luotettavan tiedon perusteella. Eläinten hyvinvointi ja terveys on turvattava.
Laajentumisen yhteydessä ei uusille jäsenvaltioille voida hyväksyä siirtymäaikoja koskien elintarvikkeiden hygieniaa ja laatu- ja tuoteselosteita, sillä uudet jäsenvaltiot tulevat mukaan todellisille sisämarkkinoille. Hakijamaille tulee antaa teknistä ja taloudellista tukea BSE-riskin ehkäisyssä. On varmistettava toimenpiteiden jatkuvuus myös laajentumisen jälkeen.
Viimeisen vuoden aikana BSE:n kukistamiseksi on tehty paljon, tuloksia on syntynyt, muun muassa kuluttajien luottamus naudanlihaan alkaa palautua. Tässä vaiheessa on järkevää laittaa jäitä hattuun, vahvistaa jo olemassa olevia toimenpiteitä ja odottaa uusia tutkimustuloksia.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijä Olssonia hänen hyvästä ja kriittisestä mietinnöstään, jossa tuodaan esiin eräitä vaikeita asioita. Meidän kaikkien yhteinen perimmäinen tavoitteemme on epäilemättä elintarvikkeidemme mahdollisimman suuri turvallisuus, mutta elintarvikkeidemme on oltava kauniitakin ja maistuttava hyvältä.
Näiden elintarvikkeiden tuottamiseksi tarvitsemme maanviljelijöitä, maataloutta ja elintarviketeollisuutta. Toistaiseksi. Tämä tosiseikka kuvaa jännitteitä, joiden vallitessa nimenomaan tätä oma-aloitteista mietintöä on laadittu. Mietintö osoittaa perustellusti useita puutteita. Kenties suurin niistä on huomattava ero yhteisön säännösten täytäntöönpanossa, minkä vuoksi yhtenäistä turvallisuustasoa ei tietenkään ole saavutettu. Tähän asiaan komission on mielestäni puututtava. Sen on tehtävä kaikkensa, jotta varovaisuusperiaatetta noudatettaisiin.
Vastuullisen valvonnan tärkeys on käynyt ilmi viime päivinä Baijerissa ja Rheinland-Pfalzissa. Siksi on pidettävä tiukasti kiinni siitä periaatteesta, että sitovien määräysten rikkomisesta määrätään ankarat seuraamukset. Niissä asioissa, joihin ei ole vielä tieteellisiä perusteita, neuvoisin noudattamaan varovaisempaa tarkastelutapaa. Siksi en voi hyväksyä seuraavia kohtia: BSE-testit tulevaisuudessa jo 24 kuukauden ikäisille eläimille. Aterian tähteiden ruokintakielto, vaikka tähteet olisi käsitelty nykyisen tieteellisen tietämyksen mukaisesti. Lisäksi torjun koko kannan tappamisen, jos löytyy yksikin BSE-tapaus.
Laajan elintarviketurvallisuuden välttämättömänä edellytyksenä on tutkimuksen lisääminen. Tarvitsemme hyvin koulutettuja, talouttaan hyvin hoitavia, motivoituja ja - erittäin tärkeää! - yhteiskunnan arvostamia maanviljelijöitä, ja nämä maanviljelijät tarvitsevat kunnollisen hinnan tuotteistaan!

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan onnitella aluksi sydämellisesti esittelijä Olssonia siitä, että hän otti hoitaakseen tämän erittäin vaikean mietinnön laatimisen. Euroopan parlamentti on ensimmäisen BSE-tapauksen paljastumisesta lähtien erittäin tarkasti seurannut niitä toimia ja keskustellut niistä toimista, joihin Euroopan laajuisesti ja kansallisella tasolla on ryhdytty kriisin hoitamiseksi.
Erityisesti meille maanviljelijöille koko Euroopassa on tärkeää, että ryhdytään kaikkiin mahdollisiin toimiin elintarvikekriisien välttämiseksi tulevaisuudessa. Varovaisuusperiaatetta on noudatettava, kuten useat kollegat jo sanoivat, ja uusimmat lääketieteelliset tiedot on otettava huomioon. Suurena vaikeutena ovat ennen kaikkea jäsenvaltioiden erot EU:n määräysten täytäntöönpanossa ja osittain puuttuvat tiedot siitä, kuinka ja miten laajalti yhteisön säännöksiä sovelletaan. Määräysten rikkomisesta olisi ennen kaikkea - ja siinäkään asiassa en jää mielipiteideni kanssa yksin - rangaistava paljon ankarammin, sellaisistakin rikkomuksista, jotka koskevat riskiaineksen poistamista.
Minusta ei ole järkevää alentaa testausikää EU:n laajuisesti 24 kuukauteen. Se aiheuttaisi perusteettomia kustannuksia. Testausikä olisi varmojen tulosten saamiseksi pidettävä edelleen 30 kuukaudessa. Sen vuoksi tuen niitäkin tarkistuksia, joissa ehdotetaan sitä. Tehokkaimman suojan tarjoaa edelleen oikea teurastustapa ja riskiaineksen poistaminen, kuten jo kerran totesin.
Haluaisin käsitellä toista kohtaa: haluaisin korostaa, että yhteisessä maatalouspolitiikassa otetaan varmasti jo nyt huomioon elintarvikkeiden turvallisuus. Aterioiden tähteiden käsittely ei nähdäkseni välttämättä liity BSE:n seurantaan. Kuten tiedämme, BSE-kriisin aiheutti se, että eläinjauhoa valmistettiin epäasianmukaisesti ja syötettiin märehtijöille. Kierrätysongelmaa olisi käsiteltävä toisessa mietinnössä.
Toinen asia on, että meidän olisi todella pohdittava sitä, että lähes kaikkea syöviä eläimiä olisi käsiteltävä muussakin yhteydessä eli omassa mietinnössään eikä tässä mietinnössä, joka koskee varsinaisesti vain BSE:n seurantaa märehtijöillä.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, pidän erittäin rohkaisevina esittelijä Olssonin mietinnön suosituksia ja sitä, että hän tukee komission lähestymistapaa asiassa. Haluan kiittää häntä mietinnöstä. Hänen laaja kokemuksensa asiasta käy ilmi mietinnön yksityiskohdista ja sen korkeasta laadusta, ja kiitän häntä siitä.
Minulla ei ole riittävästi aikaa puhua niistä suosituksista, joita komissio voi tukea. Haluaisin näin ollen keskittyä niihin suosituksiin, joista olemme eri mieltä tai joista näkyy olevan erimielisyyttä parlamentin sisällä. Tästä on esimerkkinä suositus, jonka mukaan nautojen testien ikäraja alennettaisiin 24 kuukauteen. Viime vuonna tehtiin melkein kahdeksan miljoonaa testiä yli 30 kuukauden ikäisille terveille eläimille. Nuorin tartunnan saanut eläin oli 41 kuukauden ikäinen. Tämä viittaa siihen, että nykyisen ikärajan alentamiseen ei ole välitöntä tarvetta. Tilannetta kuitenkin tarkastellaan edelleen.
Toinen kysymys, josta vallitsee jonkinlainen epäselvyys, liittyy komission toimiin silloin, kun BSE-toimenpiteiden täytäntöönpano jäsenvaltioissa on ollut kehnoa. Olen sanonut useaan otteeseen, että nykyiset valvontamekanismit, nimittäin jäsenyysvelvoitteen noudattamatta jättämistä koskeva menettely, eivät ole tarpeeksi tehokkaita.
Komissio aikoo piakkoin esittää neuvostolle ja parlamentille ehdotuksen elintarvikkeiden ja rehun valvonnasta. Tässä ehdotuksessa tarkistetaan perinpohjaisesti jäsenvaltioiden tarkastusjärjestelmiä. Samalla siinä ehdotetaan myös entistä voimakkaampia toimenpiteitä, kuten ankarampia seuraamuksia, jotka sisältyivät Olssonin mietintöön, kuten monet teistä ovat maininneet.
Tässä yhteydessä tarkastellaan kysymystä, joka koskee taloudellisia seuraamuksia, jos kansalliseen valvontajärjestelmään liittyy petoksia tai vakavia puutteita.
BSE:n esiintyminen yhteisössä välittää ristiriitaisen viestin. Tapausten kokonaismäärä vuonna 2001 Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta on todennäköisesti noin 1 000. Tämä on suurin piirtein kaksi kertaa enemmän kuin vuonna 2000 ilmoitetut 482 tapausta. Suurin osa kasvusta johtui kuitenkin terveiden ja riskialttiiden eläinten yleisestä testauksesta uusilla pikatesteillä.
Lisäksi on sanottava suoraan, että jäsenvaltiot, jotka eivät aiemmin etsineet BSE:tä kovinkaan aktiivisesti, ovat nyt oppineet läksynsä ja parantaneet huimasti seurantatoimiaan. Joka tapauksessa täytäntöönpanossa on vielä parantamisen varaa, kuten FVO:n kertomuksissa on jatkuvasti korostettu.
Toinen jatkuva hankaluus liittyy siihen, että jäsenvaltioilla on ollut ongelmia valtavan lihaluujauhomäärän tuhoamisessa. Komissio on aktiivisesti muistuttanut jäsenvaltioita siitä, että niillä on velvollisuus noudattaa tässä yhteisön oikeutta, ja viittaisin useisiin tätä asiaa koskeneisiin parlamentin jäsenten puheenvuoroihin ja kiinnittäisin huomionne siihen, että asiasta on olemassa lainsäädäntöä, jota jäsenvaltioiden on noudatettava.
Lopuksi huolta aiheuttaa myös jatkuva epävarmuus siitä, että BSE:tä saattaa esiintyä lampaissa, ja monet teistä viittasivatkin tähän. Viime viikolla päätettiin lisätä tuntuvasti lampailla tehtäviä TSE-testejä. Näin saadaan entistä parempi käsitys ongelmasta, joka yhteisöä mahdollisesti uhkaa, jos BSE:n esiintyminen luonnollisissa oloissa vahvistetaan myös lampaissa.
Pidänkin erittäin myönteisenä, että minulla on tilaisuus vastata parlamentin mietinnössä tekemään aloitteeseen. Uusimman kriisin kärjistymisestä on vain hieman yli vuosi aikaa. Olemme sen jälkeen edistyneet paljon. Haluaisin tässä vaiheessa esittää yhteenvedon tärkeimmistä toimenpiteistä. Ensiksikin on kielletty lihaluujauhon käyttö rehussa. BSE-testaus on aloitettu kaikilla 30 kuukautta täyttäneillä terveillä eläimillä sekä 24 kuukautta täyttäneillä riskiryhmään kuuluvilla ja tapaturmaisesti kuolleilla eläimillä. Erikseen määriteltyjen riskiainesten luetteloa on laajennettu lisäämällä siihen etenkin nautojen selkäranka ja koko suolisto, ja märehtijöiden luista mekaanisesti erotettu liha on kielletty.
Myös lainsäädäntörintamalla on tapahtunut erittäin merkittävää edistymistä. TSE:itä koskeva asetus N:o 999/2001 hyväksyttiin lopulta, ja se tuli voimaan 1. heinäkuuta 2001. Erittäin hyvin on edistytty myös eläinten sivutuotteita koskevassa ehdotuksessa, sillä elintarvikejätteen käsittelyä koskeva kysymys on suurin este lopulliselle hyväksynnälle. Myös rehuja koskevasta avoimesta ilmoituksesta ja elintarviketurvallisuusviranomaisesta sopiminen vahvistaa huomattavasti TSE:itä koskevaa yleistä kehystä.
Toteaisin kolmansista maista tapahtuvasta tuonnista, että kattava joukko toimenpiteitä on jo käytössä TSE-asetuksen ja sen täytäntöönpanosäännösten nojalla. FAO on viime viikkoina ja kuukausina tehnyt useita tarkastusmatkoja ehdokasvaltioihin. Myös Argentiinassa, Brasiliassa ja Uruguayssa käydään piakkoin.
Näiltä matkoilta on laadittu runsaasti kertomuksia. Jonkin verran edistymistä on ilmeisesti tapahtunut, mutta merkittävät ponnistelut ovat vielä tarpeen, jotta sääntöjä noudatettaisiin täysimääräisesti näissä maissa. Haluan varmistaa, että ne eivät toista jäsenvaltioiden virheitä, kun ne käsittelevät BSE-ongelmaa.
Komissio kehottaa aktiivisesti asianomaisia maita ryhtymään pikaisiin toimiin tilanteen korjaamiseksi. Aion ottaa asian puheeksi, kun maatalousministerien neuvoston on ensi kuussa määrä tavata ehdokasmaiden edustajia.
Haluaisin päättää kiittämällä esittelijä Olssonia hänen mietinnöstään. Haluan vakuuttaa parlamentille, että komissio seuraa edelleen herpaantumatta TSE-tilannetta. Korostan, että itsetyytyväisyyteen ei ole aihetta. Tiedän, että parlamentti pitää edelleen tiukasti silmällä - ja syystäkin - taudin kukistamista.
Parlamentin jäsenet ottivat esille useita seikkoja, joihin haluaisin viitata.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa testataan nyt kaikki vuoden 1996 elokuun - tuolloin kiellettiin lihaluujauho - ja vuoden 1997 lopun välisenä aikana syntyneet naudat. Nuorin tartunnan saanut eläin oli 41 kuukauden ikäinen. Tulos saatiin, kun testattiin kahdeksan miljoonaa tervettä eläintä.
Korostaisin, että lihaluujauhon syöttämistä märehtijöille koskevan kiellon poistaminen ei tule kysymykseenkään. Kielto on ja pysyy voimassa. Asiasta on turha edes keskustella.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.

Olsson
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää komission jäsen Byrneä. Olen erittäin iloinen siitä, että hän vastasi niin selvästi sanktioita koskevaan suoraan kysymykseeni, ja siitä, että tätä kysymystä käsitellään parhaillaan komissiossa. Odotan todellakin innokkaasti sitä, että pääsemme parlamentissa ottamaan kantaa komission ehdotukseen toimenpiteistä tämän asian käsittelemiseksi. Pidän sitä suurena askeleena eteenpäin sekä tässä asiassa että yleensä elintarvikkeiden valvonnassa.
Voin myös sanoa komission jäsenelle, että olen hänen kanssaan samaa mieltä ehdotuksesta laskea BSE-testattavien eläinten ikää 24 kuukauteen. Se ei ollut minun ehdotukseni, vaan se tuli muualta. Aion siten myötävaikuttaa siihen, että tämä ehdotus hylätään huomenna äänestyksessä samoin perustein kuin komission jäsen esitti.
Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni kollegoitani kaikista ystävällisistä sanoista. Oli hauska työskennellä tämän mietinnön parissa. Haluan kuitenkin lopuksi korostaa, ettei vaara ole ohi. Kuten olemme vuoden 2001 aikana nähneet, on uusia tapauksia tullut esiin monissa uusissa maissa, ei pelkästään EU:n sisällä vaan myös ehdokasvaltioissa Sloveniassa ja Slovakiassa sekä Japanissa. BSE on edelleen ongelma. Olen samaa mieltä kuin Whitehead siitä BSE-tutkimuksesta, joka osoittautui lehmänaivoilla eikä lampaan aivoilla tehdyksi. Se merkitsee, että useissa tilanteissa tiedämme ainoastaan sen, että emme oikeastaan tiedä mitään tai että emme tiedä tarpeeksi paljon. Siksi tarvitaan tutkimusta.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ilmastonmuutos
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Moreira da Silvan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0025/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen sitoumusten täyttämisestä yhteisesti
[KOM(2001)579 - C5-0019/2002 - 2001/0248(CNS)].

Moreira da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, jo kymmenen vuoden ajan, aina Rio de Janeiron konferenssista lähtien, olemme odottaneet tätä hetkeä. On totta, että Yhdysvaltojen vetäytyminen Kioton pöytäkirjasta vähentää huomattavasti sopimukselta toivottua kattavuutta. On myös totta, että pöytäkirja ei ole yhtä kunnianhimoinen kuin alkuperäinen ehdotus. Tämän vaatimattoman askelen vaihtoehto olisi ollut huomattavasti pahempi: ilman Marrakechissa saavutettua poliittista sopimusta meidän olisi hukattava toiset kymmenen vuotta neuvotteluihin uudesta pöytäkirjasta.
Huomenna hyväksymme siis tyytyväisinä Kioton pöytäkirjan ja toivomme, että se voi tulla voimaan vielä tänä vuonna. Neuvoston päätöksessä on kuitenkin yksi minua huolestuttava seikka. Tarkoitan väitettä siitä, että Tanska haluaa avata uudestaan keskustelut, jotka koskevat vuoden 1998 sopimusta taakanjaosta. Se ei ole perusteltua eikä sitä voida hyväksyä, ja lisäksi se asettaisi Euroopan unionin kansainvälisesti naurettavaan asemaan. Muistettakoon, että vasta vähän aikaa sitten kiistimme Venäjältä oikeuden yrittää juuri samaa asiaa.
Toimintaan kehottavan ympäristöllisen viestinsä lisäksi Kioton pöytäkirjan hyväksyminen lähettää kuitenkin myös muita poliittisia signaaleja, joita on aiheellista korostaa. Ensinnäkin se osoitti, että globaalistumista on mahdollista hallita. Toiseksi Euroopan unioni osoitti johtajuutta, ja tässä yhteydessä haluan onnitella komission jäsen Margot Wallströmiä hänen huomattavasta tehtävästään tässä johtajuudessa. Kolmanneksi siinä pantiin alulle uusi talousmalli, hiilitalous. Tästä lähtien hiilitonnilla on markkinahinta ja hiilidioksidipäästöt ovat kustannuserä, joka pitää ottaa huomioon kaikkien tuotteiden ja toimintojen hintojen yleisessä painottamisessa. Ne voittavat, jotka pystyvät tuottamaan saman puhtaammalla tekniikalla.
Nyt kun yhteenveto on tehty, puhukaamme tulevaisuudesta. On totta, että vuosina 19901999 Euroopan unionin kasvihuonekaasupäästöt supistuivat 4 prosenttia. Jäsenvaltioiden suuri enemmistö jättää kuitenkin paljon toivomisen varaa, ja joillakin aloilla tilanne on hyvin huolestuttava, esimerkiksi liikenteessä, jossa päästöjen on ennakoitu nousevan jopa 50 prosenttia kymmenen seuraavan vuoden aikana. Tätä ajatellen on pidettävä myönteisinä komission esittämiä yhteisön välineitä, erityisesti Euroopan ilmastonmuutosohjelmaa ja päästöoikeuskauppaa koskevaa direktiiviä, joista Euroopan parlamentti ilmaisee mielipiteensä vielä tällä puolivuotiskaudella.
Kun yhteisön strategia tunnetaan, mikä on jäsenvaltioiden rooli? Minusta ne eivät saa mennä helpoimman kautta tyytymällä pelkästään panemaan täytäntöön vähentämistoimet, jotka ovat samanaikaisesti edullisia sekä taloudellisesti että poliittisesti. Pohjimmiltaan kyse olisi tällöin teollisuuden ja energianhuollon päästöjen vähentämisestä ja liikenteen ja rakennusalan jättämisestä ennalleen. Tämä vaihtoehto olisi ympäristön kannalta valheellinen ja taloudellisesti irrationaalinen. Sivuuttamalla politiikan tietyillä aloilla jäsenvaltiot menettäisivät mahdollisuuksia siirtyä uudenlaiseen tekniikkaan ja sitä paitsi myöhemmin niiden päästöjen vähentämisen kustannukset olisivat huomattavasti suurempia. Siksi strategian pitäisi koostua uudelleen talouspolitiikkojen uudelleen suuntaamisesta, mikä tapahtuu siten, että kasvihuoneilmiön ympäristökustannukset sisällytetään kaikille talouden aloille.
Se on mahdollista ainoastaan siten, että otetaan käyttöön sekä sellaisia toimia, joista jo vallitsee yhteisymmärrys, kuten uusiutuvien energianlähteiden tuotanto ja julkinen liikenne, että selkeästi epäsuosittuja toimia, kuten fossiilisia polttoaineita käyttävän teollisuuden tukien lakkauttaminen ja energia- ja liikenteen hiilidioksidipäästöverojen käyttöönotto. Päätän puheenvuoroni kiittämällä kaikkien poliittisten ryhmien varjoesittelijöitä yhteistyöstä ja paneutumisesta asiaan.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää esittelijää mietinnöstä sekä hänen kiinnostuksestaan ympäristönsuojeluun jo tätä edeltävinäkin vuosina. Samoin haluaisin kiittää komissiota, erityisesti komission jäsen Wallströmiä, joka on tehnyt kaikkensa sen hyväksi, että voimme nyt keskustella konkreettisesti Kioton pöytäkirjan ratifioinnista ja että voimme nyt, luojan kiitos, alkaa täyttää sen sitoumuksia.
Voimme huomenna vain joko kannattaa tai vastustaa Kioton pöytäkirjaa, mutta olemme joutuneet tekemään paljon töitä sen eteen, että meillä on tilaisuus kannattaa laajaa sopimusta. Kiitän kaikkia, jotka ovat olleet myötävaikuttamassa asiaan. Kioton pöytäkirjaa on arvosteltu ankarasti, ja ankara arvostelu jatkuu edelleenkin.
Viimeksi esittelijä käsitteli tätä asiaa keskeisenä arvostelun kohteena on ollut taas taakanjako, burden sharing. Sanon aivan avoimesti, että mielestäni taakanjako ansaitsee arvostelun, ja että jokainen, joka sanoo taakanjaon olevan epäoikeudenmukainen, on oikeassa. Yksikään jäsenvaltio ei kuitenkaan vähennä liikaa, vaan kaikki vähentävät liian vähän. Tutkijat sanovat aivan yksiselitteisesti, että jos haluamme pysäyttää ilmastonmuutoksen, meidän on vähennettävä kasvihuonekaasuja maailmanlaajuisesti 50 prosentilla. Jos lähdemme siitä, että teollisuusmaiden on vähennettävä niitä yli 50 prosentilla, jotta kehitysmailla ylipäänsä on mahdollisuudet saavuttaa tietty hyvinvointi, se osoittaa tehtävän vaikeuden ja jäsenvaltioiden tästä vaatimattomasta ensimmäisestä askeleesta käymän keskustelun pikkumaisuuden.
Intia tuottaa tonnin hiilidioksidia henkeä kohti, Euroopan unionin jäsenvaltiot keskimäärin noin 10 tonnia. Tätä taustaa vasten on erittäin huono asia, että jotkin EU:n jäsenvaltiot saavat lisätä päästöjään, ja että ne jäsenvaltiot, jotka saastuttavat erittäin paljon, kuten oma kotimaani, valittavat, että niiden on vähennettävä päästöjä suhteellisen paljon.
Kioton pöytäkirja on vain ensimmäinen askel, jonka jälkeen on edettävä monta muuta askelta. Siksi nyt ei pitäisi keskustella pikkumaisesti pilkun jälkeisistä numeroista, vaan pyrkiä tarmokkaasti kestävään talouteen ja resurssien ja energian säästämiseen.

Hulthén
Arvoisa puhemies, myös minä haluan toivottaa komission jäsenen tervetulleeksi tähän myöhäiseen aikaan. En voi olla ihmettelemättä, onko niin, että nimenomaan ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta kokoontuu aina tiistaiyönä Strasbourgin istunnon aikaan, vai pidetäänkö meitä jonakin "epäilyttävänä fundamentalistiryhmänä", joka aina asetetaan alimmaksi esityslistalla. Se olisikin aika merkillistä, kun otetaan huomioon, että meillä on kuitenkin vastuu yhdestä parlamentin kaikkein tärkeimmistä kysymyksistä, nimittäin ympäristökysymyksestä. Haluaisin pyytää sekä puhemiestä että komission jäsentä tutkimaan, olisiko mahdollista saada tähän muutos eli olisiko mahdollista edes joskus nostaa ympäristöasioiden statusta käsittelemällä niitä päiväsaikaan eikä aina pimeän tultua.
Olin itse asiassa ajatellut aloittaa puheeni karrikoimalla erästä tunnettua konservatiivia, ruotsalaista poliitikkoa, joka kerran sanoi, ettei hän ole ainoastaan hallantilainen vaan myös eurooppalainen: haluaisin tänään sanoa, että en ole pelkästään ylpeä göteborgilainen vaan myös ylpeä eurooppalainen. Olen ylpeä siitä, että voin sanoa, että parlamentti on nyt lopettanut Kioton pöytäkirjan käsittelyn, ja odotan, että neuvosto myös ratifioi sen maaliskuussa.
Erityisen ylpeä olen kuitenkin siitä, että sain osallistua siihen pieneen valtuuskuntaan, joka kävi Yhdysvalloissa viime viikolla. Saimme tilaisuuden keskustella ilmastokysymyksestä sekä kongressin että edustajainhuoneen kanssa. Minusta alkoi tuntua, että mannerten välissä ei ole pelkästään fyysinen valtameri vaan myös henkinen valtameri, kun muistetaan, mitä Yhdysvalloissa ajatellaan ilmastokysymyksestä ja sen käsittelytavoista. Tosin viime aikoina ilmastokysymys on Yhdysvalloissa tunnustettu ongelmaksi, koska sen omat tutkijat ovat todenneet, että se on ongelma. Edelleen ollaan kuitenkin sitä mieltä, että tämän ongelman ratkaisu voi löytyä Yhdysvalloista. Tämä näkökanta on suurin ero välillämme. Yhdysvalloissa pidetään maailmanlaajuista ympäristöuhkaa sisäisenä ongelmana, joka koskee ainoastaan yhdysvaltalaisia, kun taas eurooppalainen tapa suhtautua ongelmaan on käsitellä sitä yhdessä.
Haluan siten kiittää komission jäsentä aktiivisuudesta ja myös ympäristövaliokunnan esittelijää Moreira Da Silvaa, joka on pitänyt meidät yhtenäisinä ja huolehtinut siitä, että meillä on Euroopan rajojen ulkopuolella sama käsitys ja kanta asioihin.
Tulevaisuudessa ei riitä se, että pidämme yhtä teoriassa, vaan meidän on pidettävä yhtä myös käytännössä. Tämä yhtenäisyys joutuu koetukselle ratifioinnin jälkeen. Lisäksi tätä yhtenäisyyttä testataan, kun käsittelemme Euroopan ilmastonmuutosohjelmaa ja päästökauppaa vähän myöhemmin tänä keväänä. On valitettavaa, että jotkut neuvoston jäsenet katsovat tarpeelliseksi riidellä taakanjaosta. On lähinnä säälittävää, että kyseessä on juuri pohjoismaa. Mustia lampaita on kuitenkin kaikkialla. Olen joka tapauksessa iloinen siitä, että voimme lopettaa Kioton sopimuksen käsittelyn tänään.

De Roo
Arvoisa puhemies, kiitos. Kioton sopimus on historiallinen sopimus.
Sille luotiin perusta vuonna 1992 Riossa. Isä Bush epäröi, ennen kuin lähti Rioon, mutta teki sen kuitenkin lopulta ja allekirjoitti Rion sopimuksen. Vuoden 2000 lopulla Haagissa ei onnistuttu saamaan aikaan sopimusta Clintonin-Goren hallituksen kanssa. Oli hirveää seurata, kuinka Bush sittemmin heitti Kioton sopimuksen roskakoriin. Onneksi Bonnissa saatiin viime vuoden heinäkuussa aikaan läpimurto, suuri läpimurto, ja ryhmälleni on hyvin tärkeää, ettei ydinenergia ole mukana ratkaisussa, ei puhtaan kehityksen mekanismissa (CDM) eikä yhteistoteutuksessa. Parlamentti ratifioi sopimuksen huomenna. Ympäristövaliokunnasta saatiin jo esimakua: 33 ääntä puolesta, 0 vastaan, 0 tyhjää. Huomennakin näemme samantapaisia lukuja. Ilmaisemme yksimielisen mielipiteemme. Toivottavasti neuvostokin, jonka pitäisi vielä 4. maaliskuuta raivata tieltään muuan tanskalainen ongelma, tekee niin - mutta luotan siihen. Eurooppa on ottanut aloitteen käsiinsä, ja minäkin haluan kiittää komission jäsen Malmströmiä hänen peräänantamattomasta ponnistelustaan asian hyväksi.
Sisällöstä seuraavaa: kahdeksan prosentin vähimmäismäärä Euroopassa ja viiden prosentin vähimmäismäärä teollistuneissa maissa ei riitä alkuunkaan. Kioto on kuitenkin ainoa kansainvälinen sopimus, jonka avulla voimme torjua maapallon lämpenemistä. Aivan niin kuin otsonisopimustakin, sitä pitää parantaa vielä moneen otteeseen. Kanadan, Japanin, Australian ja Venäjän on kuitenkin sitä ennen ratifioitava sopimus. Toivottavasti asia saadaan järjestykseen ennen Johannesburgissa pidettävää Rio+10-kokousta. Poika Bush epäröi aivan niin kuin isänsäkin: lähteäkö Johannesburgiin vai ei. Toivottavasti hän kykenee, aivan kuin isänsä, kuitenkin päättämään asiasta. Olimme viime viikolla Washingtonissa pienen valtuuskunnan kanssa, ja näkyvissä on viitteitä siitä, että Yhdysvaltoja sentään painostetaan muuttamaan kantaansa. Demokraatit häpesivät sitä, ettei heidän maansa ole mukana Kioton pöytäkirjassa, ja ovatpa jotkut republikaanitkin kokeneet kääntymyksen. Bush ilmoittaa todennäköisesti pian kansallisesta ilmastopolitiikasta: talouskasvusta ja energiankulutuksesta pyritään eroon vaatimattomasti, osittain. Siinä ei ole kylliksi, mutta se on paljon parempaa kuin Bush sanoi vuosi sitten. Olemme tehneet selväksi, että tällainen politiikka käy Yhdysvalloille taloudellisesti kalliimmaksi kuin Kiotoon osallistuminen. Lisäksi on ilahduttavaa, että useat yhdysvaltalaiset suuryritykset haluavat, että Yhdysvallat tulee mukaan Kioton pöytäkirjaan. Kysymys ei enää kuulukaan, tuleeko Yhdysvallat mukaan, vaan milloin se tulee.
Silloin jäljelle jää vielä kolme suurta kysymystä. Ensinnäkin toteutus: kahdeksan prosentin vähimmäistavoitteen saavuttamiseen on nyt pyrittävä tosissaan. Seuraavaksi keskustelu ensimmäisen kauden jälkeisistä tavoitteista: vähintään yksi prosentti vuodessa on erittäin hyvä alku, ja toivon, että komissio voi vahvistaa sen. Lopuksi kaikkein tärkein ja kaikkein vaikein asia: kehitysmaat on saatava vakuuttuneiksi siitä, että niidenkin on jonkin ajan kuluttua tultava mukaan.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten esittelijä muistaa, Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidetystä ympäristöhuippukokouksesta on kulunut kymmenen vuotta. Toivon, että syyskuussa voidaan juhlia Kioton pöytäkirjan soveltamista. Olisi pohdittava, ovatko nämä kymmenen vuotta menneet hukkaan.
Jos muistamme, miten viime vuosina tehtailtiin lähinnä yhdysvaltalaisten maksamia raportteja, joissa pyrittiin osoittamaan, ettei mitään ilmastonmuutosta ole olemassakaan, ja miten sellaisille tutkijoille naurettiin, jotka yrittivät tuoda esille ilmastonmuutokseen liittyviä ongelmia, huomaamme myös, että näinä vuosina on voitettu paljon kansalaisten tietoisuuden lisääntymisessä; toisin sanoen aikaa on kenties mennyt hukkaan toimenpiteiden soveltamisessa, mutta kansalaisten tietoisuus on lisääntynyt.
Uskon, että kaikki tietävät nykyisin, mitä tarkoittaa Kioton pöytäkirja tai mitä tarkoittavat ilmastonmuutos ja sen oheisvaikutukset, kuten saarien katoaminen, rannikoiden tuhoutuminen, miljoonien henkilöiden joukkopako kotiseuduiltaan ja biologisen monimuotoisuuden häviäminen. Uskon siis, että yhtäällä on voitettu, vaikka toisaalla onkin hävitty.
On totta, että kasvihuonekaasupäästöjen määrä laski Euroopassa vuosina 1990-1999, mutta on niin ikään totta, että tämä johtuu lähinnä kahdesta maasta ja syyt ovat erittäin konkreettisia. Monet maat, kuten oma maani, ovat lisänneet - mielestäni liikaa - näitä päästöjä. Espanjassa määrä on 23 prosenttia, vaikka on suhtauduttava myönteisesti siihen, että tämänpäiväisten lehtien mukaan Espanjan hallitus päättää seuraavassa ministerineuvostossa ratifioida Kioton pöytäkirjan, mikä olisi hyvä uutinen. Muiden maiden olisi noudatettava tätä esimerkkiä, jotta saisimme syyskuussa kokoon ne tarvittavat 55 maata, joiden osuus kasvihuonekaasupäästöistä on vähintään 55 prosenttia.
Olen sitä mieltä, ettei lopputulos ole niin kunnianhimoinen kuin muutama vuosi sitten luulimme, kuten muut kollegat ovat sanoneet, mutta vaihtoehto olisi paljon huonompi, kuten esittelijäkin sanoi. On tehtävä työtä sen hyväksi, että maat ratifioisivat pöytäkirjan, mutta myös sen hyväksi, että ne soveltaisivat konkreettisia toimia erityisesti kaikkein saastuttavimmilla elinkeinoelämän aloilla, kuten liikenteessä. Esittelijä muistaa erittäin hyvin, että liikenteen päästöt voivat kymmenen seuraavan vuoden aikana nousta 50 prosenttia. Ensisijaisesti on toteutettava välittömiä toimia keskeisillä elinkeinoelämän aloilla.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että jo saavutettuun tasapainoon ei saa kajota, koska - kuten muut kollegat ovat erittäin osuvasti sanoneet - komission jäsen Wallström ja parlamentti ovat tehneet suuren työn, ja vaikka edistyminen olisikin vaatimatonta, se on silti tärkeää.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Kioton sopimus on erittäin tärkeä, voimme kaikki olla tyytyväisiä, että se saadaan vihdoin ja viimein hyväksyttyä. EU on osoittanut ilmastonmuutosta koskevissa neuvotteluissa hämmästyttävää johtajuutta. Ilman sitä koko pöytäkirjaa ei olisi voitu pelastaa.
Eurooppalaiset yritykset ovat joutuneet myöntymään tiukkoihin toimenpiteisiin, joilla pyritään saavuttamaan kahdeksan prosentin vähennys vuoden 1990 tasosta vuoteen 2012 mennessä. Yhdysvaltalaisilla kilpailijoilla tätä rasitusta ei ole. Presidentti Bush onkin aivan kainostelematta todennut näin suojaavansa yhdysvaltalaista teollisuutta ja tuotantoa.
EU ei voi yksin kantaa vastuuta koko maailmasta. USA, Venäjä ja Kiina - kaikkien on sitouduttava yhteisen tavoitteen toteuttamiseen. WTO-neuvotteluissa tästä on pidettävä tiukasti kiinni. Kyseessä ei ole pelkästään kauppapoliittinen asia, vaan kyseessä on yhteinen maapallomme ja tulevaisuutemme.
Taakat on jo jaettu EU:n sisällä. Keskustelua käydään nyt päästökaupoista. Emme saa päästää päästökauppoja huutokauppaan; UMTS - ja muista huutokaupoista meillä on vain huonoja kokemuksia. Olen erityisen huolissani teollisuuden aloista ja niistä yrityksistä, jotka ovat jo tehneet valtavia investointeja pienentääkseen päästöjä. Nämä vastuulliset yritykset eivät nyt saa joutua uudestaan maksumiehen paikalle. Ei kai kenenkään tarkoitus ole pelata pois markkinoilta pois menestyviä ja ympäristöstään huolta pitäviä yrityksiä?
Unionin energian tarve vain lisääntyy taloudellisen kasvun mukana säästöistä riippumatta. Päästäksemme Kioton tavoitteisiin meidän on edelleen säästettävä ja otettava uusiutuvia energialähteitä käyttöön. Perusenergian saannin turvaamiseksi ydinenergia on kuitenkin ainoa realistinen vaihtoehto.

Linkohr
Arvoisa puhemies, on merkille pantavaa, miten yksimielinen Euroopan parlamentti on tässä asiassa maista ja ryhmistä riippumatta, ja komissio ja neuvostokin ovat tästä yhtä mieltä: me haluamme ratifioida Kioton pöytäkirjan. Toivon, että saamme huomenna äänestyksessä aikaan mahdollisimman suuren enemmistön, kenties jopa yksimielisyyden tässä asiassa.
Sillä on kulttuurista merkitystä, sillä Eurooppa ottaisi jos ymmärrän asian oikein ensimmäistä kertaa toisen maailmansodan jälkeen tärkeässä asiassa johtavan roolin. Aiemmin olemme aina seuranneet yhdysvaltalaisia, viidenkymmenen vuoden viiveellä. Tällä kertaa Eurooppa olisi todella kärjessä. Olen iloinen siitä.
Vain harvat kuitenkaan ymmärtävät, mitä tämä ratifiointi merkitsee. Allekirjoitus on nopeasti annettu, mutta täytäntöönpano on erittäin vaikeaa. Jotkut viittasivatkin jo siihen. Minusta on sitäkin valitettavampaa, että meitä Euroopan parlamenttia, jonka kansa on suoraan valinnut vain kuullaan tässä asiassa. Kyse on todella suuresta taloudellisesta mullistuksesta ja meitä vain kuullaan! Se on minusta erittäin valitettavaa, vaikka minun on todettava, että kannattaisin Kioton pöytäkirjan hyväksymistä myös yhteispäätösmenettelyssä, ja oletan, että kollegani tekisivät samoin.
Muistutan teitä lisäksi siitä, että toimimme varovaisuusperiaatteen nojalla, joka on nyt hyväksytty oikeuskäytäntöömme. Jos emme toimisi, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin saattaisi asettaa meidän syytteeseen ja pakottaisi meidät ratifioimaan Kioton pöytäkirjan.
Tällä sopimuksella on etunsakin. Painostamme nimittäin teollisuuttamme ja itseämme kehittämään mahdollisimman energiatehokkaita tuotteita ja prosesseja, ja parannamme lopulta kilpailukykyämme, vaikka en halua salata sitäkään, että jotkin teollisuusalat joutuvat vaikeuksiin.

Hautala
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti olisi voinut vaatia, että Kioton pöytäkirjan ratifioinnissa noudatetaan niin sanottua hyväksyntämenettelyä, jolloin tätä oikeudellista välinettä ei olisi voitu saattaa yhteisössä voimaan ilman Euroopan parlamentin hyväksyntää. Me olemme nyt kuitenkin vastoin eräitä oikeudellisia neuvoja tyytyneet siihen, että meidän mielipidettämme tästä kuullaan, ja tämä sen takia, että me olemme todenneet, kuinka tärkeää on vihdoinkin saada pöytäkirja ratifioitua. Parlamentti tekee todellakin tässä nyt parhaansa, jotta Kioton pöytäkirja olisi voimassa Johannesburgin kestävän kehityksen kokouksen aikaan syyskuussa. Se onkin erittäin tärkeää.
Yhdyn kaikkiin niihin kiitoksiin, joita täällä on annettu niin esittelijälle kuin myös komission jäsenelle. On varmaa, että tämä prosessi, joka nyt päättyy yhteisön osalta Kioton pöytäkirjan hyväksymiseen, ei jää viimeiseksi osoitukseksi siitä, että Euroopan unioni voi todellakin osoittaa maailmanlaajuisesti johtajuutta, myös osoittaa kansalaisille - kuten esittelijä on todennut - että globalisaatiota voidaan myös hallita, sille voidaan asettaa reiluja pelisääntöjä.
Tässä keskustelussa on puhuttu myös taloudesta. On tärkeää huomata, että suuri osa yrityksistä on jo oivaltanut, miten suuria mahdollisuuksia ilmastopolitiikka tarjoaa myös yritystoiminnalle. Tähän meidän on myös luotettava ajatellen Yhdysvaltojen mukaantuloa. Aivan kuten kollega de Roo sanoi omassa puheenvuorossaan, Yhdysvalloissa suuri osa yrityksistä toivoo, että Yhdysvallat ottaisi osaa tähän prosessiin. Voi todella olla, kuten maani ympäristöministeri on tässä yhteydessä sanonut, että Yhdysvalloista tulee vanhan tekniikan viimeinen ulkomuseo ellei se yhdy näihin ponnisteluihin.
Nyt meillä on edessämme tehtävä saattaa käytäntöön Kioton sopimus yhteisössä. Komissiota voi kiittää siitä ripeydestä, jolla se esitti Marrakeshin kokouksen alla päästökauppadirektiivin ja myös laajan ilmasto-ohjelman. Euroopan parlamentti voi nyt tänä keväänä osallistua hyvin ratkaisevasti tämän päästökauppadirektiivin pelisääntöjen laatimiseen. Uskon, että me toimimme tässä nimenomaan niin, että ne yritykset, jotka ovat jo tehneet osansa, myös saavat siitä palkinnon ja että kaikki muutkin yritykset houkutellaan tähän mukaan.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten esittelijä on todennut, Kioton pöytäkirja esitetään ratifioitavaksi ympäristöasioiden neuvostossa 4. maaliskuuta. Olen varma, että puheenjohtajavaltio Espanja on päättänyt voittaa mahdolliset viime hetken vaikeudet ja saada aikaan tyydyttävän tuloksen. Se haluaa tuloksen, joka merkitsee jälleen yhtä edistysaskelta sille johtoasemalle, joka Euroopan unionilla on ilmastonmuutoksen vastaisessa taistelussa.
Olemme jälleen tänään huomanneet, että Yhdysvaltoja arvostellaan voimakkaasti siitä, ettei se aio noudattaa pöytäkirjassa vaadittua sitoumusten tasoa. Tämän takia kaikilla Euroopan unionin jäsenvaltioilla - ja varsinkin, jos saamme Yhdysvallat istuutumaan neuvottelupöytään - on pakottava tarve täyttää joka ikinen pöytäkirjan vaatimus, ellemme halua joutua täysin naurunalaisiksi ja menettää kansainvälistä poliittista mainettamme.
Kioton tavoitteiden saavuttaminen on mahdollista, mutta se ei ole helppoa. Moreira da Silvan päätöslauselmassa esitetyt tiedot osoittavat sen. Meidän on luotava yhteiskunta, jossa käytetään vain vähän hiiltä ja hyödynnetään runsaasti puhdasta tekniikkaa sekä optimoidaan energiatehokkuus.
Tiedämme, että markkinoiden rooli on välttämätön tavoitteiden saavuttamisessa, mutta epäröimme vielä, kun meidän pitäisi soveltaa konkreettisia toimia, varsinkin kun uskomme lyhytnäköisiä väittämiä kilpailukyvyn ja työpaikkojen menettämisestä, vaikka asian tiedetään olevan täysin päinvastoin.
Meidän on toimittava kysynnän perusteella yhteisön laajuisesti sellaisissa asioissa kuin kustannusten sisällyttäminen, päästökauppa ja tiettyjen politiikkojen, kuten liikenne-, ympäristö- tai maatalouspolitiikkojen, muuttaminen. Kysynnän kohdalla on korostettava kuluttajien kouluttamista ja valistamista, sillä kuluttajat ovat Euroopassa vielä erittäin välinpitämättömiä ja tietämättömiä.
Esittelijä Moreira da Silva on mielestäni tehnyt kestävään kehitykseen sitoutuneen selkeän ja täsmällisen ehdotuksen, jossa selvitetään, miten meidän on toimittava. Tästä syystä hän ansaitsee - ja hän on mielestäni jo saanutkin - parlamentin kiitokset ja täyden tuen. Kiitos, esittelijä Moreira.

Wallström
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensiksi haluaisin sanoa, että pidän myönteisenä Euroopan parlamentin päätöslauselmaluonnosta, joka koskee ehdotusta neuvoston päätökseksi ilmastonmuutosta koskevan Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta. Ensiksi haluan kiittää jäsen Moreira da Silvaa mietinnöstä ja siitä, että tämä poliittisesti niin tärkeä kysymys on voitu aikaisessa vaiheessa ratkaista parlamentissa äänestyksellä.
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, kuinka paljon arvostan Kioton pöytäkirjaan liittyvää yhteistyötä parlamentin kanssa. Teidän panostuksenne, mukaan luettuna vierailu Yhdysvalloissa ja yhteydet eri maiden parlamenttien jäseniin, ovat olleet äärimmäisen tärkeitä. Yhteistyömme neuvottelujen aikana, varsinkin jäsen Moreira da Silvan johdolla, on myötävaikuttanut siihen, että olemme päässeet näin pitkälle kotikentällä. Haluan lisäksi sanoa, että mielestäni on selvää ja erittäin tärkeää, että parlamentti on kaikin tavoin mukana siinä työssä, jota me nyt teemme Euroopan ilmastonmuutosohjelman ja päästökauppaa koskevan ehdotuksen parissa.
EU:han on muutaman vuoden aikana puhunut sen puolesta, että Kioton pöytäkirjan olisi tultava voimaan tämän vuoden syyskuussa Johannesburgissa pidettävän kestävää kehitystä koskevan maailmanlaajuisen huippukokouksen yhteydessä. Jotta tähän tavoitteeseen päästäisiin, on EU:n näytettävä esimerkkiä. Jäsenet Liese ja Linkohr ovat oikeassa: vaikka voimmekin riidellä taakanjaosta, se on vain ensimmäinen askel, jos aiomme ottaa ilmastoasiantuntijoiden puheet todesta. Tämä voidaan nähdä ainoastaan ensimmäisenä varovaisena askeleena sillä tiellä.
Olen erityisen iloinen siitä, että parlamentti tukee ehdotuksen hyväksymistä mahdollisimman pikaisesti, jotta voimme ratifioida koko ehdotuksen viimeistään 1. kesäkuuta, kun jäsenvaltiot ovat saaneet kansalliset menettelynsä hoidettua.
Haluan lyhyesti kommentoida niin sanottua Tanskan ongelmaa. Sitä on pidettävä teknisenä komplikaationa. Teknisenä ongelmana me myös pyrimme sen ratkaisemaan. Neuvoston kokouksessa joulukuussa ympäristöministerit pääsivät yksimielisyyteen siitä, että pyrimme löytämään tällaisen teknisen ratkaisun, ja että päätös pitää tehdä neuvoston kokouksessa 4. maaliskuuta. Toivon, että voimme tehdä näin. Jos tämä ehdotus hyväksytään ympäristöneuvoston kokouksessa maaliskuussa, on se selvä merkki siitä, että unioni on lujasti päättänyt noudattaa Kioton pöytäkirjaa, mikä vahvistaa EU:n uskottavuutta ja johtoasemaa ilmastonmuutosten torjunnassa. Se aiheuttaa myös paineita muille osapuolille, esimerkiksi Japanille ja Venäjälle, seurata meidän esimerkkiämme. Nyt tämän toteutuminen näyttää melko todennäköiseltä erityisesti Japanissa. Jatkamme samaan aikaan vuoropuhelua Yhdysvaltojen kanssa ja pyrimme saamaan Yhdysvallat aloittamaan uudelleen Kioton neuvottelut tai ainakin toteuttamaan vastaavia kansallisia toimia kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämiseksi.
Jotta olisimme uskottavia, on meidän siivottava ensiksi omat nurkkamme. Selkokielellä tämä tarkoittaa, että ensimmäinen prioriteetti on ratifiointi ja pöytäkirjan tehokas toteuttaminen EU:n puolelta. Kiitos näkemyksistänne ja tästä keskustelusta.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Koulutusjärjestelmät
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Martensin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0017/2002) komission tiedonannosta alustavasta yksityiskohtaisesta työohjelmasta, joka koskee koulutusjärjestelmien konkreettisia tulevaisuuden tavoitteita koskevan selvityksen seurantaa
[KOM(2001)501 - C5-0601/2001 - 2001/2251(COS)].

Martens
. (NL) Arvoisa puhemies, koulutus on tärkeä asia, ja olenkin iloinen siitä, että puheenjohtajavaltio Espanja on valinnut sen yhdeksi toimintansa painopisteistä.
Tässä mietinnössä on kyse niiden tavoitteiden toteuttamisesta, joita komissio on esittänyt yleissivistävän koulutuksen ja ammattikoulutuksen alalla.
Lissabonin huippukokouksessa todettiin, että Euroopan unionista pitäisi tulla maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä on tärkeä tavoite, ja myös asiaankuuluvan kiireellinen, jos haluamme saada Euroopalle hyvän paikan maailman taloudellisella ja kulttuurisella kartalla. Koulutusta pidetään perustellusti tärkeänä välineenä tavoitteen saavuttamisessa. Yhtä perusteltua on käyttää kaikki olemassa oleva ajattelukyky ja kokemus sen hyväksi. Arvoisa puhemies, siksi ei olekaan hyvä, että Euroopan parlamentti ei ole ollut mukana määrittelemässä näitä tavoitteita, että sen kanssa ei ole neuvoteltu ja että se voi siis nyt vain ottaa kantaa ohjelmaan, jonka avulla komissio aikoo toteuttaa tavoitteet.
Olen muuten kyllä samaa mieltä komission esittämistä tavoitteista, joita ovat koulutuksen laadun ja tehokkuuden parantaminen, koulutukseen pääsyn helpottaminen ja koulutuksen ja ympäröivän maailman lähentäminen.
Arvoisa puhemies, Lissabonin huippukokouksessa siis haluttiin, että Euroopassa ruvettaisiin lisätoimiin tietoon perustuvan talouden, kestävän kasvun ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi. Komission kertomuksessa viitataan näistä valitettavasti vain oikeastaan kahteen ensimmäiseen. Erityisesti kiinnitetään huomiota uuteen tekniikkaan, tieto- ja viestintätekniikkaan liittyviin tietoihin, nuorten miesten ja naisten koulutukseen ja tekniikkaan kohdistuvan kiinnostuksen herättämiseen. Tämä on tärkeää silloin, kun on kyse ammattikoulutuksesta, joka valmistaa ihmisiä antamaan ammatillisen panoksensa yhteiskunnassa. Yleissivistävä koulutus on laajempaa eikä siinä ole kyse yksinomaan ihmisten valmistamisesta työelämään, vaan sen on valmistettava ihmisiä myös toimimaan yhteiskunnassa ihmisinä ja kansalaisina. Tätä ulottuvuutta jäin komission tiedonannossa kaipaamaan. Komissio suuntaa koulutuksen liian pitkälti pelkästään talouden ja työmarkkinoiden tarpeisiin. Oikeastaan se haluaa kouluttaa ihmisiä ennen kaikkea talouden tekijöiksi.
Kun puhumme tulevaisuuden Euroopasta, kun puhumme vakaasta Euroopasta ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden Euroopasta, koulutuksella on oma tehtävänsä. Näin on sitäkin suuremmassa määrin siksi, että koulutus, varsinkin yleissivistävä opetus, on saanut monissa valtioissa vahvan täydentävän tehtävän perheen rinnalla.
Arvoisa puhemies, katson, että koulutus on kotimaassani Alankomaissa kriisissä. Opettajia on liian vähän. Tutkintojen laatu laskee, yliopisto-opinnot aloittavien opiskelijoiden tietojen tasosta valitetaan, sääntöjä on liikaa jne. Rahoitustakin on liian vähän. Ongelmia on myös muissa maissa. Siksi olenkin iloinen siitä, että eurooppalaisella tasolla pysähdytään kerrankin pohtimaan koulutuksen tavoitteita ja että esitetään toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen myös käytännössä sovellettavia arviointiperusteita.
Mietinnössäni kehotan luomaan ja käyttämään - ja tällöin on kyse sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta ja vakaasta Euroopasta - myös sellaisia indikaattoreita, joilla mitataan ihmisten taitoa toimia hyvin yhteiskunnassa. Tarkoitan tällä viestintätaitoja ja sosiaalisia taitoja. Tarkoitan tällä muiden kulttuurien tuntemusta ja ymmärtämistä, kehittynyttä oman kansalaisuuden mieltämistä. Koulutus valmistaa, kuten sanottu, tietenkin myös työelämään, mutta sen täytyy toki lisäksi auttaa kasvattamaan ihmisiä, jotka ovat tietoisia demokratiasta ja oikeusvaltion ideasta, sen täytyy auttaa kasvattamaan ihmisistä aktiivisia kansalaisia, jotka eivät pidä silmällä ainoastaan omaa etuaan vaan myös yleistä etua.
Arvoisa puhemies, on itsestään selvää, että mietintöä on tarkasteltava muiden koulutusta koskevien ohjelmien, kuten elinikäiseen oppimiseen, liikkuvuuteen ja kieliin liittyvien ohjelmien yhteydessä. Elinikäinen oppiminen on tärkeää, kun puhutaan kaikkien koulutukseen pääsyn helpottamisesta, ei vain nuorten, vaan myös vanhusten, ei vain terveiden, vaan myös vammaisten, ei vain jäsenvaltion alkuperäisväestön, vaan myös maahanmuuttajien koulutukseen pääsyn helpottamisesta.
Arvoisa puhemies, vielä yksi huomautus, joka liittyy kieltenopetukseen. Kun avoimet sisämarkkinat kasvavat, kun yhteiskunta muuttuu jatkuvasti yhä monikulttuurisemmaksi, kielitaidonkin merkitys lisääntyy. Arvoisa puhemies, tästä syystä tuen mietinnössäni sitä tavoitetta, että kaikki koulunsa päättävät puhuisivat kahta muuta yhteisön kieltä oman äidinkielensä lisäksi.

Zrihen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin korostaa tämän mietinnön tärkeyttä, koska siinä painotetaan, että koulutuksen tehtävänä ei ole ainoastaan valmistaa työelämään, vaikka yhteiskunta muodostuu myös työstä, joka on integroitumisen ja taloudellisen ja sosiaalisen jatkuvuuden tae. Yleisen väittämän mukaan ammatillisella koulutuksella tasoitetaan eroja. Sama pätee yleissivistävään koulutukseen. On siis tarkoin määriteltävä - mitä nykyisin ei ole tehty - näiden termien sisältö. Meidän on siten pohdittava myös niiden erojen määritelmää, joita haluamme tasoittaa koulutuspolitiikkojemme avulla. Tässä suhteessa määritelmä ei ole yksiselitteinen: voidaan jopa sanoa, että määritelmiä on vilisemällä ja että juuri niiden runsaus ilmentää poliittisia tavoitteitamme ja arvoja, joita haluamme ajaa erikseen ja yhdessä.
Itse pidän tämän vuosikymmenen suurimpana haasteena sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Maailmassa, jossa kaikki etenee yhä nopeammin ja jossa toiminnan nopeudesta on tullut vaurautta tuova tekijä, yhä useammat miehet ja naiset joutuvat työelämän, sivistyksen ja tiedon ulkopuolelle. Uskallan jopa väittää, että syrjäytyminen on kasvussa ja että tämä suuntaus vahingoittaa sosiaalisen yhteenkuuluvuuden strategioitamme, vaikka olemmekin persoja tuolle käsitteelle Euroopan parlamentissa. Näin ollen erot Euroopan kansalaisten ja niin sanottu arvomaailman välillä kasvavat jatkuvasti. Nämä erot eivät kerro ainoastaan yksilön ja markkinoiden välisestä etäisyydestä vaan myös hämmennyksestä ja kollektiivisen järjestelmän merkityksen katoamisesta; tuossa järjestelmässä voidaan erottaa kaksi ryhmää: ne, joiden mielestä totuus on ratkaiseva, ja ne, joille se on vain ymmärrettävä.
Siten meidän on mielestäni kiireesti pohdittava eurooppalaisen sosiaalisen mallimme jatkuvaa vahvistamista ja hintaa, jonka olemme valmiita maksamaan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kansalaisuuden luomisesta. Tältä osin kaikki on saatava valmiiksi, jotta Tukholman Eurooppa-neuvostossa vahvistettu Lissabonin Eurooppa-neuvostossa tehty päätös - jossa strategisessa mielessä rinnastetaan talouskasvu, työllisyyden parantaminen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisääminen - tulisi osaksi kaikkien tulevaisuutta ja jotta jokainen voisi vihdoinkin ja poikkeuksetta päästä osallisiksi sosiaalisista kansalaistaidoista sekä taloudellisen tuottajan ammattitaidoista. Näin ollen kehotan komissiota ottamaan täysivaltaisesti huomioon puheenvuoroni ja panemaan täytäntöön välttämättömät politiikat, jotta sosiaalinen yhteenkuuluvuus ei olisi enää vain muiden strategioiden seuraus ja jotta siitä tulisi ensisijainen tukipylväs yhteisen hyvän eli sopusointuisen ja eurooppalaisen yhteiskuntamme kansalaiset huomioon ottavan kehityksen takaamiseksi.

Vattimo
Arvoisa puhemies, Hegel on väittänyt, että kulttuuri, siis filosofia, nousee auringon laskiessa, mutta täällä me nyt kuljemme kohti aamunkoittoa!
Haluan kuitenkin kulttuurivaliokunnan ja Martensin mietinnön varjoesittelijän ominaisuudessa kiittää ennen kaikkea esittelijää suoritetusta työstä, josta minulla ei ole paljon huomautettavaa ja josta haluaisin siten korostaa vain muutamia erityisen tärkeitä kohtia.
Minusta on tärkeää, että - kuten myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelija on myöntänyt - tässä mietinnössä viitataan koulutukseen, paitsi ammatilliseen koulutukseen sekä sellaisten valmiuksien antamiseen, joilla voidaan parantaa kansalaistemme mahdollisuuksia löytää pätevyyttään vastaavaa työtä, myös yleiseen koulutukseen, johon kouluopetus kuuluisi osana laajaa kokonaisuutta ja joka johtaisi sitä kohti sellaista inhimillistä kulttuuria, joka - vaikka ei nyt ihan tarjoaisi varsinaista ammatillista pätevyyttä - täyttää varmasti sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan tehtävän, joka on ajamamme tavoite.
Samoin on kiinnitettävä huomiota siihen, että mietinnössä pyritään kaikkien kansalaisten yhdenvertaisiin mahdollisuuksiin ja siihen mahdollisuuteen, että Euroopan yhteisön toimilla voidaan korjata myös ne puutteet, erot ja välimatkat, jotka edelleen jakavat yhteiskuntamme niihin kansalaisiin, joilla on tietoa, joilla on mahdollisuus käyttää esimerkiksi tietokonetta ja atk:ta, sekä niihin, joilla ei vielä näitä mahdollisuuksia ole. Nämä ovat Martensin mietinnön perusperiaatteita, jotka parlamentti voi mielestäni vain hyväksyä. Tämänsuuntaisia ovat Martensin mietintöön sisältyvät periaatejulistukset mutta myös konkreettiset tiedot. Martens kiinnittää erityistä huomiota motivaation juurruttamiseen ja siirtämiseen viestinnässä ja uusissa opetusmetodeissa käynnissä olevaan muutosprosessiin sekä edistämään tilanteita ja edellytyksiä, jotta voidaan täyttää määrällisesti ja laadullisesti nykyistä korkeatasoisemman opetuksen tarve kaikille. Näissä puitteissa ovat tärkeitä kaikki toimet, joilla pyritään ottamaan opiskelijat, kouluttajat ja opettajat aktiivisesti mukaan ohjelman toteuttamiseen.
Se, että korostetaan kielten oppimista, työyhteisöjen ja kansalaisyhteiskunnan välisen yhteyden vahvistamista, tarvetta löytää nykyistä houkuttelevampia mielikuvia opiskelijoiden ja kouluttajien oppimisen ja liikkuvuuden edistämiseksi, ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että unohdamme ongelman taustalla olevan konkreettisen seikan: sen, että koulutuksen tuomassa taloudellisessa hyödyssä on otettava yksilö huomioon.
Tähän yhteyteen on syytä lisätä etusijalle asetettu toimintaohjelma, jotta voidaan tehdä arvioita sekä puuttua sopivin ja tehokkain välinein sellaisiin vaikeisiin syrjintätilanteisiin, joita saattaa syntyä koulu- ja työyhteisöissä, kun halutaan yhdessä taistella rasismia ja suvaitsemattomuutta vastaan.
Kaikista edellä mainituista syistä ja esittelijää vielä kerran kiittäen kulttuurivaliokunta kehottaa parlamenttia hyväksymään Martensin mietinnön.

Wyn
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä mietintöä, jossa käsitellään komission tiedonantoa koulutusjärjestelmien konkreettisista tulevaisuuden tavoitteista. Haluaisin kiittää esittelijää hänen tunnontarkasta työstään. Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvostojen tavoitteiden mukaisesti on erittäin tärkeää, että annamme nuorten eurooppalaisten sukupolvelle mahdollisuuden valita Euroopassa tutkijan uran ja tieteelliset opinnot.
Olen samaa mieltä, että yrityksillä on oltava keskeinen rooli opiskelijoiden ja työntekijöiden kouluttamisessa. Ennen mietinnön jättämistä meidän olisi kuitenkin kiinnitettävä huomiota seuraaviin seikkoihin. Yhtäältä mietinnön ehdotusten ja toisaalta komission ja sen asiantuntijaryhmän tähänastisen edistymisen välillä näyttää olevan kuilu. Käsittääkseni komissio on jo aloittanut sosiaalista osallisuutta koskevan työnsä ja asettanut uudelleen Leonardo da Vinci -ohjelmaa koskevat tavoitteensa esimerkiksi ottamalla sen piiriin ikääntyvät ihmiset ja vammaiset.
Tämä on myönteistä. Odotamme Euroopan vammaisten teemavuotta 2003. Ei ole syytä sivuuttaa myöskään niitä ponnisteluja, joita komissio on toteuttanut yhteistyössä ehdokasvaltioiden kanssa kaikilla tasoilla.
En halua viedä pohjaa komission hyvältä työltä, mutta minun on sanottava, että enemmänkin voidaan tehdä. Meidän olisikin korostettava, että on tärkeää lisätä Euroopan unionin, jäsenvaltioiden ja alueellisten aloitteiden integroimista, jotta voisimme käyttää tehokkaasti koulutusjärjestelmiin varattua varsin pientä talousarviota.
Tältä osin ehdottaisin yhteistyön parantamista erilaisten rahoitusmuotojen välillä ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa sekä vuoropuhelun tehostamista yhteisön ylikansallisten, kansallisten ja alueellisten päätöstentekoelinten välillä.
Haluaisin lopuksi, että entistä enemmän huomiota kiinnitettäisiin siihen, ettei kaikilla yksilöillä ole yhtäläisiä mahdollisuuksia kokea Euroopan entistä suurempaa yhdentymistä työelämänsä aikana. Talousarvion määrärahoilla voidaan helpottaa jäsenvaltioiden ammatillisen koulutuksen järjestelmiä koskevaa kokemusten vaihtoa. Haluan kannustaa tähän. Eurooppa voi tarjota kaikille entistä parempaa koulutusta. Parlamentin mietinnössä olisi painotettava tätä.

Zorba
Arvoisa puhemies, haluan onnitella sekä komissioita että jäsen Martensia mietinnöstä, vaikka on tunnustettava, että iltakoulun oppilaiden tavoin haluaisin nyt vain päästä nukkumaan. Kyseinen yksityiskohtainen työohjelma on mielestäni esimerkillinen, sillä siinä yhdistetään hyvin järjestelmällisesti tavoitteet, indikaattorit ja aikataulut, ja näin sitä voidaan käyttää hyvänä edistyksen mittapuuna. Tämä mittapuu on kuitenkin arveluttava, kun tiedetään, että koulutusjärjestelmien todellista eurooppalaista poliittista lähentymistä ei varsinaisesti haluta toteuttaa. Koulutusjärjestelmien välisiä suuria eroja ei tunneta, eikä niihin haluta puuttua. Siihen ei ehkä ole mahdollisuuksia, tai sitten asia ei sisälly jäsenvaltioiden ensisijaisiin tavoitteisiin. Bolognassa päätettiin tavoitteista, joiden saavuttaminen on jätetty jokaisen jäsenvaltion tehtäväksi. Minulla on tässä asiassa omat epäilykseni, jotka olen ilmaissut jäsen Readingille. Siitä huolimatta uskon, että tätä asiakirjaa voidaan käyttää mittapuuna, ja jo muutaman vuoden päästä nähdään, kuinka vaikeaa siinä esitettyjen tavoitteiden saavuttaminen on ollut joillekin jäsenvaltioille ja miten taas jotkin toiset jäsenvaltiot ovat siinä onnistuneet. Vuoropuhelua asiasta on joka tapauksessa mielestäni käytävä, eikä vain parlamentissa. Ennen kuin päätökset asioista on jo tehty, on mielipiteiden vaihtoon löydettävä sopivat keinot. Myös kouluissa pitää keskustella asiasta.
Opettajat, ainakin Kreikassa, vastustavat voimakkaasti indikaattoreiden käyttöä. Indikaattorit ovat pikemminkin määrällisiä kuin laadullisia. Näin meille välittyvä kuva tilanteesta ei ole aina niin tarkka kuin sen pitäisi olla. Yhdyn myös jäsen Martensin kantaan siitä, että yleissivistävää koulutusta - eikä ainoastaan ammattikoulutusta - mittaavia indikaattoreita pitäisi kehittää lisää. Tältä osin ei komission ehdotus todellakaan ole sopusointuinen. Tiedän, että työttömyydestä kannetaan huolta, ja tiedän, kuinka tärkeää on, että koulunsa päättävät tulevat työmarkkinoille työntekijäehdokkaina eivätkä jo valmiiksi työttöminä. Lasten ja nuorten yleissivistävä koulutus on kuitenkin yhtä kallisarvoinen tavoite.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan ensiksi kiittää Euroopan parlamenttia, varsinkin jäsen Martensia ja kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokuntaa tuesta, näkökannoista ja ehdotuksista, joita on esitetty tämän mietinnön seurannan aikana.
Lissabonin huippukokouksen jälkeen ja myös siellä sovittua strategiaa toteutettaessa olemme saaneet eurooppalaisen koulutusyhteistyön uuteen vauhtiin. Tulos on positiivinen, koska neuvosto ja parlamentti ovat tässä asiassa samaa mieltä.
Olemme päässeet yksimielisyyteen seuraavista yhteisistä tavoitteista: ensiksi koulutusjärjestelmiemme laadun parantamisesta, toiseksi pääsyn helpottamisesta koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmiin ja kolmanneksi koulutusjärjestelmän avaamisesta ulkomaailmalle.
Vaikka tähän liittyykin vielä erittäin monimutkaista työtä, olemme kuitenkin sen ehdotuksen viimeistelyvaiheessa, joka koskee Eurooppa-neuvoston Tukholmassa pyytämää yksityiskohtaista työohjelmaa. Ehdotuksesta keskustellaan neuvoston kokouksessa 14. helmikuuta. Siinä määritetään tärkeimmät kohdat asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja avoimen koordinaatiomenetelmän avulla määritetään, kuinka tehdyt edistysaskeleet mitataan. Pyynnön mukaan käytettävien välineiden ei pidä verrata pelkästään eri EU-maita toisiinsa, vaan niitä on käytettävä myös musta suorituskykyisistä maista tehtäviin vertailuihin.
Martensin mietinnössään esittämiä näkökohtia ja ehdotuksia otetaan mahdollisimman paljon huomioon lopullisen asiakirjan työstämisessä. Komissio on täysin samaa mieltä parlamentin kanssa koulutuksen kaksinkertaisesta tavoitteesta, nimittäin henkilökohtaisen kehityksen edistämisestä hankkimalla taitoja, joista on hyötyä koko elämän ajan, ja luomalla tarvittavan pohjan, jotta nuoret voivat integroitua yhteiskuntaan ja työmarkkinoihin. Tavoitteista tehtävässä raportoinnissa ja yksityiskohtaisessa työohjelmassa otetaan huomioon nämä yhteen kuuluvat kysymykset.
Komission puheenjohtaja Prodi sanoi äskettäin, että koulutus, ammattikoulutus ja tutkimus ovat taloudellisen uudistumisen, kestävän kehityksen ja uusien työpaikkojen ratkaiseva tekijä. Tietoyhteiskuntaa ei voi luoda ilman tietoa. Siksi on välttämätöntä, että nämä eri osat täydentävät toisiaan. Yksi edellytys tälle on se, että työskentelemme yhdessä. Työ yhteisen päämäärän saavuttamiseksi on vasta alkanut. Me saamme tilaisuuden jatkossakin työskennellä enemmän yhdessä parlamentin ja muiden EU:n toimielinten sekä OECD:n ja Euroopan neuvoston kanssa. Meidän on yhdessä huolehdittava myös siitä, että ehdokasvaltiot tulevat mukaan yhteistyöprosessiin, jota valmistellaan Eurooppa-neuvoston seuraavaa Barcelonassa pidettävää kokousta varten. Teemme konkreettista yhteistyötä kaikkien näiden maiden kanssa kesäkuussa Bratislavassa pidettävässä 36 opetusministerin kokouksessa. Haluan lopuksi kiittää tästä keskustelusta ja teidän kiinnostuksestanne.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 0.10.)

