Keskmise tähtajaga rahaline abi liikmesriikide maksebilansi ja sotsiaalsete tingimuste toetamiseks (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on Tatjana Ždanoka ja Jean Lamberti fraktsiooni Verts/ALE nimel, Alejandro Cercase fraktsiooni S&D ning Marian Harkini ja Elizabeth Lynne'i fraktsiooni ALDE nimel komisjonile suuliselt esitatav küsimus keskmise tähtajaga rahalise abi kohta liikmesriikide maksebilansi ja sotsiaalsete tingimuste toetamiseks - B7-0215/2009).
Tatjana Ždanoka
autor. - Lugupeetud juhataja! Olen pärit Lätist, riigist, mida rahanduskriis tugevalt mõjutab. Lätil oli oht ilma välisabita pankrotti minna. Saime sellist abi Euroopa Liidult ja Rahvusvaheliselt Valuutafondilt. Ent eeltingimusena pidi Läti valitsus eelarvekulusid kärpima. Seda tehti, vähendades pensioneid 10% ja töötavate pensionäride pensioneid 70%, peretoetuste ja töötavate vanemate sünnitushüvitist 10% ning vähendades ka füüsilise isiku tulumaksu maksuvaba läve.
Nagu te näete, oli lähenemine egalitaarne. Ükskõik, kas pension oli 100 või 1000 eurot, seda vähendati 10%. Komisjon tervitas neid kärpeid, mis tehti nii skandaalselt, ning sõlmis Lätiga vastastikuse mõistmise memorandumi. Oli algusest peale selge, et sellised valimatud kärped tabavad ühiskonna kõige haavatavamaid. Kas komisjon ei ole teadlik vaesuse vastu võitlemise Euroopa aastast?
Läti olukord ei ole liidus ainulaadne. Ka Ungari ja Rumeenia on ühenduselt laene saanud. Teised riigid võivad samuti olla ühel päeval sunnitud selliseid laene taotlema. Seega peame vältima antisotsiaalsete meetmete aktsepteerimise pretsedendi loomist.
Volinik, loomulikult võite öelda, et annate vaid raha ja liikmesriikide valitsused vastutavad sotsiaalpoliitika eest, ent sotsiaalsed õigused on Euroopa Liidu asutustele seadusega kehtivad. See tähendab, et kõike, mida need asutused teevad, tuleb mõõta vastavalt sotsiaalsetele õigustele. Muidu ei tee sõnad kõrgetasemelise sotsiaalkaitse kui Euroopa Liidu ülesande kohta muud, kui põhjustavad vaid iroonilise naeratuse.
Elizabeth Lynne
autor. - Lugupeetud juhataja! Siin ei ole tegemist liikmesriikidele täpselt ütlemisega, millele nad oma raha kulutama peaks või millele ei tohiks. Igal riigil on oma esmased prioriteedid enda finantsraskustest väljasaamiseks.
Ent kui liikmesriigid saavad Euroopa Liidult sätte kohaselt antud abi, tuleks neid julgustada seda kulutama viisil, mis austab liidu põhimõtteid - teiste sõnadega, ei eira vajadust sotsiaalse kaitse ja sotsiaalse kaasatuse järele.
See finantskriis on tabanud Euroopa Liidu inimesi tugevalt ning seega on õige, et see fond olemas on. Miljonid inimesed on oma töökohad kaotanud. Paljud neist, kes nendes liikmesriikides töötuks on jäänud, on kõige haavatavamad ning leiavad kõige ebatõenäolisemalt kiiresti uue töö. Seetõttu ongi tähtis, et nendes liikmesriikides sotsiaalkindlustussüsteeme ei eirataks.
Küsisime oma suuliselt esitatavas küsimuses konkreetselt selle kohta, kas liikmesriikidelt nõutakse komisjonile esitatavates raportites sotsiaalse mõju hinnangu esitamist. Oleks tore, kui saaksite meile teada anda, kas see on nii.
On tähtis anda õige sõnum liikmesriikidele, mis saavad keskmise tähtajaga rahalise abi kaudu Euroopa finantse. Mina usun, et peame selgeks tegema, et komisjon võib enne edasise abi üle otsustamist arvesse võtta seda, kuidas on aidatud kõige haavatavamaid.
Tean, et kui liikmesriigid on finantsraskustes, on üsna sageli raske püsida teadlik nende sotsiaalsetest kohustustest, sellest ka siis see suuline küsimus. Samuti on tähtis meeles pidada, et finantskriisil on ka inimnägu ning seda nägu esindavad üsna sageli need, kes kõige rohkem ühiskonna äärealadele on aetud.
Alejandro Cercas
autor. - (ES) Lugupeetud juhataja, volinik! Enne küsimuse esitamist lugesin hoolikalt eelnevaid küsimusi ning seisukohti, mida parlament nende küsimuste osas võttis On tõsiasi, mitte arvamus, et käesoleva aasta 24. aprillil võttis parlament vastu õigusloomega seotud resolutsiooni eesmärgiga muuta määrust (EÜ) nr 332/2002, mis lepingu artikli 100 kohaselt neid finantsinstrumente reguleerib.
Volinik, selles resolutsioonis toetas parlament abi, et tegeleda finantskriisist kõige enam mõjutatud liikmesriikide konkreetsete riiklike finantsprobleemidega, väljendas oma täielikku solidaarsust eelkõige riikidega, mis kõige hiljem Euroopa Liiduga liitusid, ent samal ajal, volinik, ütles parlament selgelt, et see abi peaks olema tingimuslik ning sätestama neli kriteeriumit, mis on ühenduse eesmärgid.
Need on: esiteks, et riiklikud kulutused oleksid kvaliteetsed, et raha ei tohiks raisata; teiseks, et sotsiaalkindlustussüsteemidest ja jätkusuutlikust arengust kinni peetaks; kolmandaks, et piisava kvaliteedi täieliku rakendamise poliitikat ei hüljataks ning neljandaks, et kliimamuutustega võideldaks. Loogiliselt võttes, kui need on meie jaoks head eesmärgid, tuleks neid ka nendes riikides täita.
Mõni kuu on mööda läinud ning oleme saanud üsna mitmeid raporteid valitsusvälistelt organitelt, kaubandusliitudelt ja kodanikelt ühe kohta nendest neljast riigist, mis on saanud oma riiklikele finantsidele märkimisväärseid abisummasid: 6,5 miljardit, 3,1 miljardit, 2,2 miljardit ja 5 miljardit eurot. Nad annavad meile taolised arvud nagu need, mida minu kaasliige just mainis: haridussektori 40% kärbe, pensioniprogrammi 10% kärbe, haigete inimeste toetuste poolitamine jne.
Volinik, selle olukorra eel soovib parlament vähemalt, et meie vaikimist ei tõlgendataks seal - nagu seda tõlgendatakse - nii, nagu meie neid meetmeid rakendaksime. Vähemalt ei tohiks me olla kaassüüdlased selles tõlgenduses, mis näeb Euroopat ründamas neid rahvastiku kõige vaesemaid osasid. Volinik, kui võimalik, peaksime vältima olukorda, kus kohandamise eest maksavad nõrgimad.
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Probleemid Lätis, Ungaris ja Rumeenias, mis on need kolm Euroopa Liidu riiki, mis praegu maksebilansi tasakaalustamise süsteemi kaudu laene saavad, on probleemid, mida ei ole tekitanud ei parlament, Euroopa Komisjon ega Euroopa Liit. Need probleemid on põhjustatud majanduskriisist, ent neid on süvendanud nende riikide poliitiliste juhtide oskamatu juhtimine ning eksiteel olevad poliitikad. Ütlen seda sellepärast, et on riike samast Euroopa Liidu piirkonnast nagu Läti, samast piirkonnast nagu Ungari ning samast piirkonnast nagu Rumeenia, millel ei ole samu probleeme ja mis saavad kriisiga paremini hakkama toetuse abil Euroopa eelarvetest, struktuurifondidest ning Ühtekuuluvusfondist, saades kaitset Euroopa Liidu liikmesusest ning võimalikust euroga liitumisest, ent ilma vajaduseta küsida abi maksebilansi tasakaalustamise süsteemist.
Miks on need kolm riiki pidanud abi küsima? Miks oleme pidanud neile raha laenama? See ei ole komisjoni või parlamendi ega ka Euroopa Liidu süü. Põhjuseks on nende riikide vale juhtimine.
Kuidas me neid aitame? Teeme seda, laenates neile raha; ja keegi ei anna laenu ilma tingimusteta; meil ei ole parlamendi või nõukogu õigust laene ilma tingimusteta anda. Anname laenu teatud tingimustel ning kehtestame nendele riikidele mõned tingimused, mis on karmid, kuna nende olukorrad on äärmiselt keerulised, ent ütleme neile: "Ärge tehke neid kärpeid, et kaasrahastada struktuurifondi ja Ühtekuuluvusfondi; ärge võtke vastu regressiivseid meetmeid; ärge tehke kärpeid, mis kahjustavad kõige nõrgemaid!”. Mõnikord oleme edukad ja mõnikord kahjuks mitte, sest teema ei ole mitte meie, vaid nende kätes.
Seega jagan teie muret ning mitte ainult ei jaga seda, vaid annan selle teie kõigi nimel ka nendele valitsustele edasi, andes neile samal ajal üle raha Euroopa Liidu nimel: 3,1 miljardi eurose laenu Lätile ning väga suured summad ka Rumeeniale ja Ungarile.
Pange aga seda tähele: keegi ei anna laenu ilma tingimusteta ning mul ei ole lubatud seda teie nimel, liikmesriikide nimel teha! Me ei saa mingil juhul teha otsuseid, mis on nende riikide valitsuste ja parlamentide teha.
Me tuletame nende riikide valitsustele ja parlamentidele kõigepealt meelde nende kohustuse tuua oma riigid välja kriisist, milles teised riigid nii tõsisel määral ei kannata, ning teiseks, et on meetmeid, mida ei saa rakendada, ning me ei ole valmis raha laenama, nii et rakendatakse meetmeid, mis lähevad kaugemale otseselt vajalikust, et kohandada riiklikke finantse ja asetada need riigid olukorda, kus nad saavad oma tulevikuga tegeleda ilma vajaduseta Euroopa Liidult laene küsida.
Jean-Paul Gauzès
fraktsiooni PPE nimel. - (FR) Lugupeetud juhataja, volinik, head kolleegid! Usun, et voliniku kommentaarid vastavad alles nüüd tõeliselt küsimusele, mis esitati.
Euroopa Liit ei anna finantse ilma tingimusteta. Neid tingimusi on mainitud: avaliku kulutamise kvaliteet, jätkusuutliku arengu eesmärgid, tööhõivepoliitika, kliimamuutused, ent ka loomulikult vajadus teha võimalikult kiiresti tasa eelmise valitsuse puudujäägid, et need riigid, mida aitame, saaksid vajaliku tasemeni tõusta.
Ent sellises kriisis, milles praegu oleme, usun ma, et me ei tohi tingimustega ka liiale minna. Peame usaldama Euroopa abi saavate liikmesriikide valitsustele vajalike sätete rakendamist ning vältima, nagu volinik ütles, sätteid, mis on regressiivsed või tagasivaatavad.
Sotsiaalne kulutamine on loomulikult tähtis - see tuleb säilitada - ent ka siin peame usaldama liikmesriikide hooleks vajalike meetmete vastuvõtmise olukorra parandamiseks ning mitte tähti närima, miks oleks nagunii mõttetu.
Aeg hinnata seda, kuidas liikmesriigid Euroopa abi kasutavad, on siis, kui uus abi antakse, ning siis saame võib-olla teha järeldusi meetmetest, mis ei olnud sobivad, eriti sotsiaalsfääris.
Pervenche Berès
fraktsiooni S&D nimel. - (FR) Lugupeetud juhataja, volinik! Te mäletate kindlasti, et kui me 24. aprillil - nagu mu kolleeg Alejandro Cercas ära märkis - heaks kiitsime, kinnitasime ja ratifitseerisime maksebilansi tasakaalustamise süsteemi suurendamise. Tegime seda kahel tingimusel: esiteks, et see abi tuli koos tingimustega, eriti sotsiaalabi osas; ning teiseks, et oleks läbipaistvus, nii et täiskogul oleks selgus tingimuste osas, mille kohaselt sellised lepingud kõnealuste liikmesriikidega sõlmiti. Seega usun, et arutelu, mida täna õhtul peame, on õiglane, kasulik ja demokraatlik ning peab andma tõendeid tõhusast tegevusest.
Oleme seoses Euroopa Liiduga täiesti kriitilises olukorras ning näeme selgelt, et see kriis kahjustab liikmesriikidevahelise solidaarsuse alustalasid ning eriti solidaarsust teatud liikmesriikide suhtes. Olukorra teevad veelgi hullemaks meile jõudvad uudised Rumeeniast, kus oleme väga keerulises olukorras poliitilise ebakindluse tõttu, mis on tekkinud eriti just kriisi tagajärgede tõttu.
Ent ma ei tahaks, et kordaksime mineviku vigu, eriti neid, mida saime omistada Rahvusvahelisele Valuutafondile, mis umbes kümme aastat tagasi rakendas valemeid, mis kokkuvõttes asjad veelgi hullemaks muutsid. Lisaks sellele olen suurel eriarvamusel kaasparlamendiliikme Jean-Paul Gauzèsega selle osas, et ta soovitab üksikasjalisi kontrolle mitte läbi viia, vaid oodata järgmist palvet abi kulutamise kvaliteedi uurimiseks. Ei! Kui abi on jagatud, saab tingimused määratleda, ning minu arvates on Euroopa maksnud piisavat hinda selle eest, et ei uurinud abi tingimuslikkust paljudes valdkondades, et antud juhul silmad sulgeda.
Me ei saa praegu Euroopa Liidus aktsepteerida seda, et kõige haavatavamad peavad kohandamispoliitikate eest maksma. Ma ei usu, et praegu on tegemist komisjoni süüdistamisega Läti poliitika valesti juhtimises. Keegi sellel täiskogul ei ole teile märkinud, volinik, et see oli tee, mille tahtsime võtta.
Ent me ei saa lubada, et kõige haavatavamad maksavad Euroopa Liidu eelarve jaotamise eest ega meie solidaarsuse eest Lätiga, sest me usu, et see on õige viis solidaarsuse ja Läti majanduse tasakaalu taastamiseks.
Marian Harkin
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Euroopa Liidu sotsiaalne kaitse ja sotsiaalne kaasatus on keskne Euroopa Liidu strateegiliste eesmärkide saavutamisel, milleks on saavutada jätkusuutlikku arengut, rohkem ning paremaid töökohti ning suuremat sotsiaalset kaasatust.
Majanduskriisi ajal on paljudel kodanikel suurem oht vaesusele ja sotsiaalsele tõrjutusele, eriti nendel, kes on ühiskonna äärealadele surutud, töötuks jäänud või loodavad eri liikmesriikides toimivatele sotsiaalkindlustussüsteemidele.
Antud küsimusega uuritakse komisjonilt, kas see üritab sotsiaalse kaitse ja kaasatuse protsessi ühendada keskmise tähtajaga rahalise abi pakkumisse liikmesriikide maksebilansi toetamiseks vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 332/2002.
Olen alati tundlik liiga paljude tingimuste ning liigse bürokraatia kehtestamise suhtes abisaajatele ning see kehtib kõigi liikmesriikide puhul kuni VKEde ja eraisikuteni välja. Ent kui see kehtestamine aitaks realiseerida Euroopa Liidu põhiprintsiipi, näiteks sotsiaalset kaasatust, siis on see tõepoolest tähtis. Me ei saa püüelda sotsiaalse kaasatuse protsessi poole ning koostada palju dokumente selle kohta, kuidas seda saavutada, kui me samal ajal ei taga, et see protsess on meie algatustesse ühendatud.
Volinik ütleb, et peame nendele laenudele karmid tingimused lisama, ent ma ei väljendanud päris selgelt, millised need tingimused on ja kas need tõesti hõlmavad sotsiaalseid tingimusi.
Hoolimata tingimustest, mille alusel Euroopa Liidu finantse jagatakse, ei saa me oma käsi puhtaks pesta ning parimat loota. Meil on palutud liikmesriike usaldada. Liikmesriigi usaldamine on hea, aga usaldus tuleb alati ära teenida, ja kui on muresid, siis arvan, et nendega tuleb tegeleda.
Patrick Le Hyaric
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) Lugupeetud juhataja, volinik, head kolleegid! Enamik majandusteadlasi ütleb praegu, et kriis on suuresti tingitud tööjõu tekitatud jõukuse ülekandmisest kapitali, kasumisse. Lisaks sellele nõustus see üldiselt ka sellega, et nendes riikides, mis on säilitanud oma sotsiaalhoolekandesüsteemid ja avalikud teenused, on inimesed kriisi tõttu suhteliselt vähem kannatanud.
Ent täna meie ees seisev probleem on tõepoolest tingimustes, mille panete rahvastele antava Euroopa abi või Rahvusvahelise Valuutafondi abi andmisele. See abi ei saa enam sõltuda struktuurilise reguleerimise plaanide rakendamisest, mis vähendavad sotsiaalseid kulutusi, koolituskulusid ning avaliku sektori erastamist, kaasa arvatud sotsiaalvaldkonna üldhuviteenused. See on praeguseks ebaefektiivseks muutunud ning seda tuleb tunnistada. Kõik see teeb kriisi, tööpuuduse ja vaesuse veelgi hullemaks.
Seetõttu arvamegi, et peame selle tingimuslikkuse kriteeriumid ümber pöörama ning otsustama, et Euroopa Liidu või Rahvusvahelise Valuutafondi vahendeid saab tingimustest sõltuvaks teha, kombineerida uue eraldiste süsteemiga ning anda vastavalt uutele kriteeriumitele, mis on suunatud uue jõukuse jaotamisele ja soodustavad palga, pensionite ja minimaalsete sotsiaalsete nõuete suurendamist ning kõrge sotsiaalse kaitse tase säilitamist - töö garanteerimine kõigile. Lõppude lõpuks on see sotsiaalne protsess, mis käib käsikäes majandusliku tõhususega, mitte vastupidi.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Lugupeetud juhataja, volinik! Euroopa Komisjon on üles näidanud selget ja koostööaldist mõistmist nende liikmesriikide suhtes, mis on kriisi tõttu rahalistesse raskustesse sattunud. Stabiilsed ja tugevad sotsiaalse toetuse süsteemid ei saa säilida, kui liikmesriikidel ei ole tugevaid majandusi. Minu kaasparlamendiliikmed esitavad ettepaneku piirata finantsabi andmise tingimusi, ent minu arvates on see põhimõtteliselt ebasoovitav. Selle asemel peaksime tõsiselt kaaluma võimalust laiendada tingimusi, mille kohaselt finantsabi saadakse, mis võimaldaks seda kasutada mitte ainult riikide eelarvete ja finantssüsteemide kindlustamiseks, vaid ka majanduse arenguks.
Majandusse investeerimine on tähtis, et pikas perspektiivis stabiilne sotsiaalabisüsteem tagada. Finantsabi allikate selline kasutamine oleks ka parim viis, kuidas rahalistes raskustes olevatele liikmesriikidele võimalikult kiirelt abi anda. Riikide taastumine kriisist ning nende edasine stabiliseerumine on tihedalt seotud Euroopa Liidu poliitikaga seoses nende riikidega. Ainult kooskõlastatud ja tõhus tegevus annab Euroopa Liidu mastaabis tulemusi. Finantsabi ei ole ja ei saa olla ainus viis, kuidas Euroopa riigid saavad üksteist toetada. Tuleb leida kompleksseid lahendusi, mis toetavad kõigi Euroopa Liidu liikmesriikide majandusarengut.
Kinga Göncz
(HU) Riigid, millest antud juhul räägime, on uued Euroopa Liidu liikmesriigid, mis on pidanud režiimimuutuse järel hoolitsema nende eest, kes selle tõttu kannatasid, saavad konkurentsivõimelisemaks pärast majanduslikku ümberstruktureerimist avatud turul ning loovad ka tasakaalus struktuuridega majandusi. Inimestel on siis nendes riikides kõige väiksemad varud. See tähendab, et neil on kõrge valuutapõhise võlgnevuse määra tõttu raske maksta tagasi kodulaene. Tööpuudus tõuseb majanduslike probleemide ühepoolse arenemise tõttu ning samuti vähenevad sotsiaalsed kulutused.
Näeme sotsiaalsete pingete tulemusel kasvamas ebastabiilsust, eriti poliitilist ebastabiilsust. Järjest rohkemates riikides suureneb äärmuslike vaadete toetamine ning võimust võtab populism. Minu arvates peame kõiki neid tegureid olukorra hindamisel arvesse võtma ning uurima, milliseid teisi meetmeid peame võtma seoses Euroopa solidaarsusega ning mis sellel põhinevad.
Jürgen Klute
(DE) Lugupeetud juhataja! Teema, mille üle täna õhtul arutleme, on juba mitmeid kordi Euroopa Parlamendi päevakavas olnud. On hästi teada, et abi andmisel juhindub komisjon Rahvusvahelise Valuutafondi tingimustest. Seda on juba mitu korda öeldud.
Selle taustal on Euroopa Parlament korduvalt komisjonile küsimusi esitanud. 2008. aasta novembris kutsus Euroopa Parlament komisjoni üles esitama analüüsi nende pankade käitumise kohta, mis sellel ajal olid oma vara nendest hiljuti Euroopa Liiduga liitunud liikmesriikidest välja kandnud. Selle aasta 24. aprillil kordas Euroopa Parlament seda palvet ning palus ka enda kurssiviimist komisjoni ja abi saavate liikmesriikide tahteavaldusega, milles abi saamise tingimused on täpsemalt sätestatud. Nii palju kui mina tean, ei ole nendele palvetele veel vastatud.
Seega on minu esimene küsimus järgmine: kas on õige, et nendele palvetele ei ole veel vastatud? Kui nii, siis minu teine küsimus oleks: miks ei ole nendele palvetele veel vastatud? Minu kolmas küsimus on seega: millal võime oodata vastust neile palvetele?
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Rumeenia esindajana, mis on riik, mis on Euroopa Komisjonilt oma maksebilansile finantsabi saanud, tahan tänada Euroopa Komisjoni kiire tegutsemise eest, mida see maksebilansile finantsabi andmisel üles näitas, ilma milleta oleks Rumeenia majanduslikud ja sotsiaalsed probleemid veelgi suuremad olnud.
Riikidel, mis finantsabi said, on kindlasti palju sotsiaalseid probleeme, ning võime arutada, millist tüüpi sotsiaalsed tingimused võiks finantsabi lepingutesse hõlmata. Kui probleemi niimoodi esitame, peame meeles pidama, et nendes riikides on kindlustus- ja sotsiaalabisüsteemid, mis on kaasa aidanud lahknevustele, mis vajavad maksebilansi jaoks finantsabi. Seega, kui arutame sotsiaalset tingimuslikkust, peame arutlema ka reformide üle, mis nendes sotsiaalsetes sektorites läbi tuleks viia, peamiselt pensioniskeemis, nii et saaksime saavutada keskmise tähtajaga ja pikaajalise finantsalase jätkusuutlikkuse, mis aitab põhjalikult lahendada nende riikide probleeme.
Proinsias De Rossa
Lugupeetud juhataja! ILO ütles hiljuti - juunis, kui oma ülemaailmse töökohtade pakti käivitas -, et maailm peaks pärast kriisi teistsugune välja nägema.
Ma kardan, et seda ei juhtu. Kriisi lõpus peaks meil olema jätkusuutlikum majandus koos hea töö, kvaliteetsete avalike teenuste ning õiglase globaliseerumisega, liikudes aastatuhande arengueesmärkide rakendamise suunas. Ent me ei saa seda. Meile tuleb vaid pankade ja rahastajate kulude kokkuhoid Euroopas ja üle maailma, kes lihtsalt tahavad oma privileege säilitada.
Samal ajal, kui komisjon sanktsioneerib miljardite eurode pumpamist Iiri pankade päästmisse, on meil Iiri valitsus, mis just praegusel hetkel kavandab kohaliku arengu hävitamist, ühenduse Euroopa Liidu toetatavate arenguprogrammide hävitamist. Nad on eesmärgiks võtnud meie haridussüsteemi hävitamise.
Täna avaldas Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fond raporti pealkirjaga Ümberstruktureerimine kriisis. Tsiteeriksin sellest vaid kaks rida: "Ideaalis oleks eelistatav tagada, et kriisist põhjustatud koheste probleemidega tegelemiseks mõeldud meetmed on kooskõlas pikaajaliste eesmärkidega”. Komisjon peaks kindlasti nõudma, et kõik liikmesriigid vähemalt üritaksid seda teha.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Majanduskriisi ajal, kui me kõik tunnetame veel selle valulikku mõju, on paljud riigid otsustanud läheneda eri rahandusasutustele finantsabi küsimise palvetega. Ent tuleb küsida, milline osa nendest mitte just väikestest summadest on jõudnud nendeni, keda kriis kõige enam mõjutab või kes selles raskes olukorras kõige rohkem puudust kannatavad.
Tuhanded inimesed üle kogu Euroopa kaotavad iga päev enda ja oma perekondade sissetulekuallikaid. Kas liikmesriikide valitsused võtavad finantsabi taotlemisel mingil moel sotsiaalset tegurit arvesse? See võib näida kahtlane, kui vaadata halvenevaid tingimusi, milles paljud inimesed elama peaks, ning suurenevat tööpuudust paljudes Euroopa riikides. Seega tahaksin teha üleskutse, et me ei jääks ükskõikseks tavainimeste vajaduste suhtes, kes, nagu ikka, kannatavad kõige enam valitsuse vigade negatiivsete mõjude tõttu.
Ilda Figueiredo
(PT) Majandusliku ja sotsiaalse kaasatuse põhimõtte rakendamine saab eriti tähtsaks kriisiolukordades. See vajab mitte ainult ühenduse eelarve olulist suurendamist, vaid ka õiglast riskide jaotamist ning teisi poliitikaid, mis seavad esikohale kaitse ja sotsiaalse kaasatuse, õigustega töökohtade loomise kõigile ning juurdepääsu universaalsetele kvaliteetsetele avalikele teenustele, et tagada kõigile kodanikele põhiõigused.
Seega peaks ühenduse finantside ja kõigi esitatud majandus- ja rahandusmeetmetega kaasnema nende sotsiaalse mõju hinnang, et vältida ebavõrdsuse ja vaesuse teravdamist. Volinik, loodame, et pärast seda arutelu tekivad sellele eesmärgile suunatud Euroopa Komisjoni algatused.
Seán Kelly
Lugupeetud juhataja! On huvitav - aga ka mõnes mõttes masendav - kuulata tänaõhtust arutelu, eriti kui Euroopa Liit tegutseb heas usus, üritades neid raskustes olevaid riike aidata.
Meie enda riik, Iirimaa, on teatud määral kasu saanud, ning eriti just globaliseerumisfondid, mis peaksid lähitulevikus tulema, on sellest heaks näiteks. Samal ajal imestatakse, kuidas saab toimuda halduslik omavoli, kui nendele riikidele võimaldatakse raha tingimustel, mida kirjeldatakse karmidena. Võiks ette kujutada, et osa nendest karmidest tingimustest oleks tagamine, et ei oleks halduslikku omavoli, ning kui on, siis seda korrigeeritaks.
Kas komisjon saab tagada, et neid finantse ei saa katkestada ega eemaldada ega mingeid trahve kehtestada? Sest ei ole vastuvõetav, et kui midagi antakse - nagu ütles minu kolleeg Marian Harkin - usalduse alusel, siis ei vastata sama usaldusega.
Teiseks, - ja lõpetuseks - me ei jõua kunagi olukorda, millest Proinsias De Rossa rääkis, et saame pärast langust parema ühiskonna kui praegu.
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Lugupeetud juhataja! Kõigepealt tahaksin öelda, et nõustun täielikult Euroopa Parlamendi heaks kiidetud tingimustega; komisjon teeb niimoodi: kui laenab nendele kolmele liikmesriigile raha maksebilansi tasakaalustamise süsteemi abil, siis võtab komisjon turgude laenatud raha ning laenab selle täpselt samade tingimuste kohaselt - mis on hulga soodsamad nende riikide jaoks, kui nad muidu saaksid, kui otse turule laenama läheks - ning kehtestab mõned tingimused tagamaks, et nad meile raha tagasi maksaks, ent arvestame ka nelja tingimusega, mida mainisite ja mille parlament vastu võttis. Nõustume kõik nendega täielikult.
Kui kasutatakse maksebilansi tasakaalustamise süsteemi, ei tohi aga võrdsustada - ja mulle tundub, et mõnedes sõnavõttudes üritasite seda teha - eelarveressursside kasutamist (struktuurifondid, Ühtekuuluvusfond, teist tüüpi programm, abi) laenuga, et riigis finantsprobleemi lahendada.
Läti probleem, mis on sama kui Ungari ja Rumeenia oma, seisneb selles, et see peab saama kasutada maksebilansi tasakaalustamise süsteemi, kuna ei saa pöörduda turgude poole, et oma finantsnõudeid rahastada. Selles ongi probleem. Me ei räägi programmist konkreetseks tegevuseks või mingite konkreetsete programmide jaoks; me räägime mõnest finantsraskustes olevast riigist. Osaliselt tuleneb see loomulikult kriisist, ent minevikus oskamatu juhtimise tõttu on see hulga suurem kui riikides, kui tingimused on objektiivselt rääkides sarnased.
Palun ärge süüdistage komisjoni ega Euroopa Parlamenti või ministrite nõukogu teatud liikmesriikide valitsuste oskamatus juhtimises! See ei ole meie kohustus! Meie kohustus on üritada aidata finantsprobleemi lahendada. Osaliselt on see finantsprobleem maksebilansi probleem, mis on seotud erasektori võlgadega, mis peab taasrahastama teatud summad või maksma tagasi teatud võlad ning ei suuda ennast nende tehingute läbiviimiseks rahastada, ning aeg-ajalt on see osaliselt ka avaliku sektori vajadus.
Avaliku sektori vajaduse korral on selle riigivõla rahastamisel rohkem ruumi konkreetsete tingimuste kehtestamiseks, ja me kehtestame need, uskuge mind. Üleeile üritasin siin Brüsselis ikka veel veenda Läti valitsuse esindajat muutma 2010. aasta eelarvesse hõlmatavaid meetmeid progressiivsemateks. Ent palun ärge paluge komisjonil sundida riiki vastu võtma maksureformi, mida riik vastu võtta ei taha! Nii heas kui ka halvas, ja te teate seda sama hästi kui mina. Meil ei ole seda võimet.
Mis on siis meie kui Euroopa kodanike esindajate teine võimalus? Jätta riik maksejõuetusse langema? Jätta täitmata selle väliskohustused, olgu need riigi- või eravõlad? Et need finantsprobleemid sunniksid riiki oma valuutat devalveerima 25 või 30%, mis vaesustaks koheselt perekonnad, ettevõtted ja riigisektori, millel on võlad välisvaluutas? Olen kindel, et te ei taha seda; ka mina ei taha. Need on tingimused, milles töötame.
Elan kõigile teie analüüsidele kaasa: Proinsias De Rossa, Alejandro Cercase, Pervenche Berèse, teie kõigi analüüsidele. Loomulikult elan neile kaasa! Ent olukord sellistes riikides nagu Läti või Rumeenia on hetkel sellest keerulisem. Palun asetage end kellegi asemele, kes peab teie kõigi nimel tegutsema, et otsustada, kas laenata riigile, mis turgudel laenata ei saa, nagu saavad enamik liikmesriike või enamik industrialiseerunud riike. Selline on olukord. Seda üritamegi lahendada, täites nelja tingimust, mis te kehtestasite ja mille ma heaks kiidan.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
José Manuel Fernandes  
kirjalikult. - (PT) Ülemaailmne finantskriis avaldab kogu maailma inimeste liikumisele sügavat ja ülemaailmset mõju. Selle taustal on vaja suuremat poliitilist ja sotsiaalset integratsiooni tugevama ja ühtlasema Euroopaga. Euroopa Liit peab oma territooriumil tagama kõigi põhiõiguste kaitse, muidu ei saa see jutlustada poliitikat, mida ise ei praktiseeri. Seega pooldan Euroopa Liidus uut solidaarsuse põhimõtet, mis saab igale Euroopa kodanikule minimaalsed sotsiaalsed õigused tagada. Näiteks on miinimumstandardeid vaja tervise, hariduse ning riiklike pensionite ja hüvitiste valdkondades, mida tuleks tagada Euroopa tasandil. Minu arvates on nende miinimumstandardite loomine väga tähtis, kuna need edendavad töötingimuste suuremat ühtsust, mis reguleerib ettevõtete ja tööjõu liikumist. Loomulikult ei saa Euroopa Liidu finantsabi ühest küljest sõltuda poliitikatest, mis on ainult liikmesriikide kohustus, ega saa teisest küljest panna ka neid samu poliitikaid tingimustest sõltuma. See ei tähenda aga, et ei ole vaja paremat poliitilist ja sotsiaalset koordineeritust. Vastupidi, see integratsioon on väga tähtis.
Silvia-Adriana Ţicău  
kirjalikult. - (RO) Finantskriis on sundinud mõned liikmesriigid Euroopa Liidult (nõukogu määrus nr 332/2002(1) kuupäevaga 18. veebruar 2002) ja rahvusvaheliselt kogukonnalt (Rahvusvaheline Valuutafond) abi paluma. See toetus tuleb koondada tagamaks, et on olemas sobivad tingimused sotsiaalse kaitse ja kaasatuse pakkumiseks ning raamistiku rakendamiseks, mis soodustab majandusarengut ja uute töökohtade loomist. Vahemikus märts 2008 kuni mai 2009 ulatus Euroopa Liidu 27 liikmesriigis tööpuudus 8,9%ni ning töötute arv tõusis 5,4 miljonilt 21,5 miljonini. Euroopa kodanike peamiseks mureks ongi töökohtade kaotamine. Euroopa Liit ja selle liikmesriigid peavad suutma olemasolevaid töökohti säilitada ja uusi töökohti luua. Seda saab teha läbi tõhusate investeeringute põllumajandusse, haridusse ja tervisesse ning ka transpordi- ja energiainfrastruktuuri. Iga Euroopa kodaniku kohta, kes oma töökoha kaotab, tähendab see madalama sissetulekuga Euroopa perekonda ning seega ka langust nende elukvaliteedis. Iga loodud töökoht tähendab normaalse elatisega perekonda ning kvaliteetset haridust nooremale põlvkonnale. Euroopa mudeli edukust mõõdetakse Euroopa 500 miljoni kodaniku elukvaliteediga.
