Druga revizija sporazuma o partnerstvu AKP-ES (sporazum iz Cotonouja) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo Eve Joly v imenu Odbora za razvoj o drugi reviziji sporazuma o partnerstvu AKP-ES (sporazum iz Cotonouja).
Eva Joly
Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, revizija sporazuma iz Cotonouja nam ponuja priložnost, da se iz kriz, s katerimi se soočamo, tudi kaj naučimo: gospodarska in finančna kriza, socialna ali prehrambena kriza, podnebne spremembe, energetski izzivi in nenehna skrajna revščina.
Prevladujoči ekonomski model "nebrzdanega prostega trga" in naš način življenja nista le pokazala svojih omejitev, ampak sta dejansko povzročila te večdimenzionalne krize brez primere. Zato moramo korenito prenoviti vse naše politike.
Poročilo, ki ste ga danes prejeli in so ga člani Odbora za razvoj soglasno sprejeli, po mojem mnenju predstavlja prvi korak k tej nujni reviziji.
Najpomembnejša zahteva, ki jo moramo upoštevati, je doslednost. Trgovinska politika ter ribištvo in kmetijstvo Evropske unije morajo biti zasnovani dosledno in na takšen način, da zagotavljajo trajnosten razvoj, odpravljajo revščino ter vsakomur zagotavljajo dostojen življenjski standard in dohodek.
Z obžalovanjem ugotavljam, da danes ni tako. S tem ko Evropska unija trgovino pojmuje kot samo sebi namenjeno in ne kot sredstvo za razvojno politiko, žrtvuje prebivalstvo držav v razvoju v korist multinacionalk. Zato pogajanja o sporazumih o gospodarskem partnerstvu povsem upravičeno povzročajo navzkrižja med vladami držav AKP, zvezami in civilno družbo, saj jih ti dojemajo kot grožnjo njihovemu gospodarstvu.
Kmetijstvo je eno od najbolj problematičnih področij in se v sodelovanju med Evropsko unijo in državami AKP tragično zanemarja. Čeprav podeželska območja in ta sektor predstavljajo več kot 60 % prebivalstva in njihovih delovnih mest, je njihov delež v evropskih sredstvih za države AKP dobesedno ničen.
To se mora spremeniti. Kako lahko izkoreninimo revščino, ne da bi za prednostno nalogo postavili neodvisno preskrbo s hrano? Kmetijstvo mora biti jedro razvojnih politik Evropske unije. Pomoč državam v razvoju in lokalnim kmetom za zagotovitev njihove neodvisne preskrbe s hrano je preprosto rečeno bistvena, zlasti zato ker danes neodvisnost preskrbe s hrano enako kot demokratično legitimnost vlad v teh državah ogroža nov in posebno zaskrbljujoč pojav - nakupi obdelovalnih površin s strani tujih vlagateljev po dvigu cen hrane v letu 2007.
Kitajska, Saudova Arabija in celo Katar si sedaj lastijo na tisoče hektarjev v državah v razvoju. Evropska unija in države AKP morajo ta problem, ki bo po vsej verjetnosti povzročil nasilne konflikte in nerede zaradi lakote, rešiti predvsem tako, da dostop do naravnih virov, kot sta zemlja in voda, razglasi za temeljno in neodtujljivo pravico lokalnega prebivalstva.
Drugo vprašanje, ki mi leži na duši, zadeva davčne oaze. Vplivi teh so dovolj hudi že za razvite države, še hujši pa so za gospodarstva in politične ustanove držav v razvoju. Nezakoniti finančni tokovi, ki jih dopuščajo, naj bi bili desetkrat tolikšni kot znaša uradna razvojna pomoč.
Zaustavitev tega odtekanja je stvar doslednosti in verodostojnosti. Prvi korak bi lahko bil podpis obvezujočega sporazuma, ki bi od multinacionalk zahteval, da prijavijo svoje dobičke in plačane davke v vsaki državi, v kateri poslujejo, s čimer bi omejili zlorabe in izgube, ki jih utrpijo države v razvoju.
Nazadnje pa bi želela to razpravo izkoristiti, da ponovno izpostavim "demokratični primanjkljaj" v tej reviziji, o kateri ni bilo posvetovanja z našimi parlamenti. Vsekakor pa je treba okrepiti vlogo Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU.
Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, upam, da bodo pogajalci zgrabili priložnost, ki se jim ponuja, da bodo izvedli potrebne spremembe v partnerstvu in ga spremenili v uspeh, od katerega bodo imeli največ koristi prebivalci držav AKP.
Vital Moreira
Komisar, gospe in gospodje, Odbor za mednarodno trgovino, kateremu imam čast predsedovati, se je odločil, da zavzame stališče o sedanji reviziji sporazuma iz Cotonouja iz dveh razlogov.
Prvič, trgovina je nujen element odnosov med afriškimi, karibskimi in pacifiškimi (AKP) državami in Evropsko unijo. Drugič, sporazum iz Cotonouja je za sabo potegnil še nove sporazume o gospodarskem partnerstvu, ki so po vsebini trgovinski sporazumi.
Zato smo se odločili, da sodelujemo s pripravo poročila, za katerega sem poročevalec.
V tem poročilu se ukvarjamo z dvema vidikoma: prvi je upoštevanje podrobnosti o sporazumih o gospodarskem partnerstvu in parlamentarnih nadzornih institucijah, ki so jih ti vzpostavili, kot je Cariforum, drugi pa je izkoriščanje sinergij z upoštevanjem avtonomnosti obeh institucij. Z drugimi besedami, gre za upoštevanje sinergij med Skupno parlamentarno skupščino, ki deluje med Evropsko unijo in državami AKP, in novimi medparlamentarnimi institucijami za sporazume o gospodarskem partnerstvu.
Karel De Gucht
član Komisije. - Gospod predsednik, zelo cenim, da ste pokazali tako velik interes za drugo revizijo sporazuma iz Cotonouja. Z velikim zanimanjem sem tudi prebral poročilo Odbora za razvoj, ki vsebuje pronicljivo analizo vseh ključnih vprašanj. Skozi ves postopek pa je naša prednostna naloga, da Parlament sproti obveščamo, kar smo tudi počeli v preteklih mesecih.
Pogajanja so dobila zagon in sedaj prehajajo v zaključno fazo, naslednje skupno srečanje veleposlanikov pa bo pokazalo vrednost teh razprav. Približujemo se tudi izrednemu skupnemu ministrskemu zasedanju, da bi zaključili pogajanja v marcu, kot predvideva tudi sporazum iz Cotonouja.
Naj sedaj z vami delim nekaj opažanj glede poročila. Predvsem velja, da se je poročilo že izkazalo kot koristna podpora določenim stališčem EU. Naj naštejem le nekatera: vaše stališče o krepitvi nacionalnih parlamentov v državah AKP, o Mednarodnem kazenskem sodišču in drugih vprašanjih glede človekovih pravic je potrdilo naše pogajalsko stališče. Prav tako kot vi tudi mi menimo, da so podnebne spremembe in zanesljiva preskrba s hrano pomembne, in to se bo odrazilo v končnem izidu.
Osredotočil bi se na štiri točke, začel pa bi s pomembnostjo parlamentarne dimenzije, ki jo Skupna parlamentarna skupščina predstavlja in kateri poročilo daje velik pomen. Komisija se zavzema za krepitev parlamentarne dimenzije v sporazumu iz Cotonouja. Torej naš namen ni oslabiti Skupno parlamentarno skupščino. Ravno nasprotno, predlog Komisije mora biti obravnavan v širšem kontekstu razvijajočih se funkcij parlamentarnega nadzora, zlasti zaradi sedanjih in bodočih sporazumov o gospodarskem partnerstvu (SGP) in programov Evropskega razvojnega sklada (ERS). Med institucijami iz SGP in Cotonouja bi morali zagotoviti največjo možno sinergijo, vključno s sinergijo med regionalnimi srečanji Skupne parlamentarne skupščine in parlamentarnimi organi SGP. V teh novo nastajajočih razmerah bi bilo razumno zmanjšati število plenarnih zasedanj Skupne parlamentarne skupščine. Komisija pa sprejema, da se ta vprašanja dogovorijo s tistimi, ki jih najbolj zadevajo, zato je pripravljena ponovno preučiti svoje stališče. Obenem pa bi nas tudi zanimalo od Parlamenta izvedeti več o tem, kako vidi vlogo in delovanje Skupne parlamentarne skupščine v spreminjajočem se političnem in institucionalnem okolju.
Vzpostavitev sporazumov o gospodarskem partnerstvu zahteva ne samo zagotovitev sinergije med njimi in institucijami iz sporazuma iz Cotonouja, ampak tudi posodabljanje trgovinskih določb sporazuma iz Cotonouja, saj je trgovinski režim iz tega sporazuma že zastarel. S partnerji AKP smo se dogovorili, da bomo pogajanja v nadalje usmerjali k regionalnim evropskim partnerskim sporazumom. V tem kontekstu bi želel kot komisar za razvoj poudariti, da ni niti politično zaželeno niti pravno izvedljivo vključevati enostranske trgovinske režime EU, kot sta GSP ali GSP+, v sporazum iz Cotonouja, kot predlaga osnutek poročila, saj so ti odvisni od avtonomnih programov EU. Nasprotno pa Komisija pozdravlja zahtevo, da sporazum iz Cotonouja nameni več pozornosti trgovinskim in razvojnim vprašanjem na splošno ter specifično pomoči za trgovino.
V poročilu ste izrazili skrb, da bi lahko sklenitev sporazumov o gospodarskem partnerstvu in povečana regionalizacija spodkopali koherenco skupine držav AKP. Komisija je mnenja, da regionalna diferenciacija v okviru sporazuma iz Cotonouja predstavlja bolj priložnost kot grožnjo. Regionalna integracija je ključnega pomena za razvoj držav AKP in to stvarnost moramo vključiti v sporazum iz Cotonouja, da učinkoviteje podpremo njihova lastna prizadevanja k temu cilju. To nikakor ne pomeni oviranja skupine držav AKP in naši partnerji iz držav AKP so povečini enakega mnenja.
Sedaj bi želel na kratko pokomentirati sektorske politike, ki jih v svojem poročilu izpostavljate. V celoti se strinjamo s pomembnostjo podnebnih sprememb in obnovljivih virov energije, ki so že vključeni v sedanje izvajanje revizije. Prav tako bomo obravnavali tudi zanesljivost preskrbe s hrano v regionalni dimenziji.
Poudarjate tudi pomembnost dobrega davčnega in finančnega upravljanja. Dobro upravljanje je temeljno načelo sporazuma iz Cotonouja. Na podlagi člena 9 sporazuma iz Cotonouja Komisija trenutno pripravlja novo politiko o dobrem davčnem upravljanju v okviru razvojnega sodelovanja. Poskušamo se tudi ukvarjati s temi vidiki v sedanjem izvajanju revizije. Zato lahko potrdim, da imamo enak cilj kot vi, in sicer ustvariti pravične, učinkovite in rast spodbujajoče davčne sisteme in učinkovite davčne uprave ter okrepiti sodelovanje držav v razvoju v mednarodnih davčnih postopkih.
Nazadnje pa naj povem, da sem vzel na znanje vaše obžalovanje, da se Komisija ni posvetovala z več različnimi udeleženci preden začetkom postopka revizije - odstavka 2 in 8 -, in popolnoma se strinjam, da je za prihodnost odnosov AKP-EU po letu 2020 potrebno vzpostaviti celovit posvetovalni postopek, po možnosti v obliki zelene knjige. Oceniti bomo morali tudi rezultate sedanje revizije, ki bodo služili kot podlaga in kot oblika lekcij, ki smo se jih naučili.
Cristian Dan Preda
Najprej bi želel čestitati gospe Joly za pripravo tega poročila. Področja, ki se jih dotika, so izjemno pomembna za zagotavljanje, da sporazum iz Cotonouja ostane temelj trdnega partnerstva z državami AKP in tudi pomemben instrument teh držav ob soočanju z novimi izzivi.
Pogajanja potekajo v ozračju, ki je, kot vemo, težko in zapleteno. Po eni strani so države AKP močno prizadete ne samo zaradi gospodarske in finančne krize, ampak tudi zaradi nezanesljive preskrbe s hrano in posledic podnebnih sprememb. Po drugi strani pa se vsi udeleženci pogajanj soočajo z institucionalnim izzivom, ki zahteva ustrezen razmislek o trendih, ki vodijo k regionalizaciji odnosov med državami AKP in Evropsko unijo. Odslej moramo zagotoviti, da bo revidirano besedilo vsebovalo vse elemente, nujne za sodelovanje, ki učinkovito spodbuja razvoj in je sposobno prispevati k doseganju razvojnih ciljev tisočletja v državah AKP.
Želim tudi poudariti, da sem v imenu Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) vložil pet sprememb. Verjamem, da bodo omogočile subtilnejše branje nekaterih predlogov v poročilu. Na primer, pomembno je, da v odstavku 29 vztrajamo na konceptu lastništva v povezavi z obdelovalnimi površinami.
Poleg tega pa glede vzpostavitve mehanizma, na podlagi katerega bi bile multinacionalke primorane prijaviti ustvarjene dobičke, menim, da ga je treba vzpostaviti na mednarodni ravni. V odstavku 25 je pomembno, da se jasno navezujemo na dosledno obravnavo vprašanja zanesljive preskrbe s hrano kot dela razvojne politike EU. Nazadnje pa v odstavku 31 stališče o sporazumih s tretjimi državami o ponovnem sprejemu ne odraža pogleda skupine PPE na to zadevo.
Harlem Désir
Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, tudi sam bi želel čestitati gospe Joly za opravljeno delo, za poročilo in tudi za upoštevanje prispevkov Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu; čeprav smo spet vložili nekaj sprememb, je naš prispevek v resoluciji, ki jo je predstavila, viden.
Za našo skupino je partnerstvo med Evropsko unijo in državami AKP del zgodovinske zaveze, ki mora ohraniti vse svoje posebne značilnosti in ne sme razvodeneti, tudi če se mora prilagoditi določenim pravilom, kot so na primer pravila STO. Najbolj se zavzemamo, da bi to partnerstvo zlasti ohranilo doslednost vseh politik EU - trgovinske politike, proračunske politike - s cilji na področju razvoja in tudi spodbujalo mir, varnost in demokracijo ter človekove pravice v državah AKP.
Ne gre za vprašanje vzpostavitve modela, ampak za sodelovanje s temi državami za zagotovitev njihovega razvoja, ki mora biti trajnosten. S tega vidika je zelo pomembno, da nam ta revizija omogoči upoštevanje novih elementov iz zadnjih petih let: boj proti podnebnim spremembam, prenos tehnologij, pomoč za obnovljive vire energije in boj proti prehrambenim krizam ter s tem tudi večji poudarek na našem sodelovanju v kmetijstvu, neodvisni preskrbi s hrano, boju proti finančni deregulaciji, dobrem davčnem upravljanju in boju proti davčnim oazam. Svoj prispevek vidimo v vsem tem.
Poudaril bi dve točki. Trgovina: z izvajanjem sporazumov o gospodarskem partnerstvu bodo nekatere določbe sporazuma iz Cotonouja zastarele, želimo pa zagotoviti, da bi ta sporazum še vedno opredelil, da trgovinske določbe in trgovinski režimi, ki koristijo državam AKP, ne smejo biti manj ugodni od tistih, ki so jim tudi prej koristili. Zdi se nam, da bi morali v reviziji sporazuma iz Cotonouja združiti GSP, vmesne sporazume o gospodarskem partnerstvu in vse te določbe.
Nazadnje glede izseljevanja, kar bodo kolegi iz naše skupine poudarili: prizadevamo si, da bi se dejansko navedlo, da sporazumi o priseljevanju ohranjajo pravice priseljencev in da ne moremo sprejeti tranzitnih režimov v države, kjer se človekove pravice ne spoštujejo.
Louis Michel
Gospod predsednik, komisar, tudi jaz bi želel čestitati gospe Joly za točnost in doslednost njenega poročila ter za zelo primerno analizo, ki jo vsebuje.
Druga revizija sporazuma iz Cotonouja mora izboljšati Loméjski pravni red, pri tem pa utrjevati enotnost, kohezijo in solidarnost med državami AKP. Ta sporazum mora seveda jamčiti, da bodo te države lahko prevzele nadzor nad svojo razvojno politiko.
Programiranje, ponovna preučitev in spremljanje sporazuma bi morali zato postati posebna pravica parlamentov naših držav partneric. Vem, da je to zelo velik izziv, vendar pa menim, da se moramo še posebej potruditi, da te parlamente spodbudimo. Gre za pričakovanje, ki ga moramo zelo odkrito predstaviti oblastem v naših državah partnericah. Kot veste, nekateri parlamenti neradi spodbujajo parlamentarne razprave v svojih državah.
Zlasti tudi pozivam k demokratičnemu nadzoru in krepitvi vloge Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU, po možnosti z vključevanjem določb v sporazum iz Cotonouja, ki bi Skupni parlamentarni skupščini omogočale prejemanje nacionalnih in regionalnih strateških dokumentov, da bi se o njih razpravljalo. Menim, da se je potrebno v prihodnje bolj sistematično posvetovati z nacionalnimi in regionalnimi parlamenti o postopku priprave regionalnih in nacionalnih strateških dokumentov.
Rad bi spregovoril nekaj besed o organizaciji dela Skupne parlamentarne skupščine. Mnenja sem, da moramo ohraniti dve zasedanji. Če bi ju skrčili na eno zasedanje, bi svojim partnerjem posredovali izredno negativno sporočilo. Regionalna srečanja pa bi morda morala biti organizirana pogosteje; 25. januarja bom nekaj konkretnih predlogov v zvezi s tem podal uradu Skupne parlamentarne skupščine.
Zaradi doslednosti in učinkovitosti pa vztrajam, da parlamentarne organe, ki so odgovorni za spremljanje sporazumov o gospodarskem partnerstvu, sestavljajo člani Skupne parlamentarne skupščine, da bi tako bolje zagotavljali svojo razvojno dimenzijo. Poleg tega pa pozdravljam vaše komentarje, komisar, saj ste se kot prihodnji komisar za trgovino zelo jasno opredelili o tej deklaraciji. Niti za hip nisem podvomil v vašo iskrenost, ko ste rekli, da želite tem sporazumom o gospodarskem partnerstvu dodati razvojno dimenzijo.
Nazadnje, revizija sporazuma iz Cotonouja bi morala zagotoviti zvišanje zneska pomoči in financiranja držav AKP, da bodo lahko izvedle ukrepe za boj proti podnebnim spremembam.
Nirj Deva
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, govorimo in govorimo brez prestanka. Kar naprej govorimo o zmanjševanju revščine. To je že deseti ERS. Porabili smo že okrog 350 milijard EUR za tako imenovano zmanjševanje revščine, vemo pa, da se je revščina le še povečala.
Zakaj je tako, da imamo v naših državah AKP politike in programe, ki jih v svoji evropski zgodovini nikoli nismo imeli? Provinca Bruselj ali Brabant nista postali bogatejši in nista odpravili revščine s tem, kar sedaj skušamo početi v državah AKP. Bogastvo smo v Evropi ustvarili z ustvarjanjem bogastva. Kako ustvarimo bogastvo v državah AKP?
Zelo zanimivo je, da je gospa Joly ugotovila, da gre za beg kapitala. Pravi, da osemkrat večji znesek, kot ga vložimo v te države, odteče iz njih. Zakaj se ta kapital ne uporabi v teh državah? Zakaj ne ustvarimo pogojev v teh državah, da kapital ostane tam in se uporabi za ustvarjanje delovnih mest in bogastva? Dokler ne odgovorimo na ta vprašanja, zapravljamo denar naših davkoplačevalcev, niti ene osebe pa ne rešimo revščine.
Gabriele Zimmer
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, moja skupina podpira poročilo gospe Joly. Pozivamo, da se med drugim upoštevajo naslednji problemi: vključitev posledic podnebnih sprememb in potrebnih prilagoditvenih ukrepov za države AKP, zaskrbljenost držav AKP, da bodo regionalna pogajanja EU skupinami držav AKP spodkopala solidarnost znotraj skupnosti AKP, ter možnost podpore potrebnim vlaganjem na področju javnih storitev in javne infrastrukture z medbančnimi krediti na podlagi sporazuma iz Cotonouja. Obenem pa nasprotujemo, da se kvote za vrnitev priseljencev iz EU v države AKP vključijo v pogajanja.
Prva revizija sporazuma iz Cotonouja je dobila politično dimenzijo. Sedaj gre za parlamentarno dimenzijo, zaradi česar se nam zamisel o združitvi zasedanj Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU na eno zasedanje na leto zdi nerazumljiva.
Krisztina Morvai
(HU) Bila sem šokirana, ko sem med konferenco o hrani v rokah afriške delegacije zagledala napis: Ne hranite Afrike. Bolje bi bilo, če bi spoznali, da Afrika ne potrebuje pomoči, ampak samoodločbo na področju hrane. Zanimivo je, da imajo prebivalci in kmetje v Afriki enake interese kot pokomunistični vzhodnoevropski kmetje in prebivalci, ali - če grem v skrajno primerjavo - francoski kmetje in prebivalci, in sicer želijo lokalni kmetje sami odločati, kaj bodo pridelovali in kako bodo to počeli, ter svoj pridelek prodajati na lokalni tržnici. Lokalno prebivalstvo pa želi jesti lokalno pridelano zdravo in kakovostno hrano. Zamisli o liberaliziranem globalnem prostem trgu na eni strani in samoodločbi na področju hrane na drugi strani pripadata dvema različnima načinoma razmišljanja. Tu bi se mi morali odločneje postaviti na stran samoodločbe na področju hrane.
Filip Kaczmarek
(PL) Gospod predsednik, komisar, druga revizija sporazuma iz Cotonouja se odvija ob zelo zanimivem času, saj omogoča analizo določb sporazuma v skladu s hitro spreminjajočo se stvarnostjo. Od zadnje revizije v letu 2005 se je zgodilo veliko: krize na področju ekonomije, prehrane, energetike in financ ter spremembe zaradi podnebnih pogajanj in njihovih učinkov na države v razvoju.
Vendar pa bi poslance EP morala zanimati vloga Skupne parlamentarne skupščine in morebitnih poskusov zmanjšanja pogostosti njenih zasedanj in njene vloge. Zelo me veseli komisarjeva izjava, da Evropska komisija nima teh namenov. To je pomembno, kajti niti Evropski parlament niti Skupna parlamentarna skupščina niti parlamenti držav AKP niso sodelovali v postopku odločanja, ki je privedel do sprememb sporazuma.
Druga pomembna zadeva je regionalizacija odnosov med Evropsko unijo in državami AKP in zlasti način te regionalizacije. Nisem proti regionalizaciji, vendar pa sem prepričan, da regionalna srečanja Skupne parlamentarne skupščine ne smejo nadomestiti plenarnih zasedanj. Mimogrede, bilo bi najbrž bolj naravno, če bi odločitve o strukturah in načelih dela Skupne parlamentarne skupščine sprejemala sama skupščina in ne podpisnice sporazuma.
Podpiram željo, ki je bila izražena v poročilu, po krepitvi nacionalnih parlamentov. Gospod Michel je govoril o tem. V prihodnje bi želeli, da so vsi predstavniki držav AKP, ki sodelujejo v dejavnostih Skupne parlamentarne skupščine, poslanci svojih nacionalnih parlamentov in ne predstavniki vlad.
Prav tako je pomembno, da nacionalni parlamenti držav AKP dobijo priložnost, da odigrajo pomembno vlogo v sodelovanju za razvoj, v pripravi in izvajanju programov in v spremljanju in ocenjevanju sprejetih ukrepov. To potrjuj, da je dostop do strateških dokumentov nujen. Poleg tega se seveda strinjam, da se funkcije ne smejo podvajati in da sta komplementarnost in sinergija med sporazumi o gospodarskem partnerstvu in Skupno parlamentarno skupščino zelo pomembni.
Véronique De Keyser
(FR) Gospod predsednik, člen 13 sporazuma iz Cotonouja ni bil revidiran že od leta 2000. Zadeva občutljivo vprašanje: dialog med Evropsko unijo in državami AKP o priseljevanju, pravični obravnavi priseljencev, načelih nevračanja, temeljnih vzrokih za priseljevanje in, konec koncev, boj proti nezakonitemu priseljevanju in ponovnemu sprejemu - na ta dva vidika se je Evropska unija najbolj osredotočila.
Prepotrebna skupna politika na področju priseljevanja, ki bi bila vredna vrednot Evrope, pomeni tveganje za okrepitev - v načrtovani reviziji člena 13 - vidika represije in preganjanja nezakonitih priseljencev. Kot je videti, tragičen primer dvostranskega sporazuma med Italijo in Libijo, ki je pripeljal do nevzdržnih humanitarnih situacij, ni zmanjšal zagnanosti tistih, ki želijo poostriti člen 13, da bi okrepili poglavje o boju proti nezakonitemu priseljevanju.
Poleg tega v nekaterih regijah - v mislih imam Kalabrijo - nezakonite priseljence preganjajo kar odkrito in brezobzirno. Namesto ukrepanja na podlagi strahov, ki jih je porajala sedanja kriza, se raje posvetimo sinergiji med priseljevanjem in razvojem.
Če države AKP potrebujejo pomoč za svoj gospodarski zagon, mi potrebujemo priseljevanje, da se soočimo s trenutno krizo. Zato bi se morali osredotočiti na zakonito priseljevanje in mobilnost. To so edina varovala pred sovražno naelektrenostjo, ki neopazno že preplavlja naše države.
Niccolò Rinaldi
(IT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, kot liberalni demokrati želimo revizijo sporazuma iz Cotonouja izkoristiti za potrditev ideje o sodobnosti, ki jo podpirajo tudi države AKP. In ko govorim o sodobnosti, mislim predvsem na uveljavitev politik, ki lahko poudarjajo in omogočajo večjo svobodo.
Ta svoboda mora biti predvsem svoboda brez birokracije, ki se v državah AKP vse bolj razrašča in vztrajno ovira gospodarsko rast. Ta svoboda mora predvsem študentom ponuditi možnost za študij v tujini, in menim, da bi morali izkoristiti priložnost, ki nam jo ponuja ta revizija, ter zagnati ambiciozen program študijskih podpor. Ta svoboda bi se morala kazati tudi v širjenju novih informacijskih tehnologij, da lahko zlasti internet postane čim bolj splošno dosegljivo orodje.
Nazadnje pa bi morala omogočati prost pretok delavcev, da bi rešili hude primere poseganj, ki jih je omenjala gospa De Keyser, ko je govorila o dvostranskih sporazumih. Sporazum iz Cotonouja, ki je neposredni naslednik sporazumov iz Loméja in Yaoundéja, ima že dolgo zgodovino; v nekem obdobju je imel vodilno vlogo in, če se lahko spoprime z novimi izzivi, bo vodilna vloga spet njegova.
Mariya Nedelcheva
(FR) Gospod predsednik, komisar, sprva bi čestitala gospe Joly za kakovostno poročilo.
Revizija sporazuma iz Cotonouja bi nam resnično morala služiti kot priložnost, da naredimo inventuro in na podlagi naučenih lekcij predlagamo rešitve za izboljšanje izvajanja, delovanja in vpliva sporazuma. V tem smislu je jasna opredelitev prednostnih nalog izredno pomembna.
Poudarila bi tri točke. Prvič, vsebino političnega dialoga bomo morali jasneje opredeliti. Ne smemo pozabiti na utrjevanje miru ter preprečevanje in reševanje konfliktov, vseeno pa sta delovanje instrumentov in sklicevanje na boj proti prekupčevanju z orožjem majhnega kalibra in proti drogam dva izziva, ki bosta - ko bosta enkrat premagana - imela pozitiven učinek v političnem, gospodarskem in družbenem smislu.
Drugič, sklepanje prožnih in uravnoteženih sporazumov o gospodarskem partnerstvu, ki ustrezno upoštevajo regionalni razvoj, je izredno pomembno. Ključni sektorji, kot so kmetijstvo, obnovljivi viri energije in zaposlovanje mladih, bi morali biti bolj upoštevani. Redni dialogi z lokalnim prebivalstvom bodo omogočali izvajanje stvarnih sprememb.
Nazadnje pa je ključnega pomena tudi institucionalni okvir. Zagotovitev večje kohezije med različnimi stebri sporazuma je absolutno nujna. Krepitev moči Skupne parlamentarne skupščine in nacionalnih parlamentov bo samodejno pripeljala do demokratičnega nadzora in predvsem do precej večje preglednosti.
Da zaključim, kateri koli instrument, naj si bo nov ali obnovljen, mora ohraniti temeljna načela in duh sporazuma, predvsem pa ne smemo izgubiti izpred oči glavnega cilja, ki je izkoreninjenje revščine, ter sočasno spodbujati trajnostni razvoj in postopno vključevanje držav AKP v svetovno gospodarstvo.
Michael Cashman
Gospod predsednik, jedrnatost je izvor modrosti. Čestitke, gospa Joly, čestitke, komisar. V teh pogajanjih si Parlament srčno prizadeva okrepiti načelo o brezpogojnosti določb o človekovih pravicah in sankcij za nespoštovanje teh določb, med drugim tudi v zvezi z diskriminacijo na osnovi spola, rasne ali etnične pripadnosti, vere ali prepričanja, invalidnosti, starosti, spolne usmerjenosti in obolelostjo za AIDS-om ali HIV-om.
Komisar, slišal sem, da si nekatere države članice te spremembe ne želijo, vendar pa je za Parlament ključnega pomena. Človekove pravice, kot dobro veste, so pogosto pretirano okrnjene - predvsem na račun političnih prednosti. Zaščita temeljnih pravic je v sami srčiki Evropske unije, zato mora biti tudi v srčiki naših odnosov z vsemi državami AKP.
Komisar, danes je verjetno zadnjič, da ste prisostvovali seji v svoji sedanji vlogi, zato bi se vam želel v imenu Parlamenta toplo zahvaliti. Bili ste neomajen zagovornik človekovih pravic in vrednot EU in želim vam vse dobro na vašem novem delovnem področju. Hvala.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Ta revidirana različica sporazuma iz Cotonouja odpira ključna vprašanja trajnostnega razvoja in postopne vključitve držav AKP v svetovno gospodarstvo. Vprašanja, kot so podnebne spremembe, varnost preskrbe z energijo, usposabljanje in izobraževanje, so ključna za razvoj teh držav.
Obenem pa lahko globalno segrevanje predstavlja tudi priložnost. Stroški obnovljivih virov energije, ki so na voljo tem državam, so bistvenega pomena za njihov gospodarski in družbeni razvoj in jim lahko pomagajo doseči energetsko neodvisnost, da se lahko soočijo z globalno krizo.
Naložbe v izobraževanje in usposabljanje so prav tako pomembne v boju proti revščini, brezposelnosti, izseljevanju in begu možganov ter prispevajo k razvoju gospodarstva v teh državah.
Za zaključek pa naj prav posebej izpostavim otoške državice, ki so še posebej ranljive in krhke. Spričo tega bi izvajanje sporazuma iz Cotonouja moralo upoštevati strategijo za Mauritius in načrt ukrepanja za Barbados, ki opredeljujeta vrsto ukrepov za pomoč otoškim državam v razvoju pri vzpostavitvi trajnostnega razvoja.
Diogo Feio
(PT) Gospod predsednik, Parlament je bil sklican točno v tem trenutku, da odloča o drugi reviziji sporazuma iz Cotonouja.
Prosim, dovolite mi, da izpostavim težave, s katerimi se sedaj sooča Haiti. Tamkajšnje razmere zahtevajo mednarodno solidarnost, ukrepanje in pozornost. Seveda imam v mislih tiste, ki so izgubili življenje, in tiste, ki živijo v resnično obupnih razmerah.
V zvezi s temo današnje razprave pa vemo, da je namen sporazuma iz Cotonouja postaviti okvir za sodelovanje, ki bo predstavljal skupen odziv držav AKP in EU na globalizacijo, pripomogel k miru in varnosti ter spodbujal demokratično politično ozračje.
Revizija iz leta 2005 je naredila nekaj korakov v pravo smer. Še vedno pa je treba veliko postoriti. Svetovna gospodarska in finančna kriza, podnebna vprašanja in vse višji stroški za hrano in energijo so razlogi za novo, revidirano različico.
Ne bom več glasoval, da Evropska unija ohranja enake - in, kjer je mogoče, poveča - zneske pomoči za države AKP. Soglašam z argumentom, da morajo nacionalni parlamenti teh držav sodelovati v postopku revizije sporazuma že sedaj in tudi v prihodnje, ponovno pa tudi izpostavljam, da jih je treba k temu povabiti.
Mario Mauro
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, eden od ciljev, ki bi jih druga revizija partnerskega sporazuma morala imeti, je prav gotovo spodbujanje kulture odgovornosti. Zelo težko bo to doseči brez pomoči organizacij civilne družbe, nevladnih organizacij in tudi parlamentov. Dejansko ne verjamem, da je mogoče oblikovati politike, ki v celoti zadovoljujejo potrebe vključenih skupnosti.
Drugi ključni vidik je humanitarna pomoč. 300 milijard USD pomoči, ki smo jo dodelili v preteklih 40 letih, ni imela nobenega učinka, če upoštevamo, da je bila rast afriške celine v tem obdobju nižja od 0,2 % na leto.
To je apokaliptičen scenarij, ki ga mora mednarodna skupnost začenjati razumeti. Nenazadnje mora tudi problem držav v razvoju obravnavati kot resnično svoj problem, kot problem, ki zadeva vse nas in vsakdanje življenje naših skupnosti in ki ga je treba obravnavati iz dneva v dan skupaj z lokalnimi institucijami, ki so v nenehnem iskanju trohice legitimnosti.
Nazadnje mi dovolite, da poudarim, da vlaganje v človeški kapital pomeni poskušati razumeti, da so največji viri okrevanja prav ljudje, ki živijo v težkih razmerah. Oni so tisti, ki nosijo odgovornost, da svojo celino izvlečejo iz brezna, mi pa moramo prisluhniti problemom teh držav z jasnim namenom: tisto splošno dobro, ki je v interesu ne samo držav AKP, ampak tudi v našem interesu, ter prihodnost naših državljanov.
Gledati bi morali na ljudi namesto na denar, na vsebino namesto na reklamne oglase. Na ta način bomo svoje strategije najbolje uporabili.
Zuzana Roithová
(CS) Komisar, gospe in gospodje, velikokrat sem že kritizirala dejstvo, da nacionalni parlamenti in nevladne organizacije v državah v razvoju niso vključeni v odločanje o razvojni pomoči in da nimajo dostopa do strateških dokumentov. To je treba v novi reviziji sporazuma iz Cotonouja popraviti. Novi sporazum bi moral vključevati tudi zaveze posameznih vlad in parlamentov, da bodo v svojih državah vzpostavili delujoče davčne sisteme. To je pomembno za obe podpisnici sporazuma. Nazadnje pa države AKP potrebujejo svojo lastno standardno davčno upravo, t. j. načrtovane davčne prihodke za svoje lastne razvojne cilje. To bo posledično pomagalo Uniji v njenem boju proti zlorabi davčnih oaz, proti utaji davkov in nezakonitemu begu kapitala.
Kot podpredsednica, odgovorna za človekove pravice, zahtevam, da mednarodne pogodbe vključujejo tudi določbe o človekovih pravicah, in to ne samo za afriške, karibske in pacifiške države. Z obžalovanjem ugotavljam, da poročilo gospe Joly, ki je v drugih ozirih dobro, ne vsebuje takšne zahteve. Pozivam Komisijo in špansko predsedstvo, da to popravita.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Poročilo, o katerem smo danes razpravljali, zadeva veliko problemov, povezanih z zanesljivo preskrbo s hrano v državah AKP. Menim, da ne moremo govoriti o tej zadevi, ne da bi upoštevali nekatere danosti v evropskem kmetijstvu.
Evropska unija lahko igra in bi morala igrati vlogo regulatorja na svetovnih trgih. Če bi Evropa zmanjšala svojo kmetijsko pridelavo, bi povečan uvoz hrane močno pripomogel k svetovnemu dvigu cen hrane. Zato mora proizvodnja hrane Evropske unije ostati na enaki ravni, tako v korist Evropejcev kot tudi državljanov držav AKP in drugih držav.
Verjamem torej, da so ti vidiki, ki so povezani z zanesljivostjo preskrbe s hrano v revnejših državah, tesno povezani tudi s prihodnostjo evropske skupne kmetijske politike.
Isabelle Durant
(FR) Gospod predsednik, tudi sama bi želela izraziti svojo podporo zelo dobremu poročilu kolegice gospe Joly. Partnerstvo AKP-EU je nujnejše kot kdaj koli prej in tragedija na Haitiju nam kaže, kako nepogrešljivo je, ter da ga moramo še okrepiti.
Nenavadno je vse to govoriti komisarju, ki je danes odgovoren za razvoj, jutri pa bo odgovoren za trgovino, in prav iz tega razloga bi vam želela predstaviti tri predloge.
Prvič, kot so dejali že drugi pred mano, v zvezi s parlamentarnim nadzorom in skupščino bi morali še naprej organizirati dve letni zasedanji in ju ne skrčiti v eno.
Drugič, zakaj ne bi v primeru držav AKP sporazume o gospodarskem partnerstvu podvrgli parlamentarnemu nadzoru namesto, da se držimo strogo poslovne logike? Tako bi se lahko tu vključili parlamenti, ki bi bili odgovorni za nadzorovanje učinkov sporazumov o gospodarskem partnerstvu med prebivalci ter za zaščito njihovih interesov v tem okviru.
João Ferreira
(PT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, revizija sporazuma iz Cotonouja bi morala spodbujati premik v politiki Evropske unije na področju sodelovanja in razvojne pomoči. Ta politika bi morala biti usmerjena k pristnemu sodelovanju in solidarnosti in bi morala pomagati spodbujati avtonomen in suveren razvoj držav AKP.
Nešteto je mehanizmov, ki trenutno zagotavljajo, da veliko teh držav ostaja nadvladanih in podrejenih. Dušeč zunanji dolg, večkrat preplačan, a še vedno rastoč, igra ključno vlogo v vzpostavitvi te vrste odnosov.
Pritisk Evropske unije, da se izvajajo sporazumi o gospodarskem partnerstvu - ki so po vsebini sporazumi o prosti trgovini -,je privedel do razmisleka o sedanjih prednostnih nalogah Evropskega razvojnega sklada, ki ga je treba ponovno preučiti, in pokazal pot, po kateri sedaj hodimo. To je pot, po kateri želimo prisiliti te države, da se podredijo novim odnosom, ki temeljijo na odvisnosti, ter interesom multinacionalk, vse to pa vodi v pretirano izkoriščanje njihovih virov za zadovoljevanje interesov, s katerimi se njihovi državljani ne strinjajo.
Razvojna pomoč ne sme biti pogojena z izvajanjem sporazumov o gospodarskem partnerstvu. Pomisleke in nasprotovanja držav AKP je treba spoštovati, skupaj s prednostnimi zadevami, ki jih same določijo.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, povedal bom kar naravnost: menim, da odstavek 31 sedanjega predloga za drugo revizijo sporazuma ni smiseln. Tudi sam nasprotujem neke vrste štafetnemu teku, ki ga ustvarjajo razni sporazumi o ponovnem sprejemu priseljencev, na podlagi katerih se te osebe pošiljajo iz ene države v drugo. V tem smislu je prav gotovo nujno, da so takšni stopničasti sporazumi bolje urejeni na mednarodni ravni. Zdi pa se mi še pomembneje, da se takšnim vrstam situacij sploh skušamo izogniti. Zato verjamem, da ideja o izvedbi krožne vize za ljudi iz držav AKP ni prava pot. Podprimo raje samopomoč. Spodbujajmo samozadostnost. Spremenimo prejemnike miloščine v proizvajalce s samospoštovanjem. To bi zagotovo zaustavilo socialno izseljevanje in beg pred socialno revščino.
Georgios Papanikolaou
(EL) Gospod predsednik, danes popoldne je potekala razprava o obsežni in nepredstavljivi naravni nesreči na Haitiju in o tem, kako lahko Evropa pomaga žrtvam. Ta razprava bi nas morala spomniti - zato sem tudi na nocojšnji večerni seji prosil za besedo -, da se moramo sporazumov z državami, ki se soočajo z resnimi gospodarskimi težavami in so posebej ranljive za naravne nesreče, kot je pokazala tudi tragedija na Haitiju, lotiti v popolnoma drugačnem duhu kot drugih gospodarskih sporazumov, ki jih sklepa Evropska unija. Govorimo o državah, ki so prepuščene revščini, bedi in boleznim. Govorimo o državah, v katerih izraz "humanitarna kriza" že postaja pravilo.
Naša odgovornost, naša naloga in naš nazor, temeljni kamen Evropske unije, je, da človeško življenje postavimo nad vse ostalo, nad katero koli tehnično ali gospodarsko dimenzijo. Zato moramo vse, o čemer smo danes razpravljali, torej birokracijo in tehnična vprašanja, rešiti kar se da hitro.
Hans-Peter Martin
(DE) Gospod predsednik, ko pomislim na Karibe, se mi pred očmi pojavita dve podobi: sedanja velika naravna nesreča na Haitiju in, glede na to, da v Parlamentu delam že vrsto let, tudi podoba poslancev EP na razkošnih zasedanjih Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU.
Po tej dolgi razpravi, v kateri smo slišali pomembne stvari, bi bilo morda mogoče posredovati zelo konkretno sporočilo in tako spričo sedanjih razmer na Haitiju preklicati naslednje eno ali dve potratni zasedanji Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU v teh državah ter čisti dobiček uporabiti v korist žrtev. To bi bilo sicer kot kaplja v ocean, vendar pa bi imelo simbolično vrednost in bi pokazalo, da vse te visokozveneče besede, ki jih izgovorimo v Parlamentu, resnično tudi mislimo.
Crescenzio Rivellini
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU je zelo pomembna na tej politični točki, ko je globalizacija bolj ali manj razdelila svet na države, ki proizvajajo izdelke, in države, ki proizvajajo ideje, ter povzročila pretok delovne sile in seveda tudi blaga.
V srcu tega postopka je Sredozemlje, pravo osišče Evrope in držav AKP. Cotonoujska pravila se morajo torej prilagoditi tem novim razmeram in zato predlagam - na zahtevo predsednika Republike Italije Giorgia Napolitana, ki uradno podpira ta predlog -, da se decentralizirani urad ali redno letno srečanje Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU postavi v najbolj večetnično, najbolj sredozemsko evropsko mesto, ki je tudi blizu držav AKP: v Neapelj.
Ponavljam torej - spet na zahtevo predsednika Republike Italije -, da predlagam, da se ta predlog obravnava v novih sporazumih. Poleg prinaša tudi prednost približevanja Evrope njenim državljanom in prebivalstvu južne Italije, ki je prava logistična platforma Evrope za sredozemske države.
Janusz Wojciechowski
(PL) Gospod predsednik, dovolim si prositi za besedo, zatem ko sem poslušal govor gospoda Niculescuja, in bi želel močno podpreti njegovo misel - da v naših gospodarskih odnosih z drugimi državami, vključno z državami AKP, ne smemo pozabiti na zanesljivost preskrbe s hrano v evropski družbi. V zvezi z državami AKP se lahko spomnimo reforme trga sladkorja, ki je bila izvedena pod plemenitim sloganom o podpori tem državam, dejansko pa je razmere v Evropski uniji za naše kmete in potrošnike zelo poslabšala in državam AKP ni kaj prida pomagala. Imejmo vedno pred očmi zanesljivost preskrbe s hrano ter našo družbo, ki potrebuje to zanesljivost.
Karel De Gucht
član Komisije. - Najprej naj v zvezi z GSP in GSP+ povem, da načeloma ne nasprotujemo njuni vključitvi v sporazum iz Cotonouja, zavedati pa se moramo, da sta GSP in GSP+ enostranska, sporazum iz Cotonouja pa je pogodben. Menim, da ju je zato zelo težko vključiti v sporazum iz Cotonouja; morda pa lahko vseeno najdemo načine za subtilnejšo povezavo.
(FR) Demokratični nadzor: več govornikov je zahtevalo, da nadaljujemo z dvema letnima plenarnima zasedanjema. Komisija je pripravljena ponovno preučiti svoje stališče, vendar pa bi se morda vseeno lahko dogovorili, da regionalna srečanja sovpadejo, kolikor je to mogoče, z enim ali dvema plenarnima zasedanjema, saj se mi zdi, da vsa zasedanja Evropskega parlamenta, skupaj s tistimi v okviru drugih institucij, na koncu tvorijo ogromno število zasedanj. Zato se načeloma strinjam z idejo o dveh plenarnih zasedanjih, poskušajmo pa ju približati regionalnim srečanjem.
Več govornikov je govorilo tudi o vrsti sporazumov o gospodarskem partnerstvu. Za ta izraz smo se odločili skupaj, dejansko pa bi jih morali poimenovati "sporazumi o razvojnem partnerstvu", in menim, da bi to tudi poenostavilo razprave z državami AKP. Menim, da bi bila zaradi tega razprava verjetno nekoliko bolj odprta. Vsekakor pa velja, da če bo Evropski parlament na neki točki soglašal z novo Komisijo, katere član sem, bom skušal storiti vse, kar je v moji pristojnosti, da ti sporazumi uspejo in da bom prisostvoval zasedanjem Skupne parlamentarne skupščine.
Bilo je tudi nekaj vprašanj o davčnih vidikih. Mislim, da sem o tem govoril že v uvodnem delu svojega govora, in resnično verjamem, da je pomembno, da to postane ključna tema naših razprav z državami AKP in tudi med nami samimi, saj, bodimo realni - in vem, da se tudi špansko predsedstvo resnično zanima za to področje -, če resnično želimo nekaj storiti, moramo biti tudi pogumni in poseči v naše družbe v teh državah v razvoju. Težava se ne pojavlja samo tam, pojavlja se tudi - rekel bi celo zlasti - v odnosu med Evropo in njenimi družbami in industrijami v državah v razvoju. Proces že poteka in, kot vem, bo špansko predsedstvo tudi prevzelo pobude v zvezi s tem.
Preseljevanje.
V členu 13 bi obe strani želeli posodobiti določbe o preseljevanju. V zvezi s členom 13 naj povem, da je Komisija že podala uravnotežen in koherenten predlog, ki temelji na treh stebrih sodelovanja na področju preseljevanja in razvoja, zakonitega in nezakonitega preseljevanja ter ponovnega sprejema. Vidiki, ki jih izpostavlja poročilo, so bili ustrezno upoštevani. Vsa področja si zaslužijo enako pozornost. Pogajanja so v teku in optimistični smo, da bomo dosegli sporazum ter ohranili ravnovesje med tremi stebri.
Gospod Cashman je omenil diskriminacijo. Gospoda Cashmana trenutno ni tu, toda menim, da ima popolnoma prav. Spolna usmerjenost je bila eden od elementov, ki jih je Komisija predlagala in ji pripisuje velik pomen, vendar pa se morate zavedati, kot se tudi Komisija, da v nekaterih državah AKP homoseksualnost prepoveduje zakon. Pred kratkim smo posredovali pritožbo burundskemu predsedniku in tudi ugandskemu predsedniku, kajti uvedla sta diskriminatorne zakone, vendar pa je to zelo občutljiva zadeva in menim, da se boste morali v določenem trenutku spoprijeti s tem. Bodisi vztrajajte, naj bo besedilo zelo jasno, in verjetno ne boste dosegli dogovora - to je prva možnost; druga možnost pa je ta, da bi morda lahko uporabili manj specifično izražanje. Izražanje ZN je manj specifično, vseeno pa zajema tudi spolno usmerjenost. O tem je treba še naprej razpravljati v pogajanjih. Mislim, da sem se odzval na večino točk, čeprav sem morda zaradi tega predolgo govoril.
Eva Joly
Gospod predsednik, gospe in gospodje, od uveljavitve sporazuma iz Cotonouja se revščina ni nič zmanjšala. Torej smo v svoji razvojni nalogi odpovedali. V tej drugi reviziji se mora nekaj spremeniti.
Z veseljem vam povem, da imamo precej široko soglasje o ukrepih, ki jih sedaj predlagam, in menim, da je eden od ukrepov, ki jih lahko uporabimo za izkoreninjenje revščine, da resnično odpravimo davčne oaze in, da ta instrument uporabimo, da opravimo, kar lahko. V Evropski uniji in v regiji AKP lahko multinacionalke prisilimo, da prijavijo svoj zaslužek v vsaki državi, kjer poslujejo, in tudi znesek davka, ki ga plačajo.
To je tudi mednarodna zahteva. Vendar pa bo minilo veliko let, preden bo ta zahteva izpolnjena na mednarodni ravni. Zato izkoristimo priložnosti, ki jih imamo v okviru tega sporazuma, in to pravilo uvedimo v Evropi. Zato vas tudi prosim, da zavrnete predlagano spremembo odstavka 16 in ohranite prvotno besedilo, ki nas poziva, da najprej pospravimo po svoji hiši.
V enakem smislu lahko zahtevamo od naše investicijske banke, da ukrepa v zvezi z davčnimi oazami. Prepovedati bi morali vlaganja Evropskega razvojnega sklada v podjetja, ki ne služijo dobičkov v državah, v katerih poslujejo, ampak v davčnih oazah.
Primer tega je Zambija, kjer so bila izpeljana zelo velika vlaganja - mislim, da je bilo nič manj kot 46 milijonov USD - v rudnik Mopani. S tem se ni življenje Zambijcev prav nič izboljšalo; izboljšalo pa se je življenje delničarjev, ki so se okoristili s to pomočjo. To je torej popolnoma kontraproduktivno. To je v naši pristojnosti. Naši banki lahko spremenimo mandat. Storimo torej, kar je v naših močeh, in ničesar ne odlašajmo na jutri. Ukrepajmo na tem področju.
Imamo pa tudi načela, katerim bi morali ostati popolnoma zavezani: človekove pravice in pravice priseljencev; pozivam vas, da ohranite predlagano besedilo člena 31 in ne zavirate ugovorov proti dvostranskim sporazumom, ki so v resničnem življenju le izkoriščanje priseljenskih tokov.
(Aplavz)
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo jutri (v sredo, 20. januarja 2010).
Pisne izjave (člen 149)
Corina Creţu  
v pisni obliki. - (RO) Druga revizija sporazuma iz Cotonouja je priložnost za oceno področij, ki so bila nepravilno ali neučinkovito spremenjena, in tudi čas za popravke sporazuma v skladu z dogajanji v procesu globalizacije. Soočiti se moramo s številnimi izzivi, ki so jih povzročila gospodarska in družbena dogajanja, kot so gospodarska in finančna kriza ter oboroženi spopadi, in negativni trendi v zdravju prebivalstva, kar se odraža v vse večjem številu ljudi, okuženih s prenosljivimi boleznimi (tuberkuloza, AIDS, malarija), in vse večjem številu žrtev nasilja ali naravnih nesreč. Izzive pred nas postavljajo tudi podnebne spremembe, ki jih je težje nadzorovati, vsi ti izzivi skupaj pa pripomorejo k temu, da mora prebivalstvo držav v razvoju nujno postati odpornejše na sistemske socialne nepravilnosti. Ob tem se tudi predpostavlja, da se ponudba za razvojno sodelovanje bolj osredotoči na ključne elemente v sistemih javnega zdravstva in izobraževanja. Zato menim, da je ključnega pomena, da se s temi vidiki ukvarjamo bolj jasno, in sicer da konsolidiramo naslov I - Razvojne strategije - v delu 3 sporazuma.
Martin Kastler  
Gospod predsednik, gospe in gospodje, glasoval bom za to poročilo, ker menim, da je poglobitev sodelovanja med Evropsko unijo in državami AKP v okviru partnerskih sporazumov pomembna. Pri tem moram izpostaviti, da poročilo vsebuje tudi besedno zvezo "zaščita spolnega in reproduktivnega zdravja". A kaj se skriva za to besedno zvezo? Ali, prvič, pomeni zagotavljanje dobrega telesnega in duševnega počutja ljudi v povezavi z vsemi področji človekove spolnosti in reprodukcije - na primer z odpravljanjem spolnega nasilja in pohabljanja spolnih organov? Ali, drugič, pomeni dostop do informacij o tem, čemur sedaj pravimo načrtovanje družine? Ali, tretjič, vključuje tudi splav? V preteklosti sta se Komisija in Svet jasno izrazila v odgovorih na vprašanja poslancev EP, da "spolno in reproduktivno zdravje" ne vključuje splava. Natanko tako to razumem jaz. Zato menim, da je pomembno potrditi, da izraz "spolno in reproduktivno zdravje žensk" ni mišljen v kontekstu splava, in predlagam, da se to pojasni v besedilu sporazuma.
Siiri Oviir  
Danes poteka druga revizija sporazuma iz Cotonouja, ki je bil uveden leta 2000, in v okviru te revizije nameravamo uvesti vrsto sprememb sporazuma, ki nam bodo pomagale doseči cilje, opredeljene v sporazumu: odprava revščine, gospodarski razvoj in postopno vključevanje afriških, karibskih in pacifiških držav v svetovno gospodarstvo. Omeniti velja, da je se je od prejšnje revizije sporazuma iz Cotonouja v letu 2005 zvrstilo veliko novih dogodkov v globalnem prostoru (npr. finančna kriza, podnebne spremembe, rast cen hrane in energije), ki so neposredno prizadeli države v Afriki, na Karibih in na Pacifiku. Popolnoma se strinjam z mnenjem poročevalke, da bi vsi tisti dogodki v globalnem prostoru, ki so se zgodili, lahko otežili doseganje cilja sporazuma iz Cotonouja in razvojnih ciljev tisočletja do leta 2015, če jih ne bomo ustrezno obravnavali v postopku revizije sporazuma. Kot je dobro znano, so se EU in države AKP danes dogovorile o področjih in členih sporazuma iz Cotonouja, ki bodo prenovljeni, pri čemer je bilo zgoraj omenjeno deloma tudi upoštevano. Na žalost to pomeni - kar je zaskrbljujoče -, da Evropski parlament, Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU in parlamenti držav članic in držav AKP niso sodelovali v postopku sprejemanja pravilnih odločitev, kar odločilno vpliva na preglednost in verodostojnost revizije sporazuma. Menim, da bi morali, če želimo povečati demokratično legitimnost in odgovornost do samih sebe, okrepiti vlogo Evropskega parlamenta, Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU in parlamentov držav članic in držav AKP v postopku revizije sporazuma.
