Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B7-0236/2009).
Följande frågor har ställts till rådet.

Angående: Etniska minoriteter i Serbien
Hur bedömer rådet situationen för den etniska minoriteten i Serbien, särskilt för den albanska befolkningsgruppen i Preševodalen, där civilbefolkningen återigen har utsatts för övergrepp?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Tack Bernd Posselt för frågan. Vid mötet med det allmänna rådet den 7-?8 december i år antog vi slutsatser om utvidgningen och stabiliserings- och associeringsprocessen. I slutsatserna välkomnade rådet Serbiens engagemang för integration med EU och arbetet med att genomföra viktiga reformer i linje med europeisk standard. Rådet betonade också att reformagendan måste upprätthållas.
Vi noterade kommissionens meddelande av den 14 oktober, där man slår fast att den övergripande rättsliga och institutionella ramen när det gäller respekt för de mänskliga rättigheterna är på plats i Serbien och att det har gjorts framsteg med att förbättra efterlevnaden av internationell lagstiftning om mänskliga rättigheter. Det nya ministeriet för mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter i Serbien spelar en viktig roll i detta arbete. Det krävs dock ytterligare insatser för att öka förståelsen för internationell standard. Rådet noterade också att Serbien har ratificerat alla viktigare instrument om mänskliga rättigheter.
När det gäller den särskilda situationen i södra Serbien, som parlamentsledamoten hänvisar till, inträffade det mycket riktigt några våldsamma händelser i juli. Bland annat angreps gendarmeriet som var på plats. Flera gripanden gjordes och efter det har inga ytterligare händelser inträffat. Stämningen inom ”coordination body for southern Serbia” har under tiden förbättrats. Den är skör, men de viktigaste etniskt albanska politiska partierna från regionen deltar i verksamheten. En hoppingivande utveckling pågår också när det gäller den känsliga frågan om utbildning. Här vill jag särskilt nämna öppnandet av en universitetsavdelning i Medvedja, där undervisning kommer att ske på serbiska och albanska.
Ett nationellt minoritetsråd för den albanska befolkningen i Serbien kommer att bildas inom en snar framtid. Detta ger befolkningen större inflytande i fråga om utbildning, kultur och andra frågor. Regionens svaga ekonomiska och sociala utveckling är ett hinder för de etniska minoriteterna i södra Serbien. Internationella samfundet, särskilt OSSE, fortsätter att övervaka läget i södra Serbien och spelar en aktiv roll för att främja fred och stabilitet i regionen i nära samarbete med den serbiska regeringen och lokala ledare.
Bernd Posselt
(DE) Cecilia Malmström, tack för ert utmärkta svar. Vi talar naturligtvis om tre regioner: två gränsregioner - Vojvodina och den sydserbiska regionen Preševo, med andra ord ett område med tre gränser. Jag uppmanar er att i er framtida funktion som kommissionsledamot se till att dessa länder utvecklas vidare inom ramen för det gränsöverskridande stödprogrammet. Inre Serbien, särskilt Sandžak med Novi Pazar, är självklart helt avskuret. Även detta område måste ges stöd för att förbättra de ekonomiska villkoren och bidra till att lösa minoritetsproblemen. Men det sker en hel del våld särskilt i södra Serbien. Jag uppmanar rådet att fortsätta ägna sig åt denna explosiva situation.
Cecilia Malmström
Bernd Posselt, ni kan vara förvissad om att vi kommer att fortsätta bevaka situationen mycket noga. Det är även en del av kommissionens ständiga arbete. De kommer naturligtvis att göra detta. Vi är medvetna om förbättringarna, och läget är bräckligt. Men det sker förbättringar. De genomförda institutionella åtgärder som jag hänvisar till är ett bra steg i rätt riktning. Vi får bara hoppas att denna utveckling med vårt och OSSE:s stöd kommer att fortsätta i den riktningen.
Franz Obermayr
(DE) Våld, för övrigt - och jag riktar mig till föregående talare - sker olyckligtvis inte bara i Serbien utan även i Kosovo. Å ena sidan finns det en albansk minoritet i Serbien och å andra sidan en serbisk minoritet i Kosovo.
Min fråga är följande: hur kan EU se till att det inte kommer att finnas några gråzoner eller missbruk av systemet när det gäller viseringslättnaden för Serbien? Går inte detta beviljande av förenklat viseringsförfarande till en befolkningsgrupp i Serbien på tvärs mot det kontroversiella erkännandet av Kosovo som självständig stat?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Jag var inte helt säker på frågan. När det gäller Kosovo finns det mer att göra, oavsett det faktum att inte alla medlemsstater har erkänt Kosovo. Kommissionen undersöker hur vi kan underlätta situationen för Kosovo. Det kommer att dröja ett tag. Det finns fortfarande problem där. De är även föremål för viseringslättnad i framtiden, men alla villkor har inte uppfyllts än.
Talmannen
Frågan gick ifrån ämnet lite, men var nära knuten till ämnet.

Angående: Arbetslöshetsnivåerna
Vilka initiativ har rådet tagit för att bekämpa den stigande arbetslösheten i alla EU:s 27 medlemsstater, utöver åtgärder för att omskola och fortbilda arbetstagare?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Tack Marian Harkin för frågan. Den nuvarande krisen drabbar miljontals människor oerhört hårt. Därför är en av EU:s viktigaste utmaningar att hantera konsekvenserna av den ekonomiska krisen. Med tanke på den åldrande befolkningen måste EU-länderna få ned den nuvarande arbetslösheten och undvika att den blir permanent.
Det är först och främst medlemsstaterna som ansvarar för sysselsättningspolitiken. Rådet för sysselsättningsfrågor har dock antagit riktlinjer sedan flera år tillbaka. Vi har betonat att eftersom situationen på arbetsmarknaden ser så olika ut måste också åtgärderna skilja sig åt mellan olika länder. Vi har en årlig gemensam rapport om sysselsättning och där övervakar rådet och kommissionen situationen i de olika medlemsstaterna. Under den nuvarande krisen har Europeiska rådet ägnat särskild uppmärksamhet åt just arbetslösheten. I december 2008 enades man om en ekonomisk återhämtningsplan för Europa som ger enhetliga ramar för de åtgärder som ska vidtas. Som en del av denna plan antog rådet och Europaparlamentet i juni 2009 en förordning om ändring av globaliseringsfonden. Denna ändring gör det möjligt att använda medel från fonden för att bekämpa krisen.
Man kan använda flera åtgärder beroende på de nationella omständigheterna: justera arbetstiden tillfälligt, sänka social- och försäkringsavgifterna, minska företagens administrativa börda, förbättra arbetsmarknadsmyndigheternas rutiner, inrikta stödåtgärderna på arbetslösa ungdomar och underlätta rörligheten. De här lyftes fram i ordförandeskapets rapport efter det informella sysselsättningstoppmötet.
I slutsatserna från toppmötet i juni anger rådet en rad åtgärder som skulle kunna hjälpa medlemsländerna, och arbetsmarknadens parter när så behövs, att hantera effekterna av den globala krisen genom att tillämpa principerna om flexicurity. Det kan innebära att företag får alternativ till friställning, möjlighet till flexibla arbetsformer och tillfällig anpassning av arbetstiden, bättre villkor för företagande genom en arbetsmarknad som är flexibel och säker, förmånssystem som ger arbetsincitament, lämpliga nivåer på social- och försäkringsavgifterna, utvidgade och förbättrade aktiveringsåtgärder, inkomststöd och fri rörlighet.
Vid debatten i november hade ministrarna en generell samsyn om att en aktiv sysselsättningspolitik med kortsiktiga åtgärder måste bibehållas. Det här gäller åtgärder som korttidsanställningar, förbättrad anställningsbarhet, utbildning som syftar till att människor integreras på arbetsmarknaden. Vid samma rådsmöte enades ministrarna om att sysselsättning är en faktor för att undvika utslagning. Kopplingen mellan jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning är mycket viktig, och därför uppmanades medlemsländerna att bygga ut barnomsorgen och minska löneklyftorna och andra genusrelaterade skillnader.
Man måste framför allt inrikta sig på personer som drabbas särskilt hårt av krisen: äldre, ungdomar, personer med funktionshinder och arbetstagare utan fast anställning. Att skapa fler och likvärdiga möjligheter för ungdomar i utbildning och på arbetsmarknaden är övergripande mål i de förnyade ramarna för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet för perioden 2010-2018 som antogs av rådet den 27 november 2009.
Marian Harkin
(EN) Tack för ert svar. Jag måste säga att jag är glad att se er. Förhoppningvis kommer jag att få se mer av er nästa år. Ni kommer att bli van att svara på våra frågor.
Två punkter som jag anser viktiga men som ni inte tog upp i svaret är stimulans av företagandet och ökning av FoU-utgifterna. Men den fråga som jag verkligen vill ställa är kopplad till att vi hittills har använt den öppna samordningsmetoden, som verkligen var ett ganska svagt instrument och inte fungerade så bra för att uppnå målen i Lissabonagendan. Har ni några förslag till hur denna mekanism skulle kunna stärkas?
Cecilia Malmström
Detta är verkligen en mycket viktig fråga. Som ni vet har rådet redan mottagit kommissionens förslag och börjat diskutera framtiden för Lissabonstrategin eller EU 2020. Detta kommer att avgöras av det spanska ordförandeskapet senare under våren.
En fråga är hur vi på lång sikt tar oss ur den nuvarande situationen. Hur skapar vi ett EU som är mer konkurrenskraftigt, med mer företagande, och undviker social utestängning och arbetslöshet? Hur ska vi investera i forskning och utveckling för att EU ska bli den starka globala aktör som vi vill att den ska bli på det ekonomiska området? Allt detta kommer möjligen att finnas i den nya strategin.
En mycket viktig sida av strategin är styrningsmetoden. Jag anser att den öppna samordningsmetoden har sina fördelar, men att den behöver förbättras. Lokala och regionala myndigheter måste medverka i mycket högre grad, eftersom de står för det faktiska genomförandet. Det måste finnas ett nationellt egenansvar för processen och vi måste se över styrningen. Detta förklaras också i dokumentet från kommissionen, vilket nu är ute för samråd bland medlemsstaterna. Jag tror att det kommer att läggas fram mycket bra förslag om detta, eftersom det verkligen är en av strategins svaga punkter.
Andreas Mölzer
(DE) Som bekant kommer det så kallade mikrofinansieringsinstrumentet som planeras av EU inte att finansieras med nya medel, utan genom Progressprogrammet. Hur ska man hindra det nya instrumentet från att bli till skada för gemenskapsprogrammet för sysselsättning och social solidaritet, som antogs först?
Paul Rübig
(DE) Min fråga är följande: skulle det inte vara klokt att i främsta rummet förebygga arbetslösheten? Känner ni till några offentliga jobb som kan ges till arbetslösa? Och framför allt, hur kan vi hjälpa fram de små och medelstora företagen så att nya företag startas? Finns det utrymme här att tillämpa gränsöverskridande metoder och bästa praxis för att skapa fler nya företag?
Cecilia Malmström
Som jag sade har medlemsstaterna naturligtvis det yttersta ansvaret för att skapa nya arbetstillfällen. Men det finns mycket att göra och som jag sade inledningvis till Marian Harkin har rådet lagt fram många rekommendationer om hur man kan göra för att öka flexibiliteten, arbeta med olika stödsystem och aktivera människor för att undvika utestängning. Det är mycket viktigt att vi fortsätter med dessa högnivåmöten med arbetsmarknadens parter och medlemsstaterna för att utbyta bästa praxis. Praxis varierar mellan olika länder, men vi behöver ge varandra goda exempel och övervaka det bästa sättet som kan användas framöver. Så det är en kombination av att rådet lägger fram rekommendationer och att medlemsstaterna tar sin del av ansvaret och anpassar sig en smula, beroende på omständigheterna i de olika länderna.
När det handlar om er fråga är jag inte helt säker på att jag förstod den. Kanske var det ett problem med tolkningen. Jag syftade inte på någon mikromyndighet. Jag syftade på den fond för justering för globaliseringseffekter som vi nu tillsammans med Europaparlamentet har gjort mer flexibel för att stödja medlemsstater och företag som hamnar i svårigheter i deras hjälp till personer som är arbetslösa eller har avskedats.
Angående: Förhandlingar om Turkiets deltagande i Frontex gemensamma operationer
Under Europaparlamentets plenarsammanträde den 21 oktober 2009 uppgav rådets tjänstgörande ordförande Cecilia Malmström att förhandlingar pågick ”med förhoppning om att nå en överrenskommelse som även skulle omfatta utbyte av information och ge de turkiska myndigheterna möjlighet att delta i Frontex gemensamma operationer”. I punkt 2 i artikel 8e i förordning (EG) nr 863/2007 om inrättande av en mekanism för upprättande av snabba gränsinsatsenheter och om ändring av rådets förordning (EG) nr 2007/2004 fastställs att ”den operativa planen får ändras eller anpassas endast om byråns verkställande direktör och den biståndssökande medlemsstaten är ense om ändringarna eller anpassningarna i fråga”.
Mot bakgrund av detta, kan rådet berätta hur långt man har kommit i diskussionerna om Turkiets deltagande i Frontex gemensamma operationer? Vilka krav ställer Turkiet för sitt deltagande? Grekland är en av de medlemsstater som ansvarar för Frontex - är man medveten om dessa diskussioner där?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - En viktig del av EU:s strategi för bättre hantering av migration är att upprätta partnerskap med tredjeländer i fråga om gränskontroll. Det är en central del av konceptet med integrerad gränsförvaltning, som antogs av rådet i december 2006. Jag vill också nämna att det operativa samarbetet med tredjeländer är en viktig del av det arbete som bedrivs av Frontex.
I enlighet med Frontexförordningen kan Frontex underlätta det operativa samarbetet mellan medlemsstater och tredjeländer inom ramen för Europeiska unionens politik för yttre förbindelser och samarbeta med tredjeländer inom ramen för bilaterala samarbeten. Flera sådana arrangemang har redan ingåtts och andra diskuteras för närvarande.
Mandatet för förhandlingarna ges av styrelsen, där samtliga medlemsstater är företrädda. De diskussioner som förs mellan Frontex och de behöriga turkiska myndigheterna om operativt samarbete är nu ganska långt framskridna.
Eftersom förhandlingarna inte har slutförts är det svårt för rådet att närmare kommentera diskussionernas innehåll och utveckling.
Nikolaos Chountis
(EL) Fru talman! Minister Malmström, av ert svar kan jag dra tre slutsatser; förhandlingarna mellan Frontex och Turkiet är långt framskridna, samtliga EU-stater inklusive Grekland verkar känna till förhandlingarna och enligt slutsatserna från utrikesministrarnas senaste möte är återtagandeavtalet kopplat till gränskontroll.
Med andra ord, om man ser till samarbete och återtagandeavtalet med EU, vill Turkiet ha gemensamma operationer med yttre gränskontroll? Om svaret är ja, hur hanterar vi det mycket viktiga skyddet av mänskliga rättigheter och migranters värdighet, och den känsliga frågan om definiering av gränser, snarare än kontroll av gränser.
Med andra ord, godtar Turkiet EU:s yttre gränser? Godtar man att Frontex arbete omfattar EU:s yttre gränser?
Cecilia Malmström
Det är givetvis en mycket omfattande fråga. Förhandlingarna med Turkiet har just inletts. Kommissionens representant, kommissionsledamot Jacques Barrot, och Tobias Billström, Sveriges minister för migration och asylpolitik, besökte Turkiet för bara några veckor sedan för att inleda diskussionerna. Diskussionerna var givande, men eftersom de fortfarande pågår är det svårt att kommentera. Medlemsstaterna, däribland Grekland, underrättas givetvis om resultaten.
Generellt sett tar man alltid upp respekt för grundläggande rättigheter och europeiska värderingar i dessa sammanhang, och det görs inga undantag för Turkiet i det avseendet. Men som jag sade till ledamoten har diskussionerna inletts nyligen, och de ger resultat, men pågår fortfarande. Diskussionerna har förts öppet i den mening att samtliga medlemsstater är inblandade via Frontex styrelse, där även Grekland finns representerat.
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru talman, fru minister! Som jag har förstått det, kommer den överrenskommelse som vi ingått med Turkiet i syfte att sluta ett återtagandeavtal om migrationsfrågor även att omfatta frågor som rör samarbetet med Frontex.
Sedan vill jag tillägga att vi i Grekland nyligen blev varse att de turkiska myndigheterna trakasserar Frontex flygplan. Kommissionens svar innehåller inga specifika uppgifter om vad som pågår eller huruvida det är fråga om trakasserier.
Har ni några kommentarer?
Andreas Mölzer
(DE) För att hantera situationen är det säkert klokt att samarbeta internationellt, under förutsättning - och det vill jag understryka - att EU inte behöver köpa samarbetet med ekonomiskt bistånd. Med vilka andra stater förhandlar vi eller planerar vi att förhandla, och har turkiska staten uppmuntrats ekonomiskt för att delta i denna Frontex-operation?
Cecilia Malmström
Vid ett flertal tillfällen har det ställts frågor om fartyg under frågestunden. Rådet har informerat turkiska myndigheter och Turkiets regering och dess representanter att gott samarbete i regionen är en förutsättning för framtida diskussioner om detta. Rådet har även uppmanat turkiska myndigheter att avstå från att agera provocerande. Det har framgått mycket tydligt, och ni kan titta på svaren, varav jag har gett några nyligen.
Diskussionerna pågår ännu. De har fått mandat. Som jag sade kan jag inte ange exakt i vilket skede diskussionerna är eftersom de pågår, men de förs i enlighet med det vanliga förfarandet, och som svar på er fråga, för vi även diskussioner med Senegal och Kap Verde. Vi har dessutom börjat, utan vidare framgång, med Marocko, Egypten och Mauretanien.
Detta är det vanliga förfarandet. Det följer vi. Frontex styrelse har mandat att påbörja förhandlingarna. Vissa går bättre än andra. Vi samarbetar med till exempel Ryssland, Moldavien, Ukraina, Georgien, men på andra områden har det inte gått lika bra.
Angående: Klimatförhandlingarna i Köpenhamn
Kan rådet rapportera om förhandlingarna i Köpenhamn som nu närmar sig slutskedet? I brist på juridiskt bindande avtal i Köpenhamn, kan rådet specificera när man väntar sig att ett juridiskt bindande uppföljningsavtal till Kyotoprotokollet kan träda i kraft?
Cecilia Malmström
Förhandlingarna i Köpenhamn pågår i denna stund, men jag ska försöka ge er senaste nytt.
Som ni vet finns det två huvudfrågor: mildring av effekterna och finansiering. Som statsministern sade i morse är vi fortfarande övertygade om att Köpehamnskonferensen kan bli lyckad och resultera i att vi kan hålla den globala temperaturhöjningen under 2 oC över förindustriell nivå.
EU har en central roll som brobyggare i en process vars slutgiltiga mål är att nå ett juridiskt bindande avtal. Vi kan förhoppningsvis nå ett politiskt bindande avtal nu, med en tydlig tidsplan för att nå ett juridiskt bindande avtal för perioden som börjar den 1 januari 2013.
Men för att kunna sluta ett avtal krävs att man enas om följande centrala byggstenar.
Första och främst måste de utvecklade länderna göra djupgående och ambitiösa åtaganden för utsläppsminskning till 2020. Vissa länder, som Japan och Norge, har utvidgat sina löften, men det är uppenbart att nuvarande åtaganden inte är tillräckliga för att nå målet på 2 °C.
I samband med detta kommer EU att upprepa sina krav på andra utvecklade länder att upprätta en ambitiös dagordning, och försöka finna mätbara, verifierbara och rapporteringsbara åtgärder för att mildra effekterna i utvecklingsländer.
De större utvecklingsländerna, det vill säga Kina, Indien, Indonesien, Brasilien, Sydafrika och Sydkorea, har dragit sitt strå till stacken för att begränsa utsläppen och det är en viktig insats.
Rådet anser dock att dessa länder skulle kunna göra mer, i synnerhet Kina och Indien. Det krävs givetvis större insatser om vi ska hålla oss under 2 °C uppvärmning.
EU kommer därför att uppmana dem att göra större ansträngningar för att det ska bli ett ambitiöst avtal.
Vi behöver även en ram för att anpassa oss till klimatförändringar samt för tekniköverföring och kapacitetsuppbyggnad. Vi behöver investeringar inom ramen för ett rättvist och jämlikt system för mildring av effekterna, anpassning, kapacitetsuppbyggnad och tekniköverföring till utvecklingsländer.
Europeiska rådets senaste möte om summan för den tidiga finansieringen avseende de första tre åren ger ny drivkraft åt de pågående förhandlingarna och stärker EU:s trovärdighet.
Stats- och regeringscheferna är snart i Köpenhamn. Vi hoppas att de bidrar med en välbehövlig politisk tyngd åt nyckelfrågorna mildring av effekterna och finansiering. Så förhoppningsvis kan man nå en ambitiös överrenskommelse.
EU har lagt fram förslaget att förhandlingen om ett juridiskt bindande fördrag för perioden som börjar den 1 januari 2013 ska avslutas så snart som möjligt efter Köpenhamnskonferensen.
Det är för tidigt för att säga när det kan åstadkommas, men vi bör sikta på att nå en uppgörelse inom ett halvår efter att konferensen avslutats.
Seán Kelly
(EN) Jag vill tacka er Cecilia Malmström för det informerande och kloka svaret, inte bara på min fråga, utan på alla frågor sedan jag kom till parlamentet i juni. Ni har varit ett föredöme.
Jag är även stolt över att ingå i ett EU som leder debatten om klimatförändringar och inspirerar andra att göra detsamma. Jag antar att det bästa beviset på det är att Förenta staternas president och Kinas premiärminister anländer till Köpenhamn i dag, vilket skulle ha varit otänkbart för några år sedan.
Hur ska vi gå vidare utan ett bindande avtal?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - (EN) Eftersom de verkliga politiska förhandlingarna börjar i morgon när både premiärministrar och presidenter kommer från världens alla hörn, tycker jag inte att vi ska prata om någon plan B än. Jag tror att de kan tillföra den input, kraft och dynamik som behövs för ett ambitiöst politiskt åtagande.
Skulle det visa sig omöjligt att komma fram till ett sådant åtagande får vi helt enkelt fortsätta samtalet. Det finns inte en chans att vi ger upp. Världen förväntar sig resultat av oss. Det är den viktigaste frågan för vår generation, så vi får inte misslyckas. Om vi inte når en uppgörelse i morgon eller övermorgon kommer vi att fortsätta tills vi gör det.
Angående: Klimatförändringsbistånd till utvecklingsländerna
Syftet med de kommande samtalen om klimatförändringar i Köpenhamn är att hitta ett globalt förhållningssätt när det gäller klimatförändringar på kort och medellång sikt. Det är nödvändigt att ett avtal sluts och att rika länder bidrar med de medel som behövs för att betala för konsekvenserna av klimatförändringarna i utvecklingsländerna. Vi kan inte begära att utvecklingsländer ska betala för konsekvenserna av ett problem som västvärlden har orsakat.
I det avtal som slöts under Europeiska rådets möte i oktober uppskattade man att utvecklingsländerna skulle behöva 100 miljarder euro för att anpassa sig till klimatförändringarna, medan utvecklingsländerna menar att det skulle kosta tre eller fyra gånger så mycket.
Hur ska rådet hitta en kompromiss mellan så vitt skilda summor?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Som parlamentsledamoten mycket riktigt påpekar, är klimatbistånd till utvecklingsländer en central del av förhandlingarna i Köpenhamn, och det är nyckeln till ett lyckat avtal.
Till att börja med vill jag än en gång påpeka att vi under Europeiska rådets möte i oktober underströk hur viktigt det är med tidig finansiering för att initiera omedelbara åtgärder och förbereda för kollektiva och effektiva åtgärder på medellång och lång sikt, med särskild inriktning på dessa utvecklade länder. Under rådets decembermöte för några dagar sedan, uppgav EU och medlemsstaterna att de var beredda att anslå 2,4 miljarder euro per år under perioden 2010-2012 för att hjälpa utvecklingsländer i kampen mot klimatförändringarna. Med det åtagandet gav vi ett kraftfullt budskap till förhandlarna under deras pågående konferens och stärkte vår trovärdighet.
Europeiska rådet erkände dessutom behovet av en betydande ökning av både den offentliga och privata finansieringen till 2020. Det nuvarande finansiella systemet behöver ses över och där det är nödvändigt bör det förbättras för att klara av utmaningarna. Som ni påpekade i frågan, godkände Europeiska rådets möte i oktober kommissionens bedömning att den totala kostnaden för anpassning och mildring av effekterna i utvecklingsländerna skulle kunna uppgå till 100 miljarder euro per år till 2020. Den summan skulle man få ihop genom en kombination av utvecklingsländernas egna insatser, den internationella koldioxidmarknaden och internationellt offentligt finansiering; och det är vad kommissionen har beräknat behovet till. Det är inte något erbjudande eller anbud från EU.
En rad olika beräkningar har gjorts av andra källor, men kommissionen anser att rådet godkänt det man ser som den bästa bedömningen. Man beräknar att det kommer att krävas ett internationellt offentligt bistånd motsvarande 22 miljarder euro till 50 miljarder euro per år till 2020. EU och medlemsstaterna är beredda att stå för en rimlig del av den summan, men alla länder förutom de fattigaste bör bidra till den internationella offentliga finansieringen genom ett omfattande fördelningssystem grundat på utsläppsnivåer och BNP. Och som Europeiska rådet underströk i oktober, måste Köpenhamnsavtalet innehålla bestämmelser för målsättningen att den globala uppvärmningen inte ska överstiga 2 °C, ambitiösa åtaganden från de utvecklade länderna för minskning av utsläpp, teknik för anpassning och anpassningsteknik samt en överrenskommelse om finansieringen.
Gay Mitchell
(EN) I likhet med ledamot Seán Kelly uppskattar jag minister Malmströms svar här i parlamentet, och jag tycker att det svenska ordförandeskapet har uppträtt föredömligt.
Minister Malmström, de senaste dagarna har vi märkt att Förenta staternas president har deltagit i diskussioner med vissa ledare från utvecklingsländerna. Har EU deltagit i de samtalen för att försöka överbrygga klyftan mellan Förenta staterna och övriga inblandade, och finna en lösning för de frågor som kvarstår? Kan ministern försäkra parlamentet att eventuellt ekonomiskt bistånd till utvecklingsländerna består av nya medel, och inte av medel från redan befintliga insatser i utvecklingsländerna inom svält och utveckling?
Cecilia Malmström
Angående den första frågan har det under hösten hållits många bilaterala sammanträden för att underlätta och förebereda förhandlingarna. EU står i ständig kontakt med Förenta staterna och försöker få dem att göra ett ambitiösare åtagande. Förenta staterna har i sin tur sina egna bilaterala kontakter, och ibland har vi varit inblandade och ibland inte, eftersom vi försöker påverka på olika sätt. Under det svenska ordförandeskapet har vi även haft sex bilaterala möten med viktiga aktörer som Kina, Indien, Ukraina, Sydafrika, Ryssland och Förenta staterna. Klimatfrågor har legat högst på dagordningen varje gång, så det har blivit många olika möten.
Angående finansieringen, måste jag säga att den består av både gamla och nya medel. En del länder har skapat en kombination. Vissa har redan anslagit delar av sin utvecklingsbudget. Eftersom de minst utvecklade länderna kommer att drabbas hårdast av klimatförändringarna, är det naturligt att vissa delar av utvecklingsbudgeten är avsatta till olika typer av klimatåtgärder.
Till följd av den ekonomiska krisen har många medlemsstater sänkt ambitionerna för sina utvecklingsbudgetar, vilket är beklagligt.
Det är en kombination, vilket beror till stor del på den ekonomiska krisen.
Angående: Förslag till ett direktiv från rådet om tillämpning av principen om likabehandling oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning
Det är ytterst nödvändigt att understryka hur viktig principen om tillgänglighet för alla är. Det kommer att gynna både personer med funktionshinder och majoriteten av EU-medborgarna inom 10 år. Kan rådet överväga att upprätta en enhetlig grund för antidiskrimineringslagar, utan undantag (som för utformning och tillverkning av varor), i syfte att skapa ett hållbart samhälle och avskaffa hierarkin av rättsliga bestämmelser för att bekämpa diskriminering?
Eftersom många människor i många länder har kraftigt begränsad tillgång till infrastruktur och tjänster, anser jag det oacceptabelt att kraven på medlemsstaterna att anta nya regler för bättre tillgänglighet till (ny) infrastruktur och (nya) tjänster skjuts upp ytterligare 10 eller 20 år. Överväger rådet ytterligare förlängning av tidsfristen för införlivande av kravet på tillgänglighet för befintlig och/eller ny infrastruktur? Om ja, varför?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Åtgärder för att förbättra tillgängligheten är av avgörande betydelse i kampen mot diskriminering, precis som ledamoten framhåller i sin fråga. Under det svenska ordförandeskapet har vi fortsatt att på teknisk nivå granska det föreslagna direktivet om genomförande av principen om likabehandling. Det omfattar fyra diskrimineringsgrunder som ännu inte har täckts in på området anställning: religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning.
Den 30 november 2009 tog rådet del av en lägesrapport från ordförandeskapet som framhåller behovet av att arbeta mer med frågan, särskilt när det gäller omfattningen, bestämmelserna om funktionshinder och tidsplanen för genomförandet. Ordförandeskapet har också rapporterat att även den specifika frågan om ”formgivningen” eller ”tillverkningen av varor” skulle omfattas av förslaget. Detta behöver diskuteras vidare.
Enligt lägesrapporten framgår det att det finns ytterligare frågor att lösa angående de finansiella konsekvenserna av direktivet. För att kunna nå politisk enighet måste vi få fram en text som alla medlemsstater kan acceptera. Alla medlemsstater måste vara överens innan vi kan gå vidare i rådet.
Jag kan dock inte föregripa resultatet av förhandlingarna. Diskussioner om genomförande, datum och omfattning pågår fortfarande och kommer att pågå ett tag till.
Ádám Kósa
(HU) Tack så mycket minister Malmström för svaret. De inledande åtgärderna som gjorts är hoppingivande, men det finns tre saker som jag vill lyfta fram. I EU finns 50 miljoner människor med funktionshinder. Frågan berör inte bara dem, eftersom EU-medborgarna även åldras drastiskt. Därför påverkar problemet både människor med funktionshinder och framtiden för äldre och rullstolsbundna, om de till exempel behöver en ramp. Det innebär att frågan gäller hela samhället, och därför måste den prioriteras, eftersom det är den framtid som väntar oss. Frågan om tillgång till tjänster har skjutits upp i tio år. Det är viktigt att den tidsramen kvarstår, eftersom det ligger i allas intresse.
Cecilia Malmström
Jag håller definitivt med parlamentsledamoten om att ett sådant direktiv behövs. Det finns fortfarande miljoner människor i EU som inte har tillgång till de mest vardagliga saker. Det begränsar deras frihet och möjlighet att leva ett normalt liv, och det beklagar jag djupt.
Rådets diskussioner tar tid. Det är ett banbrytande förslag som har en bred räckvidd med omfattande praktiska och ekonomiska följder. För att direktivet ska kunna antas krävs enighet mellan medlemsstaterna och sedan måste Europaparlamentet ge sitt samtycke. Vi har förhandlat. Vi har haft många arbetsgrupper i rådet. Vi har gjort framsteg, men jag måste vara ärlig, än har vi tyvärr inte nått det konsensus som krävs. Men vi kommer att fortsätta under hela ordförandeskapet och jag är övertygad om att det spanska ordförandeskapet kommer att göra sitt yttersta för att hitta en lösning.
Angående: Skydd av funktionshindrades rättigheter
Under svåra ekonomiska förhållanden är det ytterst viktigt att det finns tillräckligt socialt skydd för de som har det sämst ställt i samhället. Funktionshindrade utgör en av samhällets mest utsatta grupper. Det är mycket beklagligt att man försöker balansera nationella budgetar genom att minska sociala förmåner och stödprogram för funktionshindrade. Det strider mot principerna solidaritet och social rättvisa, och underminerar integrationen av funktionshindrade i samhället och ökar deras sociala utestängning.
Har rådet föreskrivit ytterligare åtgärder för att hjälpa funktionshindrade i perioder av ekonomisk tillbakagång? Kommer inte den ostabila ekonomiska situationen försena rådets överläggningar om förslaget till rådets direktiv till genomförandet av principen om likabehandling för funktionshindrande?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Vi är alla medvetna om de sociala svårigheter som följer i spåret av den ekonomiska krisen. Det är helt nödvändigt att särskilt skydda grupper eller personer som befinner sig i utsatta situationer och att bekämpa utanförskap. Vi vet att potentialen hos människor med funktionshinder och andra utsatta grupper ofta inte utnyttjas på grund av diskriminering. Mot bakgrund av detta har rådet konsekvent betonat hur viktigt det är att främja tillträde till arbetsmarknaden för personer med funktionshinder.
Detta har gjorts inom ramen för Lissabonstrategin, inbegripet de nuvarande riktlinjerna för sysselsättning. Rådet antog också i mars 2008, tillsammans med medlemsstaternas regeringar, en resolution om situationen för personer med funktionshinder inom EU. Vikten av att grupper eller personer i utsatta situationer ska integreras på arbetsmarknaden bekräftas även av rådet i slutsatserna av den 13 november 2009, som jag refererade till rörande den förra frågan. Att underlätta för dessa grupper att komma in på arbetsmarknaden är också en förutsättning för långvarig tillväxt.
Jag skulle vilja påminna om Europaparlamentets och rådets gemensamma överenskommelse om att utse år 2010 till Europaåret för bekämpning av fattigdom och social utestängning. Jag tycker att detta beslut också ska omfatta tillgång till utbildning för alla. Dessutom innebär beslutet att verka för lika tillgång för alla till informations- och kommunikationsteknik, särskilt med tanke på funktionshindrade personers behov. En annan prioritering som tas upp är behoven bland funktionshindrade och deras familjer samt bland andra grupper i utsatta situationer. Vi ser fram emot många initiativ som jag är säker på kommer att tas under det kommande året.
När det gäller förslaget till rådets direktiv till genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning inser vi att livet för personer med funktionshinder skulle påverkas mycket positivt om kommissionens förslag blir verklighet. Rådets arbetsgrupp för sociala frågor behandlar fortfarande texten. Som jag sade så hade vi en diskussion den 30 november och utarbetade en lägesrapport, men lyckades inte komma fram till ett beslut.
Vi kan inte föregripa resultatet av de förhandlingar som fortfarande pågår, men det är väsentligt att vi får fram en korrekt text eftersom det gäller rättssäkerhet och avgränsning av tillämpningsområdet. Och medlemsländerna måste som sagt var enas om förslaget. Det är deras sak att bedöma eventuella följder av den ekonomiska recessionen i detta sammanhang. Så fort enhällighet har uppnåtts kommer också Europaparlamentet naturligtvis att uppmanas att ge sitt godkännande i enlighet med artikel 19 i det nya Lissabonfördraget.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Tack fru talman, och tack minister Malmström för svaret. Jag vill även tacka Sverige, eftersom det var under det svenska ordförandeskapet som EU:s ministerråd ratificerade FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Det är ett stort steg, men det är bara ett steg.
I själva verket ser livet för våra funktionshindrade oerhört olika ut från land till land. Det finns döva som inte kan använda teckenspråk, och blinda som inte har tillgång till assistans. Man har inte gjort anpassningar för rörelsehindrade. Dessutom är ett stort antal funktionshindrade arbetslösa. Allt detta trots att funktionshindrade faktiskt utgör närmare 10 procent av EU:s befolkning.
Minister Malmström, jag vet att det finns vissa problem och svårigheter med antidiskrimineringsdirektivet (det är så jag sammanfattar det), men det kanske skulle gå att införa ett separat direktiv om funktionshindrades rättigheter tidigare. Vårt direktiv skulle vara bindande för alla medlemsstater, så att funktionshindrade inte ska diskrimineras.
Cecilia Malmström
Jag ber att få understryka att den politiska viljan inte saknas. Vi förstår hur viktigt direktivet är och vi har verkligen ansträngt oss för att göra verklighet av det.
Men som jag sade kan jag inte ändra på det faktum att vi behöver vara eniga, och det är vi inte. Både det svenska ordförandeskapet och tidigare ordförandeskap har arbetat för att försöka föreslå olika kompromisser, olika sätt att gå vidare. Det finns många arbetsgrupper som sammanträder och arbetar hela tiden, och de sammanträder fortfarande. Vi kommer att arbeta med frågan under hela vårt ordförandeskap. Men tyvärr är vi inte eniga än.
Det skulle vara olyckligt att separera de olika delarna av direktivet eftersom syftet - som parlamentet gav stort stöd - var att ta fram ett omfattande direktiv om diskriminering. Om vi börjar plocka ur vissa delar, tror jag att den idén skulle gå förlorad och det skulle vara synd. Låt oss försöka ytterligare för att få till stånd hela direktivet, eftersom det skulle vara mycket värdefullt i kampen mot diskriminering, både för funktionshindrade och andra diskriminerade i hela Europa.
Christa Klaß
(DE) Vi måste förhindra diskriminering, som är ett socialt problem. Det är upp till oss alla att förhindra all sorts diskriminering.
Ett exempel på diskriminering är en situation där en hyresvärd hyr ut en lägenhet och en intressent uppger att han har diskriminerats eftersom han inte fick lägenheten. Delar ni min åsikt att det saknas tydliga normer för att fastställa om diskriminering har förekommit?
Håller ni med om att ett EU-direktiv endast kan innehålla bestämmelser som medlemsstaterna sedan skulle behöva införliva i den nationella lagstiftningen? Det är mycket svårt för EU att tillämpa gemenskapsrätten inom detta område.
Mairead McGuinness
(EN) Eftersom vi talar om funktionshindrades rättigheter, får jag passa på att nämna att vår kollega Ádám Kósa precis har utsetts till ordförande för Europaparlamentets tvärgrupp för funktionshinder. Vi önskar honom all lycka.
Angående den ekonomiska krisen, som vi diskuterade i går och ni nickade i samförstånd: vi är djupt oroade över den institutionella vården av barn och unga vuxna, och jag är rädd, och det är kanske ni också, att den ekonomiska krisen kommer att fördröja avinstitutionaliseringen, och det är en fråga som vi måste ägna stor uppmärksamhet, både i och utanför EU.
Cecilia Malmström
När ekonomiska kriser inträffar är det alltid de mest utsatta i samhället som drabbas hårdast - barn, ungdomar, äldre, funktionshindrade - och därför måste vi politiker ta vårt ansvar och komma ihåg detta. I slutsatserna av olika rådskonstellationer och rekommendationer har man lagt till att medlemsstater bör uppmuntras att ta särskild hänsyn till att de mest utsatta grupperna alltid drabbas hårdast, så det håller jag med om.
Som svar på frågan, är det svårt att upprätta normer på EU-nivå när det gäller diskriminering av funktionshindrade utan det omfattande direktivet. Vi behöver först det, och sedan kan vi arbeta vidare.
Jag vet att mycket har gjorts och jag är väl medveten om hur vanligt det är att funktionshindrade råkar ut för diskriminering och svårigheter i vardagen, vilket försvårar för dem att leva livet fullt ut och ta tillvara på sina möjligheter. Jag tror att vi måste arbeta med det övergripande direktivet först.
Valet av att ha bekämpning av social utestängning som tema under nästa år innebär att man får möjlighet att lägga fram nya konkreta förslag och anordna gemensamma evenemang för att öka medvetenheten om frågan i medlemsstaterna.
Talmannen
Jag är övertygad om att parlamentet i anslutning till denna diskussion vill att jag gratulerar Ádám Kósa till utnämningen till ordförande för tvärgruppen.
Frågorna nr 8 och 9 har dragits tillbaka.
Fråga nr 10 tas inte upp eftersom ämnet redan förekommer på föredragningslistan för innevarande sammanträdesperiod.
Eftersom frågeställaren är frånvarande bortfaller fråga nr 11.

Angående: De hemska morden på fattiga peruanska bönder i vinstsyfte
I den internationella pressen rapporteras om att dussintals bönder i de peruanska regionerna Huánuco och Pasco de senaste åren har mördats av ett gäng som går under namnet ”Los Pishtacos”, som säljer deras kroppsfett - enligt uppgifter 17 kilo - till europeiska kosmetikatillverkare för 15 000 dollar per kilo. Peruanska myndigheter anser att många försvinnanden, även av barn, är kopplade till denna hemska verksamhet. Vi fördömer dessa europeiska multinationella företag som har dödat människor och plundrat Latinamerika i vinstsyfte i flera decennier.
Hur ser rådet på denna kriminella verksamhet som bedrivs av europeiska multinationella företag, och hur mycket bistånd ger EU till dessa företag som är verksamma i Latinamerika?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Som ledamoten vet är respekt för de mänskliga rättigheterna ett av de värden som Europeiska unionen bygger på. Rådet fäster alltid särskild uppmärksamhet vid att i alla förbindelser med tredjeländer säkerställa respekten för de grundläggande rättigheterna och rättsstatliga principer.
När det gäller de särskilda händelser som parlamentsledamoten redovisar till har de inte kommit till rådets kännedom och de har heller inte diskuterats i rådet. Ordförandeskapet har också läst tidningarna och tagit del av mediarapporteringen, men noterar också att det i de senaste uppgifterna talas om att den ursprungliga historien skulle vara en bluff.
På grund av att mediarapporteringen är motstridig och eftersom rådet normalt inte kommenterar rapporter i media varken kan eller bör ordförandeskapet spekulera i denna historia eller reagera på frågan i sig.
Charalampos Angourakis
(EL) Fru talman! Jag måste säga att ministerns svar inte är det minsta tillfredsställande. Det är ett avskyvärt brott, som saknar motstycke, och i vilket fall tror jag att EU har resurser för att undersöka liknande fall mer ingående, om bara viljan finns.
Eftersom vi har förbindelser med Peru kräver vi att den peruanska regeringen ger officiella upplysningar om dessa händelser och att man vidtar åtgärder. Annars kommer vi att få se att situationen upprepas.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Vi har fått väldigt motstridiga rapporter om detta. Både från olika myndigheters sida och från journalistiska rapporter har det framgått att det inte finns något underlag som talar för att dessa fasansfulla händelser faktiskt skulle ha inträffat.
Eftersom vi inte har några säkra indikationer och mycket tyder på att det faktiskt inte har hänt utan att det rör sig om en bluff så har rådet inte haft möjlighet och inte heller behörighet att agera på området.
Angående: Diskriminering av den polska minoriteten i Litauen
Diskrimineringen av den polska minoriteten i Litauen har en lång historia och tar sig uttryck i tvånget att använda den litauiska stavningen av polska efternamn, diskriminering i skolor, förbud mot tvåspråkiga ortnamn och underlåtenheten att återlämna polackers egendom som tillvaratagits av sovjetiska myndigheter. Har rådet för avsikt att kräva att Litauens regering respekterar nationella minoriteters rättigheter? När avser rådet att agera i frågan?
Cecilia Malmström
Rådet upprepar det företräde som de grundläggande och mänskliga rättigheterna har enligt fördragen och stadgan om de grundläggande rättigheterna. Rådet är och kommer att förbli angeläget om att förebygga och få bukt med alla former av förnedrande och diskriminerande behandling.
Jag vill poängtera att Europarådet hanterar frågor om skydd av minoriteters rättigheter i enlighet med dess ramkonvention om skydd för nationella minoriteter. De frågor som Ryszard Czarnecki tar upp undersöks för närvarande av Europarådets behöriga organ. Enligt rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras religion eller etniska ursprung är alla människor skyddade mot diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung, oberoende av deras rättsliga ställning. Det rättsliga skyddet i direktivet omfattar områden som arbete, social skydd, utbildning och tillgång till varor och tjänster. Det är Europeiska kommissionens ansvar att övervaka medlemsstaternas genomförande och efterlevande av gemenskapsrätten.
I Stockholmsprogrammet som godkändes av Europarådet den 10 och 11 december i år, bedöms behovet av ytterligare ett förslag för utsatta grupper i ljuset av erfarenheterna av medlemsstaternas tillämpning av 2000 års Haagkonvention om internationellt skydd för vuxna, som de kommer att omfattas av i framtiden.
Ryszard Czarnecki
(PL) Tack så mycket Cecilia Malmström för svaret, i synnerhet för att ni poängterade att rådet kommer att motsätta sig alla former av diskriminering av nationella minoriteter i EU, även den polska minoriteten i Litauen. Det är ett mycket viktigt uttalande. Tack för det. Jag vill understryka att det tyvärr är fråga om Litauens myndigheter och deras verksamhet som berör utbildningssystemet och tvåspråkiga ortnamn, och vid olika instanser av den offentliga förvaltningen. Det är en oerhört viktig fråga, och jag ber rådet att övervaka den.
Cecilia Malmström
Jag kan bara upprepa vilka principer och värden som EU står för och som rådet givetvis försvarar.
De specifika problem som Ryszard Czarnecki tar upp undersöks av Europarådets behöriga myndigheter och skulle det förekomma någon form av diskriminering är det kommissionens uppgift att se till att medlemsstaterna följer EU:s fördrag och lagar.
Angående: Förföljelser av buddistiska munkar och nunnor i Vietnam
Efter antagandet av Europaparlamentets resolution om situationen i Laos och Vietnam av den 26 november 2009 (P7_TA(2009)0104), vilka konkreta åtgärder har vidtagits för att stoppa förföljelser och trakasserier av buddistiska munkar och nunnor i Vietnam?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Tack för frågan. Rådet är synnerligen medvetet om situationerna för de mänskliga rättigheterna i Vietnam och vi följer noga utvecklingen i landet.
Två gånger om året gör rådet och kommissionen en bedömning av situationen inom ramen för den människorättsdialog vi har med Vietnams myndigheter. Det senaste dialogmötet hölls i Hanoi förra veckan, den 11 december. Många angelägna frågor diskuterades, till exempel yttrandefrihet, reformen av strafflagen, inklusive dödsstraffet, samt religions- och trosfrihet, inklusive situationen för anhängarna av Plum Village. En EU-förteckning över personer och fångar vars situation inger särskild oro lämnades in till den vietnamesiska regeringen. Utöver människorättsdialogen tar EU också regelbundet upp särskilt oroväckande frågor med den vietnamesiska regeringen.
Den 10 november förde rådet och kommissionen en lång diskussion med medlemmarna i samfundet Plum Village. Den 26 november offentliggjordes den resolution från Europaparlamentet som frågan rör. Samma dag sammanträdde kommissionen på hög nivå med myndigheterna i Hanoi och mötet hölls inom ramen för den gemensamma kommitté för förhandling om ett partnerskaps- och samarbetsavtal, som vi hoppas kunna ingå nästa år. Vårt huvudbudskap vid mötet var att ge uttryck för hur angelägen vi anser att situationen är vad gäller mänskliga rättigheter i Vietnam.
Vi nämnde exproprieringen av kyrkans egendom, vi nämnde angreppen mot människorättsförsvarare och bloggare - som tidigare har tagits upp av kolleger här i Europaparlamentet - och vi nämnde också situationen för anhängarna av Plum Village. Vi uppmanade våra motparter att skydda och respektera de mänskliga rättigheterna och uppfylla alla åtaganden enligt den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och de internationella konventioner som Vietnam har skrivit på. Genom parlamentsresolutionen blev det extra kraft i budskapet, och jag vill tacka Europaparlamentet för detta. Vi har också informerat Vietnam om Europaparlamentets nya och viktiga roll, särskilt när det gäller det framtida partnerskaps- och samarbetsavtalet.
En EU-delegation besökte den 8-?10 december 2009 Bat Nha-klostret och Phuoc Hue-pagoden, dit nästan 200 återstående medlemmar av Plum Village har tagit sin tillflykt. Vi talade då med de religiösa företrädarna och de lokala myndigheterna för att få mer information om den aktuella situationen. EU kommer fortsättningsvis också att mycket noga följa situationen vid Phuoc Hue-pagoden.
Pat the Cope Gallagher
Jag vill tacka tjänstgörande ordförande, även å Brian Crowleys vägnar, för hennes utförliga svar, och så vill jag säga att jag glädjer mig åt rådets och kommissionens tillvägagångssätt. Jag hoppas att ni fortsätter att övervaka utvecklingen på ett praktiskt sätt.
Angående: Islands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen
Kan rådet ge en aktuell bedömning av Islands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - (EN) Fru talman! Jag tror att detta är en fråga som ligger även er varmt om hjärtat.
Låt mig börja med att påminna om vad som sades i rådets slutsatser av den 8 december. Där skriver rådet följande: ”Island är ett land med gamla och djupa demokratiska traditioner och har potentialen att ge ett viktigt bidrag till EU, både strategiskt och politiskt. Landet är redan nära integrerat med EU på flera områden genom sitt medlemskap i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Schengenområdet.”
Islands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen överlämnades officiellt i Stockholm den 16 juli 2009 till det svenska ordförandeskapet. Jag var själv med och tog emot den. Ansökan vidarebefordrades omedelbart till medlemmarna i rådet.
Vid mötet den 27 juli 2009 erinrade rådet om den förnyade konsensus om utvidgning som återges i slutsatserna från Europeiska rådets möte i december 2006, inbegripet principen att varje land ska bedömas efter sina egna meriter, och vi beslutade att inleda det förfarande som anges i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen. Kommissionen uppmanades därför att lägga fram ett yttrande för rådet om denna ansökan.
Ansökan kommer att bedömas enligt principerna i fördraget, de kriterier som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993 och slutsatserna från Europeiska rådets möte i december 2006. I enlighet med de slutsatser som allmänna rådet antog förra veckan så kommer det att ta upp frågan igen när kommissionen har lämnat sitt yttrande. Detta bör göra det möjligt för rådet att fatta ett beslut om ett eventuellt inledande av förhandlingar med Island under de första månaderna av det spanska ordförandeskapet.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Jag vill tacka tjänstgörande ordförande för svaret. Som ordförande för delegationen för förbindelserna med Schweiz, Island och Norge och Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) gemensamma parlamentarikerkommitté, har jag givetvis full förståelse för att varje ansökan måste bedömas efter sina egna meriter, och det görs framsteg. Ett tecken på det är att Island besvarade det stora antalet frågor på relativt kort tid och det var givetvis en fördel att landet ingår i EES. Det är tecken på den isländska regeringens engagemang. Om Island skulle bli medlem i EU ser jag det som ett betydelsefullt steg i unionens utvidgning.
Ni nämnde den gamla demokratins betydelse för Islands befolkning i samband med detta beslut, men jag ser fram emot rådets nästa möte, då man förhoppningsvis tar ett stort kliv framåt, och kan lämna ett meddelande.
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. -- (EN) Islands ansökan måste behandlas i enlighet med vissa bestämmelser och förfaranden, och kommissionen har inte slutfört sin kontroll eller sammanställt sitt yttrande. Man gör framsteg, precis som Island, och man har redan utsett förhandlingsgrupper och är beredd att arbeta mycket noggrant och effektivt. Jag tror att vi kan räkna med att kommissionen lägger fram ett yttrande i början av nästa år, och förhoppningsvis kan rådet fatta ett beslut om vidare åtgärder.
Talmannen
Eftersom frågeställaren är frånvarande bortfaller fråga nr 16.

Angående: Biologiskt nedbrytbart avfall
Kan rådet säga något om vilka framsteg medlemsstaterna har gjort när det gäller att få bort biologiskt nedbrytbart avfall från deponierna, i enlighet med deponeringsdirektivet (1999/31/EG)?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Varje dag produceras stora mängder avfall i EU:s medlemsstater. Hur vi hanterar detta får förstås stora konsekvenser för miljön. I kommissionens nyligen offentliggjorda rapport om genomförandet av EU:s avfallslagstiftning drar man slutsatsen att även om en del medlemsstater har gjort framsteg så krävs det enorma genomförandeinsatser i väldigt många länder för att infrastrukturen av avfallshantering ska uppfylla de krav EU som ställer. Särskilt svårt är det att genomföra deponeringsdirektivet.
När det gäller att få bort biologiskt nedbrytbart avfall från deponierna anges i kommissionens rapport att endast nio länder nådde sina minskningsmål 2006, enligt de ganska begränsade uppgifter som är tillgängliga. I sina slutsatser från juni 2009 har rådet redan konstaterat att vi håller med kommissionen. Det är mycket viktigt att EU:s mål för minskning av biologiskt nedbrytbart avfall vid deponering uppfylls. Rådet uppmanade också kommissionen att fortsätta med sin konsekvensbedömning för att utarbeta ett förslag till EU-lagstiftning om biologiskt nedbrytbart avfall om så är lämpligt.
Rådet ansåg att behovet av EU-lagstiftning, särskilt om materialåtervinning av biologiskt nedbrytbart avfall genom kompostering och energiåtervinning i biogasanläggningar med efterföljande materialåtervinning av rötrester, bör beaktas. Rådet konstaterade också att en bättre hantering av bioavfall skulle bidra till en mer hållbar hantering av våra resurser, ett ökat markskydd, främja kampen mot klimatförändring och, inte minst, möjligheten att uppnå målen när det gäller att få bort avfall från deponierna, materialåtervinning och förnyelsebar energi.
Mairead McGuinness
(EN) Jag tror alla här i parlamentet stöder arbetet. Om ni, vilket jag har gjort, ställer er på en deponi och andas in, så luktar det hemskt. Kanske borde de som dumpar avfall prova det.
Kan ni utförligt redogöra för anledningen, om ni känner till den, till att endast nio medlemsstater nått målen? Vi är medvetna om att vi måste göra detta, och jag håller med om att vi behöver biogas. Alla är ense om det, så varför klarar vi inte att nå målen?
Cecilia Malmström
Jag måste erkänna att jag inte är någon expert på detta område, men vad jag har förstått av kommissionens förklaringar, saknas det nödvändig infrastruktur och det skulle vara kostsamt att åtgärda det. Det är givetvis fördelaktigt på lång sikt, men medlemsstaterna har inte investerat i nödvändig infrastruktur och därför har det tagit så pass lång tid.
Talmannen
Nu ska vi behandla kvällens sista fråga, och även ordförandeskapets sista fråga. Den kommer från Hans-Peter Martin och tar upp det svenska rådsordförandeskapets framsteg med öppenheten, där jag måste säga att vi har något att rapportera.

Angående: Det svenska rådsordförandeskapets framsteg med insyn
I svaret på min fråga uppgav svenska ordförandeskapet den 16 september 2009 att man "delar ledamotens ståndpunkt om vikten av ökad insyn i unionens arbete”. Man fortsatte med att ”ordförandeskapet tänker se till att de aktuella bestämmelserna om insyn, vilka fastställs i punkterna 1-4 i artikel 8 i rådets arbetsordning, tillämpas fullt ut. I princip kommer alla överläggningar om rättsakter som ska antas i enlighet med medbeslutandeförfarandet vara öppna för allmänheten i enlighet med vad som fastställs i rådets arbetsordning”.
Nu när ordförandeskapet avslutas, vilka specifika framsteg har rådet åstadkommit, och inom vilka områden?
Cecilia Malmström
rådets tjänstgörande ordförande. - Precis som ledamoten påpekar är det en viktig prioritering för Sverige som medlemsland och som ordförandeland att öka öppenheten i Europeiska unionens arbete. Vi har haft en klar och tydlig ambition om att öka öppenheten i rådets arbete på alla områden.
Jag vill nämna t.ex. ordförandeskapets webbplats, där information om möten, bakgrundsdokument och länkar till webbsändningar har kunnat hittas på tre språk.
Under de föregående månaderna har ordförandeskapet också gjort sitt yttersta för att öppenhetsbestämmelserna i rådets arbetsordning ska tillämpas.
Under juli, september, oktober och november 2009 hölls 20 offentliga debatter på det svenska ordförandeskapets initiativ, i enlighet med artikel 8.3 i arbetsordningen. Dessutom hölls en offentlig debatt om ordförandeskapets arbetsprogram för arbetet i Ekofinrådet. Därmed har 21 offentliga debatter hållits under fyra månader.
När det gäller antalet offentliga överläggningar har 59 rättsakter antagits offentligt som A-punkter inom medbeslutandeförfarandet, och nio lagstiftningsförslag har diskuterats som B-punkter under ett offentligt rådsmöte. Dessutom har en offentlig överläggning hållits på initiativ av ordförandeskapet. Om ledamoten tycker att det här låter lite så måste man komma ihåg att antalet punkter på rådets dagordning där överläggningarna ska vara offentliga varierar lite grann, beroende på hur många punkter som är medbeslutandeförfarande. Dessutom har det nya parlamentet inte haft lika många punkter som det brukar. Den nya kommissionen kommer säkert att öka antalet lagstiftningsförslag som ska behandlas av rådet och Europaparlamentet och då kommer antalet punkter att stiga.
Nu när Lissabonfördraget har trätt i kraft är dessutom alla rådsmöten, som rör den del av dagordningen som gäller överläggningar om lagstiftning, offentliga. Från det svenska ordförandeskapets sida välkomnar vi denna förbättring. Den kommer att göra Europeiska unionen mer effektiv och demokratisk.
Som avslutning kan jag nämna att det svenska ordförandeskapet i går tog initiativ till att träffa den interinstitutionella arbetsgruppen för öppenhet med kommissionens vice ordförande Margot Wallström och vice talman Diana Wallis. Vi diskuterade flera mycket konkreta förslag för att göra information i EU-institutionerna mer tillgängliga och mer användarvänliga för Europas medborgare.
Hans-Peter Martin
(DE) Det är ovanligt med sådana känslosvall i plenum. Jag ser det som en ära och ett nöje att vi kan föra det sista samtalet. Cecilia Malmström, ni vet själv att vägen mot ökad öppenhet är tidskrävande och snårig, och vi tar oss tyvärr fram i snigelfart, om jag tänker på var vi befann oss för tio år sedan och var vi befinner oss i dag. Som kritisk men passionerad EU-anhängare, kan jag dock inte nöja mig med det vi har uppnått hittills.
Jag skulle vilja veta vad ni har att säga angående det som era efterträdare faktiskt skulle kunna förbättra. Jag tänker i synnerhet på rådets arbetsgrupper. Jag är nöjd med antalet punkter på dagordningen som hittills har varit tillgängliga för allmänheten, och det sätt på vilket man får tillgång till handlingarna. Ur det perspektiv som era tio års erfarenhet av EU:s politik ger, tror ni att vi någonsin kommer att nå den öppenhet som man haft i Sverige i flera decennier?
Cecilia Malmström
Det är en mycket viktig fråga. Jag tycker att både tillgången till handlingar och insynen har ökat avsevärt de senaste tio åren. Det är tack vare förordning (EG) nr 1049/2001, som är en mycket viktig förordning, och jag är stolt över att ha medverkat i dess tillblivelse.
Det handlar även om hur vi tillämpar den och om attityder. De har förbättrats de senaste tio åren. Många som arbetar på EU-institutionerna har insett att insyn och öppenhet inte är farligt. Det är positivt. Det är effektivt. Det är bra för legitimiteten och minskar även risken för oriktigheter och korruption.
Vi har fortfarande mycket kvar att göra. Lissabonfördraget ger oss nya möjligheter. Jag hoppas att alla kommande ordförandeskap tar tillvara på de möjligheterna på bästa sätt. I går sade kommissionen att de med utgångspunkt i Lissabonfördraget ska återkomma med förslag om hur vi kan öka öppenheten.
Mycket återstår att göra, men vi har kommit en bra bit på vägen. Som ledamoten säger är det en ständig kamp, och jag ser fram emot att föra den tillsammans.
Talmannen
Då återstår det bara för mig att tacka er, fru minister, kära Cecilia, för ett fint samarbete och engagerat deltagande i frågestunderna under det svenska ordförandeskapet. Vi ser fram emot att se er på den sidan, om parlamentet godkänner det. Jag vill tacka både er och era medarbetare så hemskt mycket.
Frågestunden är härmed avslutad.
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
