

Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu neuvoston julkilausumasta aseiden myyntiä Kiinalle koskevan kiellon kumoamisesta sekä Romeva i Ruedan laatimasta mietinnöstä aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisesta viidennestä vuosikertomuksesta.
Annan nyt puheenvuoron puheenjohtaja Nicolaïlle neuvoston puolesta. 
Nicolaï,
   . Arvoisa puhemies, olen etuoikeutettu voidessani keskustella täällä tänään kanssanne aiheesta, joka on hyvin tärkeä sekä parlamentille että puheenjohtajavaltio Alankomaille: asevientiä koskevasta politiikasta ja aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdasta. Aluksi esitän muutaman huomion neuvoston viidettä vuosikertomusta käsittelevästä mietinnöstä ja päätöslauselmaesityksestä. Jos sallitte, esitän ensimmäiseksi muutamia yleisiä huomioita käytännesäännöistä.
Aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt hyväksyttiin vuonna 1998, eikä ole liioiteltua todeta, että niistä on tullut yksi onnistuneimmista yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme välineistä. Asevientipolitiikka on perinteisesti pyritty pitämään salassa. Sitä pidettiin tärkeänä osana heikentymätöntä kansallista riippumattomuutta, johon puuttumista pidettiin lievästi sanottuna epämiellyttävänä. Vuodesta 1998 alkaen avoimuus, valtioiden välinen neuvonpito ja yhdenmukaistuminen Euroopan unionissa ovat kuitenkin lisääntyneet.
Edistyminen on siis ollut vaikuttavaa, ja kolmansien maiden käytännesääntöjä kohtaan tuntema kiinnostus on myös merkki niiden onnistumisesta. En tarkoita vain Euroopan unionin jäseneksi pyrkiviä maita vaan myös muita. Käytännesäännöt ovat hyödyllinen väline, jonka avulla nämä maat voivat luoda tehokasta ja vastuullista vienninvalvontapolitiikkaa.
Puheenjohtajavaltio Alankomaat pitää hyvin tärkeänä sitä, että Euroopan asevientipolitiikkaa yhdenmukaistetaan edelleen ja että tämän politiikan avoimuutta lisätään entisestään. Yksi puheenjohtajakauden ensisijaisista tavoitteista on Euroopan unionin käytännesääntöjen ensimmäinen tarkistus. Toivomme, että voimme saada käytännesääntöjen tarkistamisen päätökseen vuoden loppuun mennessä. Painotan, että käytän tarkoituksella ilmaisua "ensimmäinen tarkistus". On tärkeää, että pidämme käytännesääntöjä elävänä asiakirjana, joka pitäisi ottaa säännöllisesti tarkasteltavaksi ja jossa pitäisi huomioida ulkoiset ja sisäiset tapahtumat sekä näkemykset. Tästä syystä olen varma, että tämä ei ole käytännesääntöjen viimeinen tarkistus.
Pyrkiessään lisäämään avoimuutta puheenjohtajavaltio Alankomaat on myös painottanut, että on tärkeää käydä laajempaa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Ulkoasiainvaliokunta keskusteli 1. syyskuuta COARM-työryhmän alankomaalaisen puheenjohtajan kanssa asevientiä koskevista EU:n käytännesäännöistä ja niiden käynnissä olevasta tarkistuksesta. Valiokunnan esittelijä Romeva i Rueda osallistui 30. syyskuuta Haagissa pidettyyn käytännesääntöjen tarkistusta koskevaan konferenssiin. Olemme myös kutsuneet Romeva i Ruedan 3. joulukuuta COARM-työryhmän kanssa pidettävään epäviralliseen kokoukseen, jossa keskustellaan parlamentin mietinnöstä. Lisäksi olemme pyytäneet Romeva i Ruedaa osallistumaan kokoukseen, jonka puheenjohtajavaltio järjestää Tšekin hallituksen kanssa Prahassa ja jossa ehdokasmaille ja Norjalle tiedotetaan käytännesääntöjen täytäntöönpanosta. Pidämme tärkeänä, että parlamenttien tehtävää Euroopan asevientipolitiikan toteutuksessa korostetaan tältä osin.
Seuraavaksi haluaisin esittää hieman tarkempia mietintöluonnokseen ja päätöslauselmaesitykseen liittyviä huomioita. Euroopan parlamentin mietinnössä viitataan neuvoston vuonna 2003 antamaan kertomukseen. Sen jälkeen on tapahtunut monia asioita, joista tärkeimpänä haluan mainita käytännesääntöjen tarkistuksen. Joitakin näkökohtia käsitellään mietinnössä tämän tarkistuksen valossa. Tämän osalta haluaisin mainita seuraavat seikat.
Euroopan parlamentti pitää aseiden välitystä koskevaa yhteistä kantaa myönteisenä. Käynnissä olevassa tarkistuksessa on jo päästy yksimielisyyteen siitä, että käytännesääntöjen soveltamisalaa laajennetaan välitystoimintaan. Sama koskee luvallista tuotantoa EU:n ulkopuolella sekä aseiden kuljetusta ja uudelleenlastausta. Näitä toimintoja koskeviin lupahakemuksiin sovelletaan jatkossa käytännesäännöissä esitettyjä perusteita ja käytäntöjä. Käytännesääntöjä pitäisi soveltaa myös niin sanotuissa aineettomissa teknologian siirroissa.
Muissa kuin käytännesääntöjen tarkistukseen liittyvissä toimissa olemme edistyneet muun muassa tiedotuksen alalla. Mainitsin jo joulukuussa Prahassa pidettävän seminaarin. Syyskuussa jäsenvaltiot sopivat yhdenmukaisemmasta tiedotusmenetelmästä. Neuvoston sihteeristö pitää yllä yksittäisten jäsenvaltioiden tiedotustoimia koskevaa tietokantaa, jotta näitä toimia voitaisiin koordinoida paremmin.
Edistystä on tapahtunut myös lupien epäämisilmoitusta ja neuvonpitoa koskevan järjestelmän kehittämisessä – tämä on yksi käytännesääntöjen keskeisistä elementeistä. Nyt epäämistä koskeva neuvonpito toteutetaan siten, että neuvonpidosta ilmoitetaan kaikille jäsenvaltioille. Ainoastaan jäsenvaltion päätöksestä ottaa tai olla ottamatta huomioon kielteistä päätöstä ei tiedoteta automaattisesti kaikille kumppaneille. Lisäksi neuvoston sihteeristö rakentaa elektronista tietokantaa, johon kootaan jäsenvaltioiden ilmoittamat epäämispäätökset sekä niihin liittyviä neuvonpitoja koskevia tietoja. Tietokannan avulla lisätään huomattavasti kahdenvälisten neuvonpitojen tehokkuutta ja niiden tulosten avoimuutta.
Käytännesääntöjen aseman pohtimiseen on käytetty paljon aikaa. Parlamentti on todennut mietinnössään selvästi, että se haluaa tehdä käytännesäännöistä oikeudellisesti sitovat. Ehkä jo tiedättekin, että tästä kysymyksestä ei ole päästy neuvostossa yksimielisyyteen: noin puolet jäsenvaltioista kannattaa sitä, että käytännesäännöistä tehdään oikeudellisesti sitovat, mutta toinen puolikas vastustaa sitä. Yksi kysymys on kuitenkin tärkeämpi kuin se, ovatko käytännesäännöt poliittisesti tai oikeudellisesti sitovat, ja se koskee käytännesääntöjen varsinaista sisältöä ja niiden täytäntöönpanomenetelmää. Pelkällä aseman muuttamisella pystyttäisiin nimittäin todennäköisesti vaikuttamaan hyvin vähän – jos lainkaan – yksittäisten jäsenvaltioiden asevientiin.
Romeva i Ruedan mietinnössä korostetaan paremman avoimuuden merkitystä. Olen samaa mieltä ja sen vuoksi tyytyväinen siihen, että neuvoston vuosikertomuksesta 2004 tulee edeltäjiään avoimempi. Toivomme, että lisäkehitystä saadaan aikaan mahdollisesti jo ensi vuonna.
Myös kansallisten selvitysten avoimuus on tärkeää. Puheenjohtajavaltio Alankomaat ja SIPRI järjestivät äskettäin jäsenvaltioiden kanssa kokouksen, jossa käsiteltiin keinoja kansallisten selvitysten parantamiseksi. Olen varma, että tulevat puheenjohtajavaltiot jatkavat tätä aloitetta.
Päätöslauselmaesityksessä puolletaan myös seurantajärjestelmää, jolla valvotaan loppukäyttäjiä. Tässä asiassa olisi enemmänkin tehtävää. Äskettäin julkaistu Yhdysvaltain hallituksen tutkimus osoittaa, että Yhdysvaltojen tapauksessa 15–20 prosenttia niin sanottuihin haavoittuviin kohteisiin luvallisesti viedyistä aseista ei päädy ilmoitetulle loppukäyttäjälle. Meillä ei ole EU:ta koskevia lukuja, mutta ei ole mitään syytä olettaa, että ne poikkeaisivat näistä olennaisesti. Sen vuoksi järjestämme ensimmäiseksi viennin jälkeistä valvontaa koskevan kokouksen, jossa Yhdysvaltain viranomaiset kertovat meille kokemuksistaan viennin jälkeistä valvontaa koskevissa ohjelmissaan.
Tästä pääsemmekin kenties poliittisesti kaikkein arkaluonteisimpaan kysymykseen. Tiedän, että EU:n Kiinaa koskeva asevientikielto on Euroopan parlamentin ja monien kansallisten parlamenttien erityisen kiinnostuksen kohteena. Panen merkille päätöslauselmassa esitetyn vetoomuksen olla kumoamatta asevientikieltoa. Asevientikiellon tulevaisuus on kuitenkin edelleen neuvoston käsiteltävänä. Sen vuoksi emme voi keskustella aiheesta yksityiskohtaisesti. Totean kuitenkin, että puheenjohtajavaltio Alankomaat on tietoinen parlamenttien, suuren yleisön, kansalaisjärjestöjen sekä Yhdysvaltojen ja Japanin kaltaisten tärkeiden kumppaneiden monista huolenaiheista.
Yksi näistä huolenaiheista on Kiinan ihmisoikeustilanne. EU hyödyntää kaikki tilaisuudet keskustella Kiinan kanssa ihmisoikeuskysymyksistä ja seuraa tarkasti käytännön kehitystä. Kaikki nämä huolenaiheet otetaan keskusteluissa huomioon.
Käymme keskusteluja myös käytännesääntöihin liittyvistä lisätoimista, joiden tarkoituksena on estää Euroopasta Kiinaan suuntautuvan aseiden ja sotateknologian kulkeutumisen kasvu siinä tapauksessa, että asevientikielto kumottaisiin. Toimien tarkoituksena on parantaa avoimuutta ja tehostaa jäsenvaltioiden välistä neuvonpitoa. Vielä ei ole selvää, milloin keskustelut saadaan päätökseen.
Lopuksi totean, että puheenjohtajavaltio Alankomaat on tyytyväinen nähdessään, että Euroopan parlamentti kiinnittää niin paljon huomiota tärkeään asevientipolitiikkaan. Kuten aiemmin totesin, asiaa koskevan vuoropuhelun lisääminen neuvoston ja parlamentin välillä on yksi puheenjohtajakautemme tavoitteista. Edistystä on tapahtunut tai on tapahtumassa monissa niistä kysymyksistä, jotka mainitaan mietinnössä ja päätöslauselmassa.
Tietyillä alueilla on mahdollista saada aikaan edistystä. Yksi niistä on kansallisten selvitysten avoimuus, ja toinen on kriteerien tulkinnan yhdenmukaistaminen. Voimme kuitenkin todeta, että lasi on jo enemmän kuin puoliksi täynnä. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajakautensa kuuden viimeisen viikon aikana Alankomaat tekee kaikkensa, jotta lasi täyttyisi vieläkin enemmän. 
Patten,
   . Ensinnäkin pyydän anteeksi, että tulen parlamenttiin jälleen yhdelle jäähyväiskäynnille. Alan ymmärtää, miltä Frank Sinatrasta täytyi tuntua, kun hän hoiperteli aina uusiin jäähyväiskonsertteihin vielä yli 60-vuotiaana. Toivon, että tämän iltapäivän jälkeen parlamentin ei enää tarvitse sietää minua, mutta se on parlamentin päätettävissä.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan toteutustavan vuoksi komissio ei voi asettua tässä kysymyksessä johtajan asemaan. Olemme kuitenkin ilman muuta kiinnostuneita Kiinan suhteidemme – jotka ovat kaiken kaikkiaan erinomaiset – yleisestä kehityksestä, ja tämä on se tilanne, jossa asevientikieltoa sovelletaan. Kuten parlamentti tietää, Eurooppa-neuvosto määräsi kiellon vuonna 1989 Taivaallisen rauhan aukion tapahtumien seurauksena. Todistin näiden tapahtumien alkuvaiheita aitiopaikalta silloisena Aasian kehitysrahaston varapuheenjohtajana.
Tänä vuonna Kiina on tehostanut kampanjaansa asevientikiellon kumoamiseksi. Kampanja jatkuu ensi kuussa pidettävän Euroopan unionin ja Kiinan välisen huippukokouksen valmistelujen aikana. Kiinan viranomaiset pitävät kieltoa todisteena heihin kohdistuvasta syrjinnästä. He väittävät, että kielto on vanhentunut. He väittävät, että kielto on vakavana esteenä kahdenvälisten suhteiden kehittymiselle.
Vaikka olemme myöntäneet, että myönteistä muutosta on tapahtunut ja että Kiinan poliittinen tilanne on kehittynyt Taivaallisen rauhan aukion tapahtumien jälkeen, tiettyjen perusihmisoikeuksien ja erityisesti poliittisten oikeuksien ja kansalaisoikeuksien kunnioittamisen alalla Kiina ei täytä vielä läheskään kansainvälisiä vaatimuksia. Esittämättä mitään suoria vaatimuksia olemme sen vuoksi jatkuvasti todenneet Kiinan korkeimmille viranomaisille, että asevientikiellon kumoamista helpottaisi huomattavasti se, että Kiina ryhtyisi sellaisiin konkreettisiin toimiin ihmisoikeuksien alalla, jotka saisivat Euroopan kansalaiset vakuuttumaan siitä, että tämä olisi oikea toimintatapa.
Tiedän, että monet jäsenvaltiot ovat halukkaita kumoamaan asevientikiellon, ja ne ovat myös todenneet sen julkisesti. Toiset pitävät sitä ennenaikaisena ja ovat huolissaan ihmisoikeustilanteesta. Ihmisoikeuskysymys nousi selvästi esiin parlamentin viime vuonna hyväksymässä päätöslauselmassa, jossa vastustettiin kiellon kumoamista.
Ne jäsenvaltiot, jotka kannattavat kiellon kumoamista, perustelevat kantaansa sillä, että aseiden vientiä koskevissa Euroopan unionin käytännesäännöissä vuonna 1998 käyttöön otetut valvontatoimet tekevät kiellon tarpeettomaksi. Myönnän, ettei tämä väite ole täysin perusteeton.
Haluan todella, että EU:n ja Kiinan välisessä tärkeässä strategisessa kumppanuudessa edistytään. Kiinasta on nopeasti kasvamassa maailmanlaajuinen toimija kaikilla sektoreilla, ja se on tällä hetkellä muun muassa toiseksi suurin kauppakumppanimme. Tämä on yksi tärkeimmistä ulkopoliittisista päämääristämme tulevina vuosina.
Näin ollen, kun otetaan huomioon asevientikiellon taustalla olevat syyt sekä asiaan liittyvät kumpaakin osapuolta koskevat tärkeät poliittiset ja symboliset näkökohdat, on ymmärrettävää, että tiettyjen jäsenvaltioiden mielestä aseiden vientikielto olisi kumottava vasta sitten, kun Kiina on ensin toteuttanut myönteisiä ja konkreettisia toimia ihmisoikeustilanteensa parantamiseksi.
Haluaisin myös sanoa muutaman sanan Euroopan parlamentin mietinnöstä, jossa käsitellään aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen soveltamista. Käytännesääntöjen vahvuus liittyy läheisesti keskusteluun Kiinaa koskevasta asevientikiellosta, sillä nämä säännöt ohjaavat jäsenvaltioiden asevientiä, mikäli kielto kumotaan. Vastuu asekaupasta on tällä hetkellä jäsenvaltioilla, mutta komissio kannattaa täysin asekaupan tarkastelua yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan näkökulmasta.
Kiitän esittelijää siitä, että hän on laatinut asiapitoisen mietinnön, joka kannattaa ottaa hyvin tarkasti huomioon. Siinä jäsenvaltiot haastetaan valvomaan asevientiä tiukemmin. Mietinnössä vaaditaan muun muassa suurempaa avoimuutta, jota ei tavallisesti yhdistetä suoralta kädeltä asekauppaan. Siinä pyritään myös tehostamaan asekaupan valvontaa ja lisäämään asekauppaan liittyviä rajoituksia. Nämä ovat luonnostaan vaikeita alueita niille valtioille, joissa aseteollisuutta on huomattavan paljon.
Samalla kun mietinnössä keskitytään etupäässä Euroopan käytäntöjen parantamiseen, sen aihepiiri on kuitenkin yleismaailmallinen. Mietinnössä tunnustetaan Euroopan unionin mahdollisuus edistää parhaita käytäntöjä kaikkialla maailmassa, ja siinä kannatetaan muun muassa kansainvälistä asekauppasopimusta.
Emme saisi unohtaa – ja olen varma, ettei parlamentti ole unohtanutkaan – sitä vakavaa tosiasiaa, että puoli miljoonaa ihmistä kuolee vuosittain pien- ja kevytaseisiin liittyvän väkivallan seurauksena. Kuten hyvin tiedätte, komissio osallistuu säännöllisesti muiden kansainvälisten organisaatioiden ja kansalaisjärjestöjen kanssa ei-toivotun ja laittoman asekaupan seurausten selvittämiseen. Toteutamme myös erityisiä hankkeita, joilla pyritään estämään tasapainoa horjuttavaa aseiden kasautumista kaikkialla maailmassa. Euroopan parlamentin käynnistämässä pilottihankkeessa pyritään selvittämään, mitä muuta voidaan tehdä. Enemmän on ilman muuta tehtävä. Kannatan erityisesti ajatusta kansainvälisestä sopimuksesta, jolla vahvistetaan tavanomaisten aseiden viennin valvontaa. Sen vuoksi komissio on osana laajempia EU:n toimia kannattanut voimakkaasti aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin aloitteeseen perustuvien kansainvälisten käytännesääntöjen hyväksymistä.
Jäsenvaltiot pohtivat parhaillaan, miten käytännesääntöjä voidaan parantaa, ja me kannustamme näitä ponnistuksia tavanomaisten aseiden vientiä koskevien EU:n valvontatoimien tehostamiseksi. Onnistuminen näissä ponnistuksissa vaikuttaa käynnissä olevaan keskusteluun Kiinaa koskevasta asevientikiellosta.
Tiedämme kaikki Kiinan merkityksen talouskumppanina ja poliittisena toimijana maailmassa tulevien vuosikymmenten aikana. Kiina on suurelta osin saavuttamassa taas maailmassa sen aseman, jossa se oli 1800-luvun puoliväliin asti, jolloin maan osuus maailman bruttokansantuotteesta oli noin 30 prosenttia. Maan historiallisella toipumisella, jota saamme todistaa, on kokonaisuudessaan erittäin hyödyllisiä vaikutuksia muuhun maailmaan. Kiinan liittyminen avoimena kansantaloutena maailman talouteen on hyväksi meille kaikille.
Emme halvenna millään tavoin kiinalaisia tai itseämme, jos teemme säännöllisesti selväksi, että on myös muita huolestuttavia asioita, esimerkiksi ihmisoikeuskysymys. Olen varma, että näemme kehitystä tapahtuvan ajan mittaan, kun Kiinan poliittinen kehitys saavuttaa talouskehityksen tason. Nykyisin mikään maa ei voi pysyä täysin itsenäisenä. Yksikään maa ei voi avata talouttaan ja pitää samalla politiikkaansa ehdottoman tiukassa hallinnassa.
Odotan kovasti, että tulevina vuosina suhteemme Kiinaan lähenee. Toivon, että Kiina säilyttää myönteisen asemansa kansainvälisessä yhteisössä. Odotan kovasti, että voimme käydä Kiinan kanssa ihmisoikeuksista vakavaa vuoropuhelua, joka johtaa sellaisiin parannuksiin, jotka Sun Yat-Sen olisi varmasti hyväksynyt. 
Puhemies.
   – Kiitos, komission jäsen Patten, tämä on tärkeä kysymys, ja meidän on siirryttävä keskusteluun. En kuitenkaan malta olla sanomatta, että teissä on jotain samaa kuin Frank Sinatrassa: emme koskaan kyllästy kuulemaan hyvästelyjänne. 
Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kerran kiittää sekä puheenjohtaja Nicolaïta että komission jäsentä Pattenia sekä heidän läsnäolostaan että siitä, että he puhuivat niin selkeästi ja suoraan. Toivon, että tämä määrää myös myöhemmän vuoropuhelumme sävyn.
Tuomitsemme täällä parlamentissa usein ihmisoikeusrikkomuksia eri puolilla maailmaa, ja hyväksymme usein tässä tarkoituksessa päätöslauselmia. Olemme tuominneet murhia, kidutuksia, väkivaltaa ja sotia, ja tuomitsemme jatkuvasti sen äärimmäisen köyhyyden, jossa tuhannet ja miljoonat ihmiset joutuvat elämään. Samanaikaisesti hallituksemme kuitenkin sallivat edelleen aseviennin, joka ei ainoastaan pahenna näiden ihmisten tilannetta vaan joka myös saa ostajat käyttämään valtavia rahasummia sotilaallisiin tarkoituksiin, vaikka heidän kotimaansa ensisijaiset sosiaaliset ja kehitykselliset tarpeet vaatisivat rahojen käyttämistä muihin tarkoituksiin.
Vuonna 2000 New Yorkissa 189 maata allekirjoitti vuosituhatjulistuksen ja sitoutui siihen, että vuosina 2015–2050 ne poistavat köyhyyden, takaavat tärkeiden lääkkeiden saatavuuden kaikille ja yhtäläiset mahdollisuudet miehille ja naisille sekä varmistavat kaikille lukutaidon ja perustason opetuksen monien muiden asioiden lisäksi. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi hallitusten olisi myönnettävä vähintään 60 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa vuosituhannen toimintaohjelman (Millennium Agenda) soveltamiseen. Vaikka näihin tarkoituksiin onkin äärimmäisen vaikea löytää rahaa, vuosina 2002–2003 maailman sotilasmenot kasvoivat kuitenkin 64 miljardia Yhdysvaltain dollaria, ja vuosina 2003–2004 tähän oli lisättävä vielä 50 miljardia dollaria.
Niillä Euroopan unionin mailla, joiden osuus tavanomaisten aseiden viennistä maailmassa on kolmasosa, on tässä suuri vastuu. Vuonna 2002, johon keskustelun aiheena olevassa mietinnössä viitataan, Euroopan unioni myi aseita ja sotatarvikkeita 21 miljardin euron arvosta muun muassa Saudi-Arabiaan, Marokkoon, Intiaan, Pakistaniin, Angolaan, Turkkiin, Iraniin, Algeriaan, Kolumbiaan, Israeliin ja myös Irakiin sekä moniin muihin sellaisiin maihin, joiden ei aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen täsmällisen tulkinnan mukaan pitäisi ostaa eurooppalaisia aseita. Missä on ongelma? Se on jo sanottu: ongelma on siinä, että toisaalta käytännesäännöt ovat vielä liian epämääräiset ja että toisaalta ne eivät ole vielä oikeudellisesti sitova väline, eikä niiden rikkomisesta voida antaa rikosoikeudellista rangaistusta.
Euroopan parlamentti on aina ollut Euroopan toimielimistä edistyksellisin vaatiessaan, että Euroopan asevientiä on ohjattava tarkoilla käytännesäännöillä ja että samanaikaisesti tämän viennin on oltava sopusoinnussa niiden Euroopan unionin jatkuvasti antamien viestien kanssa, joiden mukaan se puoltaa aseellisten konfliktien ennaltaehkäisyä ja rauhan ja kehityksen edistämistä. Tehtyäni kymmenen vuotta ammattimaista työtä tämän kysymyksen parissa minun on onniteltava puheenjohtajavaltio Alankomaita erityisesti siitä, että se ponnistelee käytännesääntöjen tarkistuksen hyväksi ja että se myös pyrkii tekemään tekstistä rohkeamman, johdonmukaisemman ja viime kädessä tehokkaamman. Tämä ei kuitenkaan vielä riitä, ja siksi meidän on muistettava, että – kuten mietinnössä todetaan – meidän on korostettava tarvetta tarkistaa käytännesääntöjen tekstiä ja tehdä siitä täsmällisempää. Meidän on myös vaadittava, että siitä tulee oikeudellisesti sitova väline – vaikka yksimielisyyttä asiasta ei vielä ole, meidän on tehtävä työtä sen saavuttamiseksi. Meidän on myös vaadittava, että hallitukset lisäävät avoimuutta ja parantavat niiden tietojen laatua, joita ne antavat lupien hyväksymisestä ja epäämisestä. Meidän on vaadittava, että käytännesääntöjä sovelletaan myös sellaisten tarvikkeiden vientiin, joita voidaan käyttää teloituksissa ja kidutuksissa. Meidän on vaadittava, että Euroopan unioni laatii asiakirjoja, joilla parannetaan aseiden välittäjiä koskevia rekistereitä, riippumatta siitä, toimivatko nämä Euroopan unionista käsin vai onko ne rekisteröity ainoastaan unionissa toimiviksi, ja että viennin valvontaa koskevaa lainsäädäntöä yhdenmukaistetaan entisestään. Lopuksi mietinnössä vaaditaan monien muiden asioiden ohella, että Euroopan unionin olisi tehtävä aktiivista yhteistyötä kansainvälisen asekauppasopimuksen hyväksymiseksi.
Lopuksi, koska samaan aikaan tämän keskustelun kanssa tietyt Euroopan hallitukset ehdottavat, että meidän olisi kumottava Kiinaa koskeva asevientikielto, meidän olisi käytettävä hyväksemme tämä tilaisuus ja todettava jälleen, että se olisi virhe. Tähän on ainakin kolme syytä. Ensinnäkin maan ihmisoikeustilanne on selvästi epätyydyttävä, ja useat kansalaisjärjestöt ovat tuominneet sen moneen kertaan. Toiseksi, koska Kiina on maailman suurin tavanomaisten aseiden tuoja, sotavarusteiden markkinoiden kasvattaminen entisestään kiihdyttäisi epäilemättä alueen asevarustelua. Kolmanneksi on olemassa suuri vaara, että pahennetaan tiettyjä ratkaisemattomia konflikteja esimerkiksi Kiinan ja Taiwanin välillä tai Tiibetiin kohdistuvaa painostusta – tämä tilanne on vielä ratkaisematta.
Kaikkien näiden syiden vuoksi haluan kehottaa neuvostoa paitsi kuuntelemaan parlamentin ehdotuksia ja suosituksia myös ottamaan ne huomioon ja kunnioittamaan niitä. Näin voidaan poistaa lopullisesti se räikeä ristiriita, joka liittyy siihen, että toisaalta valittelemme köyhyyttä, sotia ja ihmisoikeusloukkauksia ja toisaalta monilla alueilla lietsomme väkivaltaa aseillamme ja vaikenemisellamme, ja tätä miljoonien uhrien on vaikea ymmärtää.
Henin (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aseistaako vai kehittääkö, kas siinä kysymys. Arviomme mukaan aseiden maahantuonnin osuus kehitysmaiden velasta on yli 20 prosenttia. Näissä maissa sotilasmenot ylittävät yleensä selvästi terveydenhuoltobudjetin tai koulutusbudjetin, ja toisinaan ne ylittävät jopa näiden budjettien yhteenlasketut menot. Tämän vuoksi näiden maiden kestävän kehityksen kannalta on erittäin tärkeää, että ne hillitsevät selvästi aseiden maahantuontia. On mahdotonta elää kovin kauan maailmassa, jossa 900 miljardia Yhdysvaltain dollaria käytetään sotilasmenoihin samalla kun maataloustukiin käytetään 325 miljardia dollaria ja kehitysapuun varataan vain 60 miljardia dollaria.
Esittääkseni tätä taustaa vasten vain yhden esimerkin, vuosina 1995–2001 Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sotilasmenojen osuus nousi 47 prosenttia ja eliniänodote laski neljällä vuodella. Kyllä, aseiden vientiä koskevat Euroopan unionin käytännesäännöt ovat olleet olemassa vuodesta 1998. Kyllä, EU-maissa on tapahtunut edistystä. Meidän on kuitenkin päästävä kiireellisesti eteenpäin ja varsinkin sen vuoksi, että Yhdysvaltojen, Venäjän ja Kiinan kaltaiset muut valtiot eivät harjoita samanlaista itsesääntelyä. Mielestäni parlamentin kansainvälisen kaupan valiokunnan esittämien toimien avulla voimme todellakin päästä eteenpäin, vaikka ne eivät täytäkään aivan kaikkien odotuksia. On tärkeää hyväksyä nämä toimet, sillä niiden avulla voimme muodostaa erilaisen ajattelutavan. Haluan mainita erityisesti jäsenvaltioiden asevientipolitiikan täydellisen yhdenmukaistamisen keskipitkällä aikavälillä. Tämä auttaa asevalmistajia muuttamaan tuotantosuuntaansa ja laajentamaan tuotevalikoimaansa muihin tuotteisiin, jotta ne välttyisivät sosiaaliselta kriisiltä ja taitojen menetykseltä. Lisäksi haluan mainita EU:n asevientiä valvovan viraston perustamisen ja tärkeimpänä kaikista asekauppaa koskevan veron käyttöön ottamisen, josta on hyötyä konfliktin uhreille ja köyhyyden torjumiselle.
Näin ollen mikäli EU hyväksyy nämä ehdotukset ja muuttaa ne laillisiksi käytännön toimenpiteiksi, se merkitsisi huomattavaa edistystä ja auttaisi samalla painostamaan muun muassa Yhdysvaltoja, Kiinaa, Ukrainaa, Venäjää ja Israelia.
Tätäkin tehokkaampaa olisi se, että kaikki tämä johtaisi toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on valvoa pääoman alkuperää EU:n alueelle muodostuneissa veroparatiiseissa. Tällä tavoin olisimme hieman lähempänä ihmiskunnan pelastamista.
Lopuksi haluaisin siteerata Albert Einsteinia: "Joko ihmiskunta tuhoaa aseet tai aseet tuhoavat ihmiskunnan." 
Von Wogau (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluaisin todeta, kuinka iloinen olen siitä, että meillä on vielä mahdollisuus nähdä komission jäsen Patten täysistunnossa. Tunnen Frank Sinatraa kohtaan samoin kuin hänkin: kuulen edelleen Frank Sinatran äänen, samoin kuin komission jäsenen Pattenin äänen.
Vaikka mielestäni voimme aseviennin osalta perustellusti todeta, että käytännesäännöt ovat johtaneet edistykseen tällä alalla, on myös todettava, ettei tämä edistys ole ollut riittävää. Ilahduimme kuullessamme, että neuvoston puheenjohtaja käy neuvotteluja selventääkseen useita käytännesääntöihin liittyviä näkökohtia, ja toivon, että nämä neuvottelut johtavat onnistuneisiin tuloksiin. Pidän myös erityisen tärkeänä sitä, että näiden sääntöjen pitäisi kattaa paitsi aseiden myynti myös niiden välitys.
Aseiden viennissä varsinaisena ongelmana ei kuitenkaan ole oikeusperusta. Todellisena ongelmana on se, että näitä oikeusperustoja sovelletaan eri tavoin Euroopan unionin eri maissa. Tämä on se ongelma, johon meidän on keskitettävä ponnistuksemme – ensimmäiseksi meidän on tehtävä käytännesäännöistä oikeudellisesti sitovat. Ellei tätä voida tehdä yhteisön tasolla, mikään ei estä jäsenvaltioita tekemästä sitä, ja monet niistä ovat itse asiassa jo sen tehneetkin. Tämä on se tie, jota meidän on kuljettava. Vaikka meidän on pyrittävä siihen, että yhteisön sisäisiä puolustustarvikkeiden siirtoja lakataan pitämästä vientinä, tämä on kuitenkin mahdollista vasta sitten, kun jokainen Euroopan yhteisön maa soveltaa asiaan liittyviä sääntöjä yhdenmukaisesti ja kurinalaisesti.
Seuraavaksi puhuisin Kiinaa koskevasta asevientikiellosta. Ryhmäni on sitä mieltä, että tämä strateginen kumppanuus Kiinan kanssa vie meidät tulevaisuuteen ja että meidän on pyrittävä toteuttamaan sitä. Tiedämme kuitenkin, että muutama ongelma on vielä ratkaisematta, joista esimerkkinä mainittakoon Kiinan suhtautuminen ihmisoikeuksiin sekä Taiwaniin ja Tiibetiin liittyvät ongelmat. Näin ollen ryhmäni kanta on, että olosuhteet eivät ole vielä sellaiset, että voisimme kumota Kiinaa koskevan asevientikiellon. 
Gomes (PSE )
   , – Arvoisa puhemies, haluan yhtyä puheenjohtajavaltiolle ja erityisesti komission jäsenelle Pattenille osoitettuihin kiitoksiin. Olemme pahoillamme, sillä EU voisi vieläkin hyötyä Pattenin tavasta hoitaa asioita.
Samalla kun ydinaseiden leviäminen herättää kauhukuvia maailmanlopusta, konfliktien lietsominen tavanomaisten aseiden kaupankäynnillä saa aikaan mittaamatonta vahinkoa monien yhteisöjen kehityksessä ja johtaa miljoonien siviilien kuolemaan ja ihmisoikeuksien loukkauksiin kaikkialla maailmassa. EU:n hyväksymän turvallisuutta koskevan strategisen lähestymistavan mukaan suurimmat uhat, joita meidän on torjuttava, ovat alueellinen epävakaus, valtioiden hajoaminen, järjestäytynyt rikollisuus ja kansainvälinen terrorismi. Kaikkia näitä uhkia pahentaa valvomaton asevienti EU:n ulkopuolisille asiakkaille.
Viime vuosina olemme nähneet, että EU:n jäsenvaltiot ovat pyrkineet parantamaan Euroopasta peräisin olevien tai Euroopan kautta kulkevien tavanomaisten aseiden viennin valvontaa. Tehtävää on kuitenkin vielä paljon.
Me sosiaalidemokraatit olemme sitä mieltä, että aseiden vientiä koskevista käytännesäännöistä on tehtävä sitovat ja että on hyväksyttävä sellaisia kansallisia ja yhteisön lakeja, joiden avulla voidaan parantaa asevälityksen avoimuutta. Tiettyjä välineitä, esimerkiksi kidutusvälineitä tai jalkaväkimiinoja koskevaa vientikieltoa on laajennettava. Aseiden myyntiä konfliktialueiden hallituksille tai ryhmittymille on valvottava tiukemmin hyödyntämällä niiden järjestelmien avulla saatuja tietoja, jotka Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on ottanut käyttöön asevientikieltojen valvontaa varten. EU:n hallitusten vastuuna – jota ne eivät saa pakoilla – on jatkaa sinnikkäästi sellaisten kansallisten lakien säätämistä, joilla varmistetaan, että YK:n tai YK:n turvallisuusneuvoston määräämiä asevientikieltoja rikkovia yrityksiä tai henkilöitä rangaistaan.
Me sosiaalidemokraatit kannatamme asekaupan vaikutuksia lieventäviä toimenpiteitä, joita ovat muun muassa YK:n yleiskokouksen äskettäin ehdottama erityinen vero, jonka avulla tuetaan aseellisten konfliktien uhreja ja torjutaan köyhyyttä.
EU voi ja sen täytyykin edistää tätä asiaa. On käytettävä niitä keinoja, jotka on määritelty kyseisessä päätöslauselmassa – jonka puolesta äänestimme – ja käytännesääntöjen sitova täytäntöönpano on laajennettava koskemaan sekä kumppaneitamme laajentuneessa Euroopassa että myös uusia naapureitamme. Näin voidaan luoda Euroopan yhteiset asemarkkinat, joilla äskettäin perustetulla Euroopan puolustusmateriaalivirastolla on valvojan ja sääntelijän tehtävä.
Me sosiaalidemokraatit olemme esittäneet tähän päätöslauselmaesitykseen käytännön tarkistuksia, joissa neuvostoa ja jäsenvaltioita kehotetaan jatkamaan Kiinan kansantasavaltaa koskevaa asevientikieltoa ja varmistamaan yhtenäinen lähestymistapa kaikkiin asevientikieltoihin. Asevientikielto määrättiin Taivaallisen rauhan aukion joukkomurhan seurauksena ja se on ollut voimassa siitä lähtien. Kiinassa on nimittäin edelleen vakavia ihmisoikeusongelmia siitäkin huolimatta, että maa on avautunut ulkomaailmalle ja että sen talouskasvu on ollut poikkeuksellisen vahvaa.
Vuonna 2003 parlamentti antoi lausunnon tätä kysymystä koskevassa erityisessä päätöslauselmassa ja suositteli asevientikiellon jatkamista. Parlamentin mietinnöissä ja monien valtioista riippumattomien ihmisoikeusjärjestöjen raporteissa on vuodesta toiseen ilmaistu syvää huolestumista Kiinassa ja Tiibetissä tapahtuneiden ihmisoikeusloukkauksien vuoksi. Yksi päätöslauselma, jossa käsitellään asevientikiellon sopivuutta merkittävän muutoksen välineenä, ei ole riittävä peruste asevientikiellon kumoamiselle, ei ainakaan niin kauan kuin meillä ei ole sitovia käytännesääntöjä, jotka koskevat aseiden ja sellaisten välineiden vientiä, joita voidaan käyttää valtion sisäiseen sortoon ja kidutukseen. Koko suunnitelman on oltava johdonmukainen, mutta äskettäinen päätös kumota Libyaan kohdistuva asevientikielto on epäjohdonmukainen ja altistaa EU:n syytöksille kaksinaismoraalista. 
Van Hecke (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Romeva i Ruedan mietintö on erittäin tasapainoinen, ja siinä on paljon kiinnostavia suosituksia siitä, miten asevientiä koskevia käytännesääntöjä voidaan parantaa. Täytyy toivoa, että tällä kertaa neuvosto ottaa ne huomioon. Vasta sitten käytännesäännöistä voi tulla hyödyllinen ja tehokas sekä oikeudellisesti sitova valvontaväline, jossa määrätään myös rangaistuksia sääntöjä rikkoville. Viittaisin erityisesti mietinnön 20 kohtaan, jossa EU:ta kehotetaan jatkamaan Kiinaan kohdistuvaa asevientikieltoa. Kiellon kumoamisella juuri nyt lähettäisimme erittäin kielteisen viestin. Se olisi mielestäni klassinen esimerkki tekopyhyydestä ja valikoivasta lähestymistavasta ihmisoikeuksien puolustamiseen ja suojelemiseen maailmassa. EU:n erittäin tärkeänä pitämät arvot ja moraalikäsitykset jäisivät silloin jälleen kerran kylmän markkinatalouden jalkoihin. Saksalaisia sukellusveneitä ja ranskalaisia lentokoneita koskevien suurten ja tuottoisien tilausten mahdollisuus näyttää olevan joillekin riittävä syy vesittää Kiinaa koskeva asevientikielto. Jos kumoaisimme kiellon, EU näyttäisi hevoskauppiaalta, joka myy periaatteensa kourallisesta hopearahoja, ja näin ei todellakaan tule käymään Alankomaiden puheenjohtajakaudella, arvoisa puheenjohtaja Nicolaï.
Eurooppa ei todellakaan voi toimittaa aseita sellaiseen maahan, joka yrittää turvata alueensa yhtenäisyyden sotilaallisin keinoin ja joka uhkaa nyt jatkuvasti ryhtyä sotilaallisiin toimiin Taiwanin salmella, johon on sijoitettu yli 500 ohjusta. Ajatus, että käytännesäännöissä voitaisiin määrätä tiukkoja rajoituksia aseviennille, on siis väärä peruste. Se vaara, että Kiina välittää aseita kehitysmaihin, on yhä olemassa. Oli miten oli, asevientikiellon kumoaminen tässä ja nyt ei ole ryhmällemme mahdollinen vaihtoehto. 
Flautre (Verts/ALE ),
   . – Olen iloinen siitä, mitä parlamentin jäsenet ovat sanoneet, ja huomaan, että parlamentti on todellakin omaksunut viisaan kannan.
Haluaisin todeta jäsen von Wogaulle – jota kiitän hänen asevientikieltoa koskevasta kannastaan eli siitä, että hän ei halua kumota sitä – että käytännesääntöjen sitovuutta ei voida jättää jäsenvaltioiden vastuulle. On selvää, että tietyt valtioiden päämiehet eivät juurikaan epäröi Kiinan suhteen. Emmekö kuulleetkin Chiracin toteavan, että asevientikielto ei kuulu tälle aikakaudelle? Haluaisin pyytää, että ne valtioiden päämiehet, joiden silmät Kiinan edustamat valtaisat markkinat ovat saaneet rävähtämään apposen auki, katsoisivat nyt tarkemmin, mitä tapahtuu stadioneilla, mitä tapahtuu Ivecon rekoissa ja mitä tapahtuu niissä monissa paikoissa, joissa suoritetaan joukkoteloituksia.
Mielestäni Kiina on tällä hetkellä maailmanmestari ihmisoikeusrikkomuksissa, ja ellei niissä niin ainakin kuolemanrangaistuksissa, joita pannaan täytäntöön valvomattomissa ja laittomissa olosuhteissa, joita ei missään tapauksessa voida hyväksyä. Kysynkin, eikö käytännesääntöjen rikkominen, jota Kiinan asevientikiellon kumoaminen merkitsisi – kuten kaikki ovat todenneet – pitäisi tuomita myös silloin, kun se tehdään suullisesti, kuten tietyt valtioiden päämiehet ovat tehneet. Pidän myönteisenä sitä, että neuvosto pyrkii uudistamaan käytännesääntöjä ja vaatii, että tällaisten lausuntojen antaminen pyritään tehokkaasti ehkäisemään ennalta, sillä ne vahingoittavat selvästi niiden monien toimien uskottavuutta, joilla EU pyrkii edistämään ihmisoikeuksien kunnioittamista. 
Agnoletto (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tästä keskustelusta uhkaa todellakin tulla vuotuinen rituaali, jossa me kaikki ilmoitamme olevamme enemmän tai vähemmän yksimielisiä mutta josta jää käteen ainoastaan komissiolle ja neuvostolle annettava luettelo hyvistä aikomuksista ja suosituksista.
Voidaksemme välttää tämän, on ehdottoman tärkeää, että käytännesäännöistä tehdään oikeudellisesti sitovat ja että määräämme ankaria seuraamuksia niille EU:ssa rekisteröidyille yrityksille, jotka eivät noudata näitä sääntöjä. Lisäksi on tärkeää, että unioni sitoutuu vaatimaan esimerkiksi Yhdysvaltoja, Venäjää ja Kiinaa noudattamaan käytännesääntöjä, sillä myös yli 50 prosenttia maailman asetuotannosta tapahtuu maissa, jotka ovat YK:n turvallisuusneuvoston jäseniä.
Kotimaani Italia on juuri lisännyt asevientiään 25 prosenttia vuodessa, ja ennustetaan, että tulevaisuudessa viennin kasvu on 40 prosenttia. Yksi Italian asekaupasta eniten hyötyvistä maista on Saudi-Arabia, joka ei todellakaan ole esimerkki maasta, jossa oikeuksia kunnioitetaan.
Mielestäni meidän on todellakin jatkettava Kiinaa koskevaa asevientikieltoa. Lisäksi meidän on ehdottomasti asetettava ihmisoikeudet taloudellisen voiton tavoittelun edelle.
Lopuksi vielä yksi huomio: viime vuonna maailman sotilasmenot olivat 900 miljardia dollaria, josta 700 miljardia dollaria käytettiin yksinomaan sivistyneissä teollisuusmaissa. Tällaista sivistystä me emme halua! 
Pęk (IND/DEM ),
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on tärkeä keskustelu, ja arvoja koskevat keskustelut ovat tosiaan erityisen tärkeitä Euroopan unionissa. Koska nyt puhumme arvoista tässä tietyssä tapauksessa, haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne pariin muuhun tapaukseen. Yksi maailman vaikutusvaltaisimmista valtioista houkutteli kerran Puolan, joka eli tuolloin vaikeita aikoja, lopettamaan aseiden toimituksen erääseen Kaakkois-Aasian maahan. Suostuessaan tähän Puola heikensi huomattavasti taloudellista potentiaaliaan. Kyseinen maa käytti nopeasti hyväkseen Puolan markkinoille jättämää aukkoa ja keräsi tästä huomattavat voitot.
Käytännesäännöt ovat välttämätön ja järkevä ratkaisu, mutta haluan tässä vaiheessa korostaa, että mikäli niitä on tarkoitus käyttää johonkin hyödylliseen tarkoitukseen, on niiden oltava virallisesti sitovat kaikkialla Euroopan unionissa. On myös allekirjoitettava kansainvälinen sopimus, joka ainakin Yhdysvaltojen ja Venäjän olisi hyväksyttävä. Mikäli käy niin, että samalla kun asetumme johtavaan asemaan, heikennämme yhteiskuntiamme ja kansantalouksiamme innokkaasti puolustamiemme niin sanottujen arvojen vuoksi, ja muut ottavatkin paikkamme ja pääsevät etulyöntiasemaan kansantalouksiimme ja niihin mahdollisuuksiin nähden, joita meillä on maailmantilanteeseen vaikuttamiseen, me itse asiassa vähennämme mahdollisuuksiamme tehostaa ihmisoikeuksien valvontaa kaikkialla maailmassa. Kannatan Kiinaa koskevan asevientikiellon kumoamista, sillä se on tehoton ja se vähentää EU:n taloudellisen kehityksen mahdollisuuksia. 
Czarnecki, Ryszard (NI ). 
     Arvoisa puhemies – olin sanoa ministeri – arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin on reagoitava tilanteeseen, jossa puoli miljoonaa ihmistä kuolee vuosittain kevytaseisiin liittyvän väkivallan seurauksena sekä aseellisissa konflikteissa että rikollisen toiminnan yhteydessä. Tämä keskustelu on osa reaktiotamme.
Euroopan unioni vie kuolemaa, vaikka onkin todettava, että se vie sitä pääasiassa Euroopan ulkopuolelle, sillä viiden viime vuoden aikana jopa 80 prosenttia EU:n aseviennistä suuntautui Euroopan ulkopuolisiin maihin. Emme saisi innostua liikaa niiden pasifistien toiveajattelusta, jotka haluaisivat poistaa maailmasta sodan ja aseet, sillä tällaisilla kuvitelmilla ei ole minkäänlaista todellisuuspohjaa. Me kuitenkin voimme ja meidän täytyy valvoa aseiden tuotantoa ja myyntiä EU:ssa. Meidän on myös vaadittava tätä tiukasti EU:n tulevilta jäsenvaltioilta. Ulkoasiainvaliokunta on hyväksynyt tässä tarkoituksessa esittämiäni tarkistuksia. Kyseiset maat ovat tietenkin Romania ja Bulgaria sekä Kroatia ja Turkki.
Puolan kansalaisena haluaisin kiinnittää huomiotanne Puolan hallituksen tekemään aloitteeseen. Yhdessä Ruotsin hallituksen kanssa se on järjestänyt tavanomaisten aseiden viennin työryhmän (COARM) kanssa jo viisi epävirallista kokousta, joihin on osallistunut sekä uusia että vanhoja jäsenvaltioita. Haluan myös kannattaa täydestä sydämestäni päätöslauselmaesityksen 28 kohtaa, joka koskee vientikieltoa kuolemantuomioon ja kidutukseen tarkoitetuille välineille. Samalla epäilen kuitenkin, onko 40 kohdassa esitetty ehdotus asekauppaa koskevasta verosta realistinen. En usko, että uusi vero auttaisi tuomaan rauhan Eurooppaan ja maailmaan, vaikka se rauhoittaisikin byrokraattien omaatuntoa. 
Gawronski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, voi hyvinkin olla, ettei Kiinan asevientikielto kuulu tähän aikakauteen, varsinkaan nyt, kun Libyaan kohdistuva asevientikielto on kumottu – maa ei todellakaan kelpaa malliesimeriksi ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. On myös ymmärrettävää, että itsenäinen Kiinan valtio haluaa vahvistaa puolustustaan suojellakseen turvallisuuttaan ja alueellista koskemattomuuttaan.
Lisäksi on totta, että ihmisoikeuksien kunnioittamisessa on edistytty hyvin vähän ja että Kiinalla on edelleen keskeinen tehtävä terrorismin vastaisessa taistelussa ja että se painostaa hyödyllisellä tavalla Pohjois-Koreaa lopettamaan ydinaseiden kehittämisen. Kuitenkin myös se on totta, että Beijing pyrkii hyödyntämään meidän ja Yhdysvaltojen välisiä eroja tässä asiassa. Olen yllättynyt, ettei kukaan täällä ole kiinnittänyt huomiota tähän näkökohtaan: enemmän tai vähemmän yhtenäinen suhtautumisemme Kiinan kasvavaan mahtiin vahingoittaa transatlanttista yhteistyötämme, jota meidän on jatkossakin pidettävä erittäin tärkeänä.
Meidän on myös otettava huomioon se strateginen vaikkakin horjuva vakaus, joka tällä hetkellä vallitsee Taiwanin salmella. Taiwan on malliesimerkki demokratiasta, johon Kiinalla on vielä pitkä matka. Jos siis aiomme kumota asevientikiellon mieluummin reaalipoliittisista, taloudellisista ja poliittisista syistä kuin demokratian kunnioittamisen vuoksi, meidän olisi tehtävä se ainoastaan sillä edellytyksellä, että Kiinan kansantasavalta sitoutuu selkeään ja jatkuvaan edistymiseen ihmisoikeuskysymyksissä, kuten myös komission edustaja tänään totesi. Meidän on yritettävä ainakin keskustella kannastamme – en tarkoita sen yhdenmukaistamista – Yhdysvaltojen ja niiden Euroopan maiden kanssa, jotka tällä hetkellä vastustavat asevientikiellon kumoamista. Pidän tärkeänä, että kantamme tähän kysymykseen on mahdollisimman yhtenäinen. 
Van Den Berg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopasta kolmansiin maihin suuntautuvan aseviennin on oltava yhteisen, selkeän, sitovan ja testattavissa olevan järjestelmän mukainen. Tämä on tietenkin edellytyksenä, jos haluamme luoda todella vastuullisen eurooppalaisen toimintamenetelmän. Kuten puheenjohtaja Nicolaï totesi, on yksinkertaisesti sääli, että monet maat edelleen vastustavat päättäväisesti tällaista sitovaa järjestelmää. Kolme tärkeää testausperustetta ovat tavanomainen ihmisoikeuspolitiikka ja tietenkin siitä seuraavat käytännöt tietyssä valtiossa, alueelliset jännitteet tietyissä kysymyksissä sekä toisaalta maan köyhyyden torjumiseen käyttämien varojen ja toisaalta sen puolustusbudjetin välinen suhde. Näitä kolmea mittapuuta on käytettävä arvioitaessa Kiinan – ja nyt myös monen Euroopan maan – pyrkimystä kumota asevientikielto. Ihmisoikeuskysymys on edelleenkin EU:n huolenaiheena, ja niin sen täytyy ollakin. Kiina on hyvinkin voinut allekirjoittaa keskeiset sopimukset, mutta mitä se tekee käytännössä, onkin aivan eri asia. Toisinajattelijoiden, etnisten ja uskonnollisten vähemmistöjen kohtelu ja kuolemantuomion laajamittainen täytäntöönpano ovat sanalla sanoen hyvin huolestuttavia seikkoja. Ilmaisunvapauden ja työntekijöiden oikeuksien, ammattiyhdistysten perustamisoikeuden ja lakko-oikeuden ankara rajoittaminen antavat edelleen syytä syvään huoleen.
Toinen myös itsestään selvä näkökohta liittyy aluekehitykseen. Jännitteet näkyvät yleisen politiikan tasolla.
Lopuksi puhuisin vielä taloudesta. Kiinassa on tietenkin käynnissä valtava yhteiskunnallinen muutos, ja taloudellisesti maa on äärimmäisen dynaaminen. Maalle on ominaista myös uuttera ja laajamittainen kapitalismi sekä massiivinen talouskasvu. Monet ovat tässä kuitenkin hävinneet. Yhteiskunta on eriarvoinen, sillä noin 200 miljoonaa ihmistä etsii töitä, elää köyhyydessä ja kärsii kaikesta tästä aiheutuvasta yhteiskunnallisesta levottomuudesta. Tällaisessa tilanteessa taloudellisen muutoksen rinnalla on tehtävä perusteellisia poliittisia uudistuksia ja kehitettävä yhteiskunnan demokratiaa. Kannatan siis täydestä sydämestäni ryhmäni esittämää kantaa, jonka mukaan asevientikieltoa ei pidä kumota nyt ja jossa myös painotetaan, että Kiinan kanssa on käytävä vuoropuhelua, sillä maa on huomattava toimija niin talouden kuin politiikankin alalla. Euroopassa meidän on pyrittävä vaalimaan maan demokratisoitumista ja tarjouduttava auttamaan sen yhteiskunnallisten ongelmien ratkaisussa. Meidän on autettava Kiinaa toteuttamaan tehtäväänsä maailmanlaajuisena toimijana tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti, sillä se on kansainvälisen oikeusjärjestelmän etu. 
Malmström (ALDE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen Patten, on aina ilo tavata teidät jälleen. Kiinaa koskeva asevientikielto oli Euroopan vastaus Taivaallisen rauhan aukion tapahtumiin kesäkuussa 1989. Osoitimme tällä tavoin olevamme kauhuissamme siitä, mitä tapahtui tuhansille rauhanomaisesti mieltään osoittaneille opiskelijoille. Sen jälkeen maailma on muuttunut. Kiina on muuttunut, mutta sen hallinto ei ole muuttunut. Kiina on maailman suurin diktatuuri. Satojatuhansia toisinajattelijoita sorretaan tai vangitaan työleireille. Maassa teloitetaan eniten ihmisiä maailmassa, ihmisoikeuksia loukataan päivittäin, ilmaisunvapautta rajoitetaan ankarasti, ja kaikenlainen vastustus on periaatteessa kielletty.
Hallintojärjestelmä ei siis näytä muuttuvan, ja nyt keskustelemme siitä, pitäisikö asevientikielto kumota siitä huolimatta, että mitään muutoksia ei ole tapahtunut. Millaisen viestin tämä antaa muulle maailmalle ja Kiinalle? Kiina tarjoaa hyviä kaupankäyntimahdollisuuksia, ja meidän on käytävä kauppaa Kiinan kanssa, mutta emme saa unohtaa, kenen kanssa olemme tekemisissä. Emme voi pettää kaikkia niitä tuhansia, itse asiassa satojatuhansia demokratia-aktivisteja, poliittisia vankeja ja nuoria, jotka selaavat Internetiä salaa ja yrittävät saada selville, mitä oikeasti tapahtuu. Kaikki nämä ihmiset ovat panneet toivonsa Eurooppaan. Pitäisikö meidän pettää heidät myymällä aseita heitä sortavalle hallinnolle? Pitäisikö eurooppalaisia ohjuksia ja sukellusveneitä suunnata Taiwanin demokraattista tasavaltaa vastaan?
Ei, meidän on oltava johdonmukaisia. Pelissä on meidän uskottavuutemme, ja se on tärkeämpi kuin ranskalaiset Mirage-lentokoneet, ruotsalaiset JAS Gripen -hävittäjät tai saksalaiset sukellusveneet. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä luottaa siihen, että puolustatte ihmisoikeuksia ja jatkatte asevientikieltoa ja että välitätte tämän viestin neuvostolle. 
Staes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan korostaa tänään parlamentille, että, kuten puheenjohtaja Nicolaï osuvasti totesi, käytännesäännöt ovat hyvin tärkeä asiakirja, mutta meidän on oltava realistisia. Käytännön kokemus – tarkoitan tässä myös kotimaatani – kuitenkin osoittaa, että säännöissä on vielä paljon porsaanreikiä, että määritelmät ovat epäselviä, että kieltoja toisinaan laiminlyödään ja että kaupallisia näkökohtia pidetään aivan liian usein tärkeämpinä kuin ihmisoikeuksien kunnioittamista. Tämän vuoksi kärsimys kasvaa sellaisiin mittoihin, ettei sitä voida hyväksyä. Niin monet ihmiset kärsivät sorrosta ja niin moni ihminen kuolee, että sitä on mahdoton hyväksyä. Tästä syystä parlamentti vaatii oikeutetusti sääntöjen täsmällisempää muotoilua, tästä syystä myös vaadimme oikeutetusti, että käytännesäännöistä tehdään sitova laki. Samasta syystä on tarpeen lisätä seurantaa, joka koskee myös loppukäyttäjiä.
Tämän vuoksi on oikein, että Kiinaa koskevaa asevientikieltoa jatketaan. Näin ollen Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti, Skandinavian maat, Puola ja Tšekin tasavalta, jotka neuvostossa kannattavat edelleen kiellon jatkamista, saavat täyden tukeni.
Puheenjohtaja Nicolaï, pysykää lujana älkääkä kumotko asevientikieltoa EU:n ja Kiinan huippukokouksessa 8. joulukuuta älkääkä Eurooppa-neuvostossa 17. joulukuuta. Me kaikki annamme teille vankan tukemme. 
Claeys (NI ).
   – Arvoisa puhemies, jo se, että harkitsemme Kiinaa koskevan asevientikiellon kumoamista, on äärimmäisen järkyttävää. Toisin kuin eräs puhuja juuri totesi, asevientikielto ei kuulu eri aikakauteen. Asevientikiellon jatkamisessa on ennen kaikkea kysymys ihmisoikeuksista. Kysymyksessä ei ole Kiinan valtava väestö eikä sen tarjoama äärimmäisen mielenkiintoinen taloudellinen potentiaali, joka saa meidät yhtäkkiä heittämään ihmisoikeuksia koskevat periaatteemme yli laidan.
Jos Ranska – vain yhden valtion mainitakseni – saa haluamansa, ja Kiinaa koskeva asevientikielto kumotaan, Euroopan unioni menettää kaiken uskottavuutensa. Tämä ei ole ainoastaan ihmisoikeuskysymys. Kysymys on myös siitä, että Kiina on todellinen uhka Taiwanille, joka on demokraattinen maa. Yli 600 ohjusta on suunnattu Taiwaniin, ja on tyrmistyttävää, että me edes harkitsemme uusien aseiden toimittamista maalle, joka uhkaa demokratiaa tällä tavoin. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Nicolaï, arvoisa komission jäsen Patten, koska neuvoston edustaja paljasti hyvin suoraan kahden ryhmittymän väliset erimielisyydet neuvostossa, on mielestäni tärkeää, että pohdimme huippukokouksessa huolella, mihin suhteemme Kiinaan perustuu. Puheenjohtajavaltion olisi oltava tästä samaa mieltä ja myönnettävä samalla, että vaikka viime vuosina on tapahtunut parannusta siinä tavassa, miten Kiinan kansantasavalta käsittelee ihmisoikeuskysymyksiä, se ei ole ollut läheskään riittävää. Kun otetaan huomioon, miten julmasti Kiinan kansantasavallassa edelleen rajoitetaan uskonnonvapautta, kokoontumisvapautta ja yhdistymisvapautta sekä lehdistön vapautta, on selvää, ettei riitä, että tämä vain peitetään taloudellisten etujen alle.
Tämän vuoksi pyydän neuvostoa vetämään tähän kohti selvän rajan ja toteamaan, että myönnämme parannukset, mutta että ne ovat täysin riittämättömiä. Kiinan on uuden hallintonsa johdolla tehtävä ensimmäinen siirto. Olen edellisten puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että emme voi kumota asevientikieltoa samalla kun merkittävät hallituksen edustajat Beijingissä uhkaavat Taiwania aseellisella voimankäytöllä, niin kuin he tekivät eilen. Emme voi hyväksyä sitä, että Taiwanin salmelle sijoitettuja asevoimia käytetään politiikan välineenä.
Komission jäsen Patten on aina näyttänyt meille oikean tien. Olemme aina vaatineet poliittista vuoropuhelua Kiinan kansantasavallan ja Taiwanin välillä – sellaista poliittista vuoropuhelua, johon kummankin valtion on ryhdyttävä. Toivon, että Kiinan poliittinen johto todella ottaa ensimmäisen askeleen ja aloittaa vuoropuhelun uudelleen kumppanuuspohjalta. Nyt kun Kiinan kansantasavalta uhkaa Taiwania asevoimien käytöllä, asevientikiellon kumoaminen lähettäisi täysin väärän viestin. Uskon meidän kaikkien olevan tästä samaa mieltä, ja neuvoston pitäisi puhua tästä huippukokouksessa suoraan. 
De Rossa (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin kiittää asevientiä koskevien käytännesääntöjen osalta tapahtuneesta kehityksestä, mutta valitettavasti on edelleenkin totta, että 500 000 ihmistä kuolee vuosittain pien- ja kevytaseiden käytön seurauksena. Nämä ovat mielestäni todellisia joukkotuhoaseita nykymaailmassa.
On merkillistä, että vaikka tiedämme, että 20 prosenttia Yhdysvaltain myymistä aseista päätyy vääriin käsiin, meillä ei kuitenkaan ole minkäänlaisia tilastoja niistä Euroopan unionista vietävistä aseista, jotka joutuvat vääriin käsiin. Meillä ei ole aavistustakaan, missä määrin olemme vastuussa niistä 500 000 kuolemantapauksesta, joihin maasta vietyjen pienaseiden käyttö ja väärinkäyttö johtavat.
Kiinaa koskevassa kysymyksessä ei ole viisasta eikä itse asiassa edes mahdollista ajatella, että voisimme jättää Kiinan huomiotta tai eristää sen. On kuitenkin tärkeää painostaa edelleen Kiinan hallitusta parantamaan maan poliittisten oikeuksien ja ihmisoikeuksien tilannetta. Tämän vuoksi asevientikieltoa on jatkettava, ja sen lisäksi myös omista asevientiä koskevista käytännesäännöistämme on tehtävä oikeudellisesti sitovat. 
Coveney (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani osallistua tähän keskusteluun ja painottaa kahta pääkohtaa. Ensinnäkin laillisessa asekaupassa ja EU:n laillisessa aseiden viennissä, jota toteutetaan toimivien käytännesääntöjen mukaisesti, ei ole mitään väärää.
Toinen ja tärkeämpi asia on se, että aseviennin tehokas valvonta on tärkeä osa johdonmukaista politiikkaa, joka täyttää rauhaa, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja demokratiaa koskevat EU:n tavoitteet. Kuten monet puhujat ovat todenneet, tavanomaiset aseet tappavat yli puoli miljoonaa ihmistä vuodessa, toisin sanoen yhden ihmisen joka minuutti. Maailmassa on liikkeellä 639 miljoonaa asetta, joita valmistetaan yli tuhannessa yhtiössä vähintään 98 maassa. Tämän vuoksi on tärkeää, että mikäli haluamme olla tässä asiassa maailman johtohahmona, EU:lla on oltava tiukat aseita koskevat käytännesäännöt, jotka ovat EU:n arvojen mukaiset.
Lisäksi EU:n on jatkettava pyrkimyksiään kansainvälisten käytännesääntöjen luomiseksi. Pienaseiden vienti erityisesti sellaisiin kolmansiin maihin, joissa ei puolusteta demokratiaa eikä ihmisoikeuksia, lisää epävakautta paitsi niillä alueilla, joille aseita viedään, myös koko maailmassa.
On totta, että valvomaton asevienti heikentää maailman turvallisuutta. Euroopan unionin vapaaehtoisilla käytännesäännöillä on saatu jonkin verran edistystä aikaan, ja tämän edistyksen pohjalta meidän on jatkettava toimiamme. Ei riitä, että aseiden vientiä koskevia käytännesääntöjä noudatetaan tulevaisuudessa vapaaehtoisesti. Kannatan suositusta, jonka mukaan vapaaehtoisista säännöistä tehdään oikeudellisesti sitovat. Tämä olisi rohkea askel, mutta näin Euroopan unioni voisi myös realistisemmin lisätä Euroopan unionin maista lähtevän aseviennin valvontaa.
Haluaisin kommentoida mietinnössä olevaa suositusta, jonka mukaan otettaisiin käyttöön asevientiä koskeva vero. Olen sitä mieltä, että jos Euroopan aseteollisuus noudattaa sitovia käytännesääntöjä ja jos kauppaa käydään vain laillisilla ja näiden sääntöjen mukaisilla aseilla, on mielestäni kohtuutonta rasittaa teollisuutta ylimääräisellä verolla.
Kiinaa koskevasta asevientikiellosta toteaisin, että kannatan esittelijän näkemystä, jonka mukaan kieltoa olisi jatkettava. Vaikka pidänkin Euroopan unionin ja Kiinan välistä vuoropuhelua sekä välillemme kehittynyttä myönteistä suhdetta hyvänä asiana, asevientikiellon kumoaminen välittömästi on ennenaikaista. 
Aloyzas Sakalas (PSE )
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota neuvoston ehdotukseen kumota Kiinaa koskeva asevientikielto. Haluan kysyä kaikilta, onko jokin valtio uhannut Kiinaa? Jos on, niin mikä? Ellei, niin miksi sellainen valtio, joka on tunnettu ihmisoikeusloukkauksistaan, yksipuoluediktatuuristaan ja oikeusvaltion ominaisuuksien puuttumisesta, tarvitsee uudenaikaisia aseita? Mistä lähtien Euroopan unioni on päättänyt aseistaa kommunistisia diktatuureja? Olemme nähneet, miten Kiinan kansantasavalta on uhannut ja uhkaa edelleen Taiwanin demokraattista tasavaltaa sotilaallisella hyökkäyksellä.
Ellemme halua pahentaa entisestään alueen jännittynyttä tilannetta, meidän on hyväksyttävä ulkoasiainvaliokunnan asiakirja, jossa suositellaan Kiinan kansantasavaltaa koskevan asevientikiellon jatkamista. Muussa tapauksessa voimme odottaa jälleen uutta konfliktia, johon tietenkin reagoisimme jollain uudella päätöslauselmalla. Sillä ei olisi kuitenkaan mitään vaikutusta. Käytännesäännöistä on todettava, että niiden olisi oltava oikeudellisesti sitovat. Muuten ne ovat vain merkityksetön paperikasa. 
Van Orden (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Britannian konservatiivit ovat sitä mieltä, että sen jälkeen kun aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt tulivat voimaan vuonna 1998, ne ovat toimineet hyvin poliittisesti sitovana asiakirjana. Niissä on kuitenkin vielä parantamisen varaa.
Vastustamme kuitenkin sitä, että käytännesäännöistä tehtäisiin oikeudellisesti sitovat. Ymmärrämme, että usein on tehtävä tärkeitä poliittisia päätöksiä ja että poliittisessa vastuussa olevat ministerit pystyvät tekemään ne paremmin kuin tuomarit. Osa niistä tiedoista, joiden perusteella päätökset tehdään, ovat erittäin arkaluonteisia ja luottamuksellisia, ja niiden pitäisi jäädä vain hallituksen tietoon. Emme todellakaan halua, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin puuttuisi tähän kysymykseen. Joka tapauksessa oikeudellisesti sitova kielto olisi tietyille valtioille kuitenkin vain uusi mahdollisuus osoittaa tekopyhyyttään. Tämä voidaan nähdä esimerkiksi siinä, miten jotkin valtiot pyrkivät välttelemään Euroopan unionin Zimbabwen ja Burman hallintoja vastaan määräämiä kohdennettuja pakotteita tai miten jotkin valtiot pyrkivät kiertämään YK:n määräämiä Saddam Husseinin johtaman irakilaishallinnon vastaisia talouspakotteita.
Joillakin Romeva i Ruedan mietinnössä olevilla säännöksillä olisi vain kielteisiä vaikutuksia, mikäli ne hyväksyttäisiin. Mietinnössä vaaditaan esimerkiksi julkistamaan evättyjen lupien määrä ja epäämiseen johtaneet syyt. Yksityiskohtaisten tietojen julkaiseminen evätyistä lupahakemuksista antaisi häikäilemättömille asevalmistajille ja asekauppiaille tietoa siitä, millaisia aseita kukin tahtoo – käytännössä se olisi valmis asiakasluettelo rikollisille asekauppiaille.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa lainsäädäntö on riittävä, mutta haluamme rohkaista myös muita jäsenvaltioita täyttämään omat korkeat vaatimuksemme. Voitte olla varma, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa mikä tahansa EU:n laki silattaisiin kullalla ja pantaisiin tarkasti täytäntöön, mutta muissa maissa se jätettäisiin huomiotta. Käytämme paljon aikaa oman toimintamme valvontaan Euroopassa, mutta suurimpana ongelmana ovat ne maat, joita eivät sido minkäänlaiset tunnonvaivat tai kansainväliset säännöt. 
Howitt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aseet tappavat vuosittain satojatuhansia ihmisiä ja aiheuttavat ihmisille mittaamatonta kärsimystä. Sen lisäksi, että sodan aikana tapahtuva laiton tappaminen kasvaa jatkuvasti, sotilaat, puolisotilaalliset joukot ja poliisit myös käyttävät aseita väärin tappaakseen, haavoittaakseen ja tehdäkseen hirveitä julmuuksia siviilejä kohtaan myös rauhan aikana.
Nykykehityksen mukaan sodan ja väkivallan aiheuttamien kuolemien ja loukkaantumisten määrä ylittää malarian ja tuhkarokon kaltaisten tautien aiheuttamien kuolemien määrän vuoteen 2020 mennessä. Vaikka EU:n käytännesäännöt olivat ensimmäisenä toimena myönteisiä, EU:n viennin valvonnassa on edelleen paljon heikkouksia ja porsaanreikiä. Tarvitsemme poliittista tahtoa panna täytäntöön ne muutokset, joiden avulla voidaan lisätä ja tiukentaa käytännesääntöjen kriteerejä, säännellä luvallista tuotantoa EU:n ulkopuolella, soveltaa käytännesääntöjä aseiden komponentteihin, vahvistaa asevientikieltoja ja varmistaa, että kaikki EU:n jäsenvaltiot julkaisevat asevientiä koskevia vuotuisia selvityksiä. Itävalta, Kreikka ja Luxemburg eivät ole niitä julkaisseet. Muussa tapauksessa sääntöjä laiminlyödään jatkossakin.
Esimerkiksi Nepalin turvajoukkojen siviilejä ja kapinallisia vastaan käyttämissä helikoptereissa on EU:ssa valmistettuja komponentteja. Saksan Deutsche AG kiertää EU:n asevientikieltoja viemällä dieselmoottoreiden valmistuksen Kiinaan ja Burmaan, ja sotilaallisten pienaseiden tuotanto on siirretty Malesiaan, maahan, joka suunnittelee näiden aseiden aggressiivista vientiä ja johon EU:n käytännesääntöjä ei sovellettaisi.
Kuten toimintaohjeiden 11 kohdassa todetaan, tämä ei saisi pysähtyä Eurooppaan. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit saarnaavat tekopyhästi, että muiden olisi tehtävä niin kuin he vakuuttavat Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtävän. Olen ylpeä siitä, mitä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tehty, mutta haluan kansainvälisen asekauppasopimuksen. Yhdistynyt kuningaskunta ei aio kannattaa sitä tässä päätöslauselmassa.
Lopuksi haluan kannattaa tässä keskustelussa esitettyjä kantoja, joiden mukaan on ylitettävä vielä monta estettä, ennen kuin Kiinaa koskeva asevientikielto voidaan kumota. Ensinnäkin on ratkaisevan tärkeää, että asevientikiellon kumoamista koskeva päätös ei saisi vaikuttaa kielteisesti Taiwanin salmen vakauteen. Toiseksi meidän on ymmärrettävä täysin, miten kiellon kumoaminen vaikuttaisi aseiden kulkeutumiseen. Kolmanneksi meidän on todettava olevamme jatkuvasti huolissamme Kiinan ihmisoikeustilanteesta, ja kaikkien päätösten ehtona on oltava maan edistyminen ihmisoikeuksia koskevien vaatimusten täyttämisessä. 
Nicolaï,
   .  Haluan kiittää kaikkia parlamentin jäseniä heidän esittämistään huomioista tässä hyvin tärkeässä kysymyksessä. Aloitan arkaluonteisesta Kiinaa koskevasta kysymyksestä.
On esitetty voimakkaita mielipiteitä ihmisoikeuksista ja muista huolenaiheista, esimerkiksi alueellisista konflikteista. Korostettiin, että neuvoston ei pitäisi kumota Kiinaa koskevaa asevientikieltoa, ja lähes kaikki läsnä olevat parlamentin jäsenet olivat asiasta samaa mieltä. Jäsen Van Hecke esitti alankomaalaisten kannan. Kaikki kuitenkin tietävät, että en edusta täällä Alankomaiden hallitusta vaan neuvoston puheenjohtajavaltiota. Alankomaiden hallituksella on kuitenkin vastassaan hyvin kriittinen Alankomaiden parlamentti, joka on asiasta lähes yhtä yksimielinen kuin tämäkin parlamentti. Tilanne on sama myös muissa maissa. Kuuntelin huomioitanne hyvin tarkasti ja yhdyn monien huolenaiheisiin tässä asiassa. Niitä tuodaan esille myös neuvostossa, ja minun on tehtävä selväksi, että vaikka asevientikielto kumottaisiin, kysymyksessä sovelletaan rajoittavaa EU:n vientipolitiikkaa. On tärkeää tietää tämä.
Aseiden vientiä koskevien käytännesääntöjen osalta monet parlamentin jäsenet mainitsivat käytännesääntöjen asemaan liittyvän kysymyksen ja painottivat, että on tärkeää tehdä niistä oikeudellisesti sitovat. Toisaalta jäsen Van Orden mainitsi oikeudellisiin seurauksiin liittyvän kysymyksen ja tuomarien tehtävän mahdollisen laajentumisen, josta keskustellaan myös neuvostossa. Ymmärrän perustelut, mutta teidän on syytä tietää, että mielipiteet ovat jakautuneet neuvostossa. Käytännesääntöjen sisältö ja se, miten niitä sovellamme, ovat tärkeämpiä kysymyksiä kuin käytännesääntöjen asema, jolla ei välttämättä olisi minkäänlaista vaikutusta yksittäisten jäsenvaltioiden asevientipolitiikkaan.
Olen samaa mieltä jäsen Czarneckin kanssa, joka korosti sitä, että on tärkeää saada jäsenvaltiot noudattamaan käytännesääntöjä. Tämä on yksi syy, miksi puheenjohtajavaltio järjesti seminaarin auttaakseen tässä kyseisiä maita.
Jäsen Agnoletto piti tärkeänä sitä, että muita maita – Venäjän federaatiota ja Yhdysvaltoja – kehotetaan noudattamaan näitä käytännesääntöjä. Olemme säännöllisesti yhteydessä näiden maiden kanssa ja pyrimme tekemään tällä alalla mahdollisimman paljon yhteistyötä. Näin voimme tehostaa vientipolitiikkaa.
Jäsen Von Wogau otti esiin kriteerien erilaisia tulkintoja koskevan kysymyksen, joka on tosiaan tärkeä asia. Olen samaa mieltä ja olen jo kertonut parlamentille, että on tärkeää yhdenmukaistaa kriteerien soveltamista.
Toisessa kysymyksessä jäsen Henin kysyi viennin jälkeisestä valvonnasta. Kuten alkupuheenvuorossani totesin, viennin jälkeinen valvonta on välttämätöntä, kun halutaan varmistaa, että aseet menevät sinne, minne niiden pitääkin mennä, eivätkä joudu vääriin käsiin. Toisin kuin Yhdysvallat, EU:n jäsenvaltiot eivät harjoita tällaista valvontaa, eivät ainakaan säännöllisesti ja järjestelmällisesti.
Tätä kysymystä on pidetty ensisijaisen tärkeänä kuudennessa EU:n asevientiä koskevassa kertomuksessa. Ensimmäisenä toimenpiteenä jäsenvaltiot järjestävät lähitulevaisuudessa yhdysvaltalaisten asiantuntijoiden kanssa Yhdysvaltojen ohjelmaa koskevan tiedotustilaisuuden. Tiedotustilaisuuden perusteella jäsenvaltioiden on päätettävä, mikä on paras tapa edetä tässä tärkeässä kysymyksessä niin kansallisissa kuin yhteisissäkin toimissa.
Jäsenet Romeva i Rueda ja Gomes myös esittivät kidutusvälineiden kaupan sääntelyä koskevia kysymyksiä. Kyseinen asetusluonnos on parhaillaan neuvoston käsiteltävänä.
Jäsen Gomes kysyi myös asekauppaa koskevasta verotuksesta. Olemme tietoisia niistä erilaisista asiaa koskevista ehdotuksista, joita muun muassa Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat esittäneet. Mitään konkreettisia ja yksityiskohtaisia ehdotuksia ei kuitenkaan tällä hetkellä ole käsiteltävinä Euroopan unionissa.
Lopuksi haluaisin vielä kommentoida sitä, mitä jäsen Romeva i Rueda totesi alkupuheenvuorossaan. Toisaalta hän kiitti puheenjohtajavaltiota käytännesääntöjen tarkistamisesta, mutta toisaalta hän totesi, että se ei yksin riitä. Tavallaan olen samaa mieltä siitä, että meidän olisi tehtävä enemmän, ja ettei tarkistus saisi jäädä viimeiseksi. Tämä on todellakin ensimmäinen tarkistus, ja meidän on jatkettava työtämme. Arvostan suuresti parlamentin vahvaa sitoutumista tähän kysymykseen ja sitä, että parlamentti on toiminut tässä kysymyksessä aktiivisesti.
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.
Pomés Ruiz (PPE-DE )
   . Meidän on puolustettava vapauden ja demokratian arvojamme käyttämällä oikeuttamme puhua asiasta ja hyväksymällä vastuullisia lakeja.
Vaikka Kiinan kansantasavalta onkin laaja markkina-alue, emme saisi sen vuoksi unohtaa, että maan poliittinen järjestelmä on perinyt sen, mitä on jäljellä selvästi kommunistisesta arvojärjestelmästä, ja tämä järjestelmä jää kauas hyväksyttävästä tasosta.
Taiwanin kansa kärsii edelleen Kiinan kansantasavallan siihen kohdistamasta poliittisesta sorrosta ja taloudellisesta eristämisestä, ja äskettäin Kiina uhkasi Taiwania jälleen sotilastoimilla.
Olosuhteet eivät ole riittävät asevientikiellon kumoamiseksi. Jos nykytilanteessa Kiinan kansantasavallan asevarustelua ei juuri pystytä rajoittamaan, mitä tapahtuukaan, jos asevientikielto kumotaan?
Lisäksi tämä näyttäisi merkitsevän sitä, että hyväksymme nykyisen yhteenottoa ennakoivan tilanteen, eikä sitä, että vaatisimme välttämätöntä poliittista vuoropuhelua Kiinan kansantasavallan ja Taiwanin kansojen välillä. Meidän on edistettävä ennemmin poliittista kuin sotilaallista toimintaa. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Althea-operaatiosta Bosnia ja Hertsegovinassa.
Annan jälleen puheenvuoron neuvoston puheenjohtajalle Nicolaïlle. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on ottamassa historiallisen askeleen. EU:n ensimmäinen sotilaallinen kriisinhallintaoperaatio, Althea-operaatio käynnistyy 2. joulukuuta. Olemme edistyneet suuresti ETPP:n kehittämisessä sen käsitteistä ja toimintakyvystä konkreettisiin toimiin. EU:n ensimmäisen poliisioperaation tavoin myös ensimmäinen sotilaallinen operaatio tapahtuu Bosnia ja Hertsegovinassa.
Althea-operaatioon siirtyminen SFOR-operaation päättyessä Bosnia ja Hertsegovinassa on edistynyt hyvin. Toiminta-ajatus on hyväksytty, joukkojen muodostaminen on toteutunut ja 11 valtiota on kutsuttu osallistumaan operaatioon. Osallistujien komitea on kokoontunut ensimmäisen kerran, ja neuvosto on hyväksynyt toimintasuunnitelman.
Althea-operaatio on EU-johtoinen operaatio, jossa hyödynnetään Naton kapasiteettia. Tämän vuoksi apulaiskomentaja (DSACEUR) nimitettiin operaation komentajaksi heinäkuun alussa. Operaation esikunta on perustettu Monsiin. Sarajevossa sijaitseva joukkojen esikunta saavutti toimintavalmiuden lokakuun alussa, ja tavoitteena on täysi toimintavalmius joulukuun alussa, kun toimivalta siirtyy SFOR:lta.
Jotkut saattavat pitää operaation johdon siirtämistä SFOR:lta EU:lle suurena ja riskialttiina askeleena. Epäilyksiä saattaa esiintyä EU:n operaation toimintavalmiuksista. He ovat kuitenkin väärässä jo pelkästään sen vuoksi, että 80 prosenttia SFOR-joukoista on siirtynyt Althea-joukkoihin, ja poistuvat 20 prosenttia, jotka ovat Yhdysvaltojen joukkoja, korvataan eurooppalaisilla joukoilla. Kaikki tällä hetkellä SFOR-operaatioon osallistuvat EU:n jäsenvaltiot osallistuvat myös Althea-operaatioon. Althea ei kuitenkaan ole vain EU:n operaatio. Siihen osallistuu myös kolmansia maita, kuten Marokko, Bulgaria, Romania, Norja ja Turkki. Olen hyvin iloinen niiden osallistumisesta, sillä tämä osoittaa, ettei EU yksinään huolehdi Bosnia ja Hertsegovinasta. Osallistujien komitean jäseninä näillä valtioilla on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin operaatioon osallistuvilla EU:n jäsenvaltioilla operaation päivittäisessä hallinnossa.
Ponnisteluissa ei ole säästetty pyrittäessä varmistamaan toiminnan sujuva siirtyminen Natolta EU:lle, ja tähän liittyvät myös tehtävien hahmotteleminen Althean ja Sarajevoon jäävän Naton esikunnan kesken, saatavuusjärjestelyt ja reservijoukkojen käyttö sekä tiedustelutoiminnan jakaminen. EU:n joukkoja johtava upseeri sekä Naton jäljellä olevan esikunnan komentaja toimivat samassa asemassa, mikä takaa toiminnan koordinoinnin.
Nato on itsekin edelleen läsnä Bosnia ja Hertsegovinassa. Meillä on siis Naton strateginen reservi tukenamme hätätilanteessa. Se on sekä Naton että Althea-operaation käytettävissä. Tämä on hyvä esimerkki rajallisten resurssien käytännöllisestä ja tehokkaasta hyödyntämisestä. Siinä korostuu myös EU:n ja Naton välinen hyvä yhteistyö. Siirtymäkaudella Natolta EU:lle alkaa viimeinen sotilaallisen läsnäolon vaihe. Painopiste ei ole enää etnisten ryhmien välisen taistelun ehkäisemisessä vaan siviili- ja sotilasuudistusten tukemisessa. Lopulta sotilaallinen läsnäolo voidaan lopettaa.
Althea-operaatiolla edistämme omalta osaltamme Bosnia ja Hetzegovinan turvallisuutta ja vakautta, joita valtion uudistukset edellyttävät. Samalla Althea-operaatio on – uskallan väittää – viimeinen osatekijä Euroopan unionin laaja-alaisessa Bosnia ja Hertsegovinaa koskevassa politiikassa. Se on myös osa laajempaa Balkanin-strategiaamme. Yhdistetyt toimet politiikan, talouskehityksen ja turvallisuuden aloilla vahvistavat toisiaan. Kyseisen valtion tilanteella on välitön vaikutus alueeseen ja EU:hun. On siis selvästi etumme mukaista, että saavutetaan vakaus ja vauras kehitys. EU:n osallistuminen ei ole siis vain kyseisten valtioiden etujen mukaista vaan myös oman etumme mukaista, ja koska lähestymistapamme on laaja-alainen ja yhtenäinen, on vain loogista, että Naton operaatio siirtyy EU:lle.
Viime kädessä tavoitteena on saattaa Bosnia EU:hun suuntaaville raiteille, ja tämä saavutetaan vahvistetun vakautus- ja assosiaatioprosessin kautta. EU:n sotilasoperaatio sekä muut EU:n toimet, kuten poliisioperaatio, EU:n tarkkailuvaltuuskunta sekä Cards-kehitysohjelma, täydentävät tätä prosessia.
Laaja-alainen lähestymistapamme perustuu näkemykseen, jonka mukaan Bosnian tulevaisuus liittyy läheisesti Eurooppaan. Se ilmentää pitkän ajanjakson sitoutumistamme. Nyt Bosnian kansalaisten on toteutettava tämä näkemys. Viime kädessä he päättävät siitä, liittyvätkö he Euroopan poliittiseen ja taloudelliseen unioniin. Tällainen valinta edellyttää perustavaa laatua olevia uudistuksia valtion, talouden ja oikeuslaitoksen rakenteissa. Heidän on myös vahvistettava päätös eurooppalaiseen arvojen yhteisöön liittymisestä. Tällainen päätös edellyttää suvaitsevaista, vuoropuhelua suosivaa ja uskonnonvapautta kunnioittavaa ympäristöä sekä tiukkaa asennetta niin sanoissa kuin teoissakin sotarikollisten rankaisematta jättämistä vastaan.
Oikea poliittinen tahto ja bosnialaisten laaja kannatus yhdistettyinä laaja-alaiseen tehtäväämme voivat ja niiden pitääkin johtaa Bosnia konfliktista vakaaseen ja rauhanomaiseen tulevaisuuteen, jossa erityisedustajallamme lordi Ashdownilla on yhä merkittävämpi asema.
Lopuksi haluan sanoa, että Bosnia ja Hertsegovina on oikealla tiellä. Vakaus ja turvallisuus lisääntyvät, ja yhdentyessään euroatlanttisiin rakenteisiin valtio siirtyy yhä selvemmin Daytonin vaikutuspiiristä Brysselin vaikutuspiiriin.
Paljon on kuitenkin vielä tehtävää, sillä olemme edelleen huolissamme entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön puutteesta erityisesti Bosnian serbitasavallassa. Yhteistyö entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa on merkittävä edellytys suhteiden lähenemiseksi EU:n ja Naton kanssa. Tässä Bosnia ja Hertsegovinan on täytettävä lupauksensa. Toivon puolustus- ja poliisikoneiston uudistusten, jotka ovat keskeisiä toimia Althea-operaatiossa, myös tuottavan tuloksia tällä alalla. Näin Althea-operaatiosta on yhä enemmän hyötyä Bosnia ja Hertsegovinan kansalaisille heidän pyrkiessään kohti kestävää ja oikeudenmukaista rauhaa. 

Patten,
   .  Olen hyvin iloinen tästä mahdollisuudesta lausua muutama sana Bosnia ja Hertsegovinasta, kaksi viikkoa ennen operaation siirtymistä EU-joukoille 2. joulukuuta. Althea-operaation käynnistäminen on merkittävä tapahtuma: se on merkittävä, koska se on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) ensimmäinen merkittävä sotilaallinen operaatio. Operaation siirtyminen Natolta on edellyttänyt pitkiä ja yksityiskohtaisia keskusteluja, sillä asiat piti saada oikeille raiteille heti alusta lähtien. Kollegani Solana ja de Hoop Scheffer ansaitsevat suuren osan kunniasta menestyksekkään tuloksen varmistamisessa.
Tiedän joidenkin olevan huolissaan siitä, että Bosniassa toteutettava upouusi sotilasoperaatio on merkki siitä, että valtio kärsii edelleen merkittävästä epävakaudesta. Mielestäni tämä on täysin väärä johtopäätös. Viime keväänä Pohjois-Atlantin ministerineuvoston kokouksessa todettiin "Bosnia ja Hertsegovinan parantunut turvallisuusympäristö". Tämän seurauksena SFOR-joukkoja päätettiin vähentää 12 000 henkilöstä 7 000 henkilöön. Olen vieraillut Bosniassa useiden vuosien ajan ja voin henkilökohtaisesti todistaa muutoksen, joka maassa on tapahtunut tämän ajanjakson aikana.
Olisi aivan hullua pitää tapahtuneita kiistattomia parannuksia itsestäänselvyyksinä. Eurooppa vain ottaa suurempaa välitöntä vastuuta omasta maanosastaan – toiset voivat sanoa, että oli jo aikakin. Operaatiota kuitenkin tarkastellaan aina kuuden kuukauden välein. Tarkastelussa otetaan huomioon sen kesto, laajuus ja kokoonpano. Joukkoja ei pidetä Bosniassa tarpeettomasti; heti kun olosuhteet sen sallivat, joukkojen määrää voidaan vähentää ja lopulta operaatio päättyy.
Nyt on tärkeää tunnustaa, että Bosnian eurooppalaisen tulevaisuuden merkitys lisääntyy, kun sotilaiden määrä vähenee. Kuten kaikissa Länsi-Balkanin maissa, myös Bosniassa on selvä näkemys mahdollisesta jäsenyysehdokkuudesta. Komissio julkisti viime marraskuussa toteutettavuustutkimuksen, jossa esitettiin 16 seikkaa, joissa valtion on edistyttävä merkittävästi, ennen kuin Eurooppa-neuvostolle voidaan antaa suositus vakaus- ja assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen aloittamisesta. Vaikka edistystä on sittemmin tapahtunut, olen pahoillani joutuessani päättämään kauteni komission jäsenenä voimatta näyttää Bosnialle vihreää valoa. Toivon todellakin, että seuraajani komission jäsen Rehn voi tehdä tämän uuden toimikautensa varhaisessa vaiheessa. Kun hän on sen tehnyt, neuvosto voi hyväksyä hänen arvionsa, minkä jälkeen voidaan sopia neuvotteluvaltuuksista. Vasta sitten voidaan aloittaa neuvottelut. Ei ole mitään syytä, miksi näin ei voitaisi tehdä vuoden 2005 aikana. Jos Bosnia aikoo edistyä tässä aikataulussa, useiden edellytysten on täytyttävä.
Ensinnäkin viranomaisten on edistyttävä mainittuja 16:ta seikkaa koskevan lainsäädännön laatimisessa. Tältä osin paljon on jo tehty, mutta alv:n ja julkisen yleisradiotoiminnan kaltaisilla aloilla on edelleen tukoksia.
Bosnian on myös tunnustettava, ettei lakien säätämisestä ole juuri hyötyä, jos niitä ei panna asianmukaisesti täytäntöön. Tällä alalla on vielä paljon tehtävää.
Kolmanneksi komissio esitti toteutettavuustutkimuksessaan odottavansa asianmukaista yhteistyötä korkean edustajan kanssa tämän esittämän uudistusohjelman yhteydessä, kuten Daytonin ja Pariisin rauhansopimuksissa määrätään. Muun muassa poliisivoimien rakenneuudistuksella on tässä tärkeä merkitys. Toivon todella, että vuoden loppuun mennessä Wilfried Martens voi kertoa edistymistä koskevasta sopimuksesta.
Lopuksi on vielä entisen Jugoslavian kansainvälinen rikostuomioistuin. Bosnia ja Hertsegovina on YK:n jäsen ja Daytonin rauhansopimuksen allekirjoittaja. Kuten olen moneen otteeseen tehnyt selväksi, rikostuomioistuimen kanssa tehtävää täydellistä yhteistyötä koskevasta vaatimuksesta ei voida tinkiä yhtään. Tämä on aivan ratkaisevaa, jotta Bosnia voi edistyä vakaus- ja assosiaatioprosessissa. Näin testataan ratkaisevalla tavalla Bosnian sitoutumista sen kansainvälisiin velvoitteisiin ja oikeusvaltion periaatteisiin. Kyse on myös merkittävästä osasta sitä prosessia, joka auttaa hirmutöiden uhreja selviytymään menneisyydestä. Hirvittävistä ihmisoikeusrikkomuksista syytettyjen jääminen vapaiksi estää yhteisöjen välisen asianmukaisen sovinnon. Ensi viikolla pääsyyttäjä Carla del Ponte raportoi YK:n turvallisuusneuvostolle Länsi-Balkanin valtioiden yhteistyöstä tuomioistuimen kanssa. Tähän asti hän on varsin selvästi tuonut julki, ettei Serbitasavalta ole lainkaan osallistunut yhteistyöhön. On häpeällistä, ettei yhtään syytteeseen asetettua ole toimitettu Bosnian serbitasavallasta Haagiin, vaikka nyt olemmekin saaneet kuulla, että Bosnian serbitasavalta on pidättänyt joitakin sotarikoksista epäiltyjä paikallisia oikeudenkäyntejä varten. Tämä on hyvä uutinen, mutta kansainvälinen yhteisö tuomitsee Bosnian serbitasavallan sen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tekemän yhteistyön perusteella asioissa, jotka kuuluvat sen toimivaltaan. Juuri tästä syyttäjä del Ponte raportoi turvallisuusneuvostolle. Minulla ei ole syytä olettaa, että hänen raporttinsa olisi Bosnian serbitasavallan kannalta myönteinen. Jos näin on, lordi Ashdownin on harkittava vastaustaan. On luonnollisesti mahdotonta hyväksyä, että koko valtion mahdollisuudet edetä kohti Euroopan unioniin ja Natoon liittymistä, vaarannetaan näin. Kehotan Bosnian serbitasavallan poliittisia johtajia ryhtymään toimiin täyttääkseen velvoitteensa. Jos he eivät näin tee, he kantavat vastuun tämän mahdollisista vaikutuksista.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Bosnia ja Hertsegovinan väestö on kärsinyt eniten 1990-luvun Balkanin sodista. Se on nyt selvinnyt tästä kauheasta ajanjaksosta, ja sillä on selkeä mahdollisuus luoda oikea valtio, jolla on tosiasiallinen mahdollisuus liittyä eurooppalaiseen perheeseemme. Jättäessäni komission toivotan Bosnia ja Hertsegovinan väestölle onnea ja menestystä ja toivon kuulevani tulevina kuukausina sen edistymisestä.
Von Wogau (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Bosnia ja Hertsegovinan turvallisuutta koskevan vastuun siirtäminen Natolta Euroopan unionille on hyvin merkittävä askel luotaessa eurooppalaista puolustusidentiteettiä. Operaatio on jatkoa Makedonian ja Kongon operaatioille. Kyseessä on kolmas ja tähän mennessä laajin vastaava operaatio, johon osallistuu 7 000 miestä ja naista, joten se on paljon suurempi kuin aiemmat operaatiomme.
Mitä Euroopan parlamentin on nyt tehtävä? Tehtävämme on harjoittaa demokraattista valvontaa, vaikka tässä vaiheessa puhuisin mieluummin parlamentaarisesta ohjauksesta. Joitakin kysymyksiä meidän on kuitenkin esitettävä. Onko johdon rakenne nyt oikea, ja kykeneekö se tehtäväänsä? Kestääkö se painetta myös kriisitapauksessa? Entäpä sinne lähetettävien sotilaiden varusteet ja aseet – ovatko ne keskenään yhteensopivia? Ovatko ne vaatimusten mukaisia?
On myös tärkeää seurata, kuinka Nato-yhteistyö sujuu Berliini plus -neuvottelujen jälkeen, ja erityisesti – mikä liittyy Euroopan unionin ja sen turvallisuusstrategian erityispiirteisiin – kuinka hyvin tämän kriisinhallintaoperaation siviili- ja sotilashenkilöstön yhteistyö toimii.
Myös operaation rahoitus on mielestämme erittäin tärkeä asia. Meillä on jälleen kerran aihetta huoleen sellaisista varjobudjeteista, joita 25 kansallista parlamenttia tai Euroopan parlamentti eivät kykene valvomaan. Tämän vuoksi päätöslauselmassa, jonka hyväksymme, vaaditaan operaation menojen sisällyttämistä Euroopan unionin talousarvioon – siinä määrin kuin se on mahdollista perustuslain tässä kehitysvaiheessa. 
Wiersma (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan käyttää tämän mahdollisuuden onnitellakseni komission jäsentä Pattenia, joka on vielä läsnä, vaikka aika on jo ylitetty, siitä osuudesta, jonka hän on tehnyt viime vuosina Balkanilla ja erityisesti entisessä Jugoslaviassa. Huolimatta hänen synkästä näkemyksestään Bosnia ja Hertsegovinan kanssa tehtävästä vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta, katson, että on yleisesti ottaen Euroopan unionin kannalta hyvä asia, että se on kaikkien näiden vuosien jälkeen saavuttanut kunnianhimoisen tavoitteensa ja johtaa merkittävää operaatiota, ja varsinkin, että tämä tapahtuu entisessä Jugoslaviassa. Vuonna 1995 tehdyn Daytonin rauhansopimuksen jälkeen Nato otti vastuun Bosnia ja Hertsegovinan vakauttavana voimana. Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan nyt muotoutuessa on loogista, että Euroopan unioni ottaa vastuun vakaudesta oman maanosansa ytimessä. Se, että Euroopan unioni tämän vuoden lopussa korvaa Naton Bosnia ja Hertsegovinan vakauttamistoimissa, enteilee hyvää. Althea-operaatio on merkittävä koe Euroopan unionin kunnianhimoisille tavoitteille puolustusalalla. Alun perin 7 000 hengen joukkoineen operaatio on huomattavasti suurempi kuin Euroopan unionin aiemmat operaatiot, kuten Makedoniassa toteutettu Concordia ja Kongossa toteutettu Artemis. Operationaaliselta kannalta Althea on jatkoa SFOR-operaatiolle. Se perustuu samaan vankkaan toimeksiantoon, joka nähdäksemme on paras tae sotilaidemme turvallisuudelle. Naton Bosnia ja Hertsegovinasta saamia kokemuksia voidaan hyödyntää, mutta poliittinen vastuu on Euroopan unionilla, jotta se voi osoittaa kykynsä huolehtia ulkoisesta tehtävästä aiempaa laajemmassa mittakaavassa.
Kokemukseni mukaan bosnialaiset suhtautuvat operaatioon yleisesti myönteisesti. Kaikki, joiden kanssa viimeisimmän Bosnia ja Hertsegovinaan suuntautuneen vierailuni aikana puhuin, suhtautuivat myönteisesti Euroopan unionin entistä merkittävämpään osallistumiseen. Valtion eri osien välillä on kuitenkin edelleen jännitteitä, ja näihin juuri viitattiinkin. Bosnian kroaattien liittotasavalta on selvästi siirtynyt lähemmäs Eurooppaa matkallaan kohti EU-jäsenyyttä, kun taas serbitasavalta ei ole halukas yhteistyöhön Haagin tuomioistuimen kanssa. Operaation on vakautettava tilannetta entisestään Bosnia ja Hertsegovinassa. Althea-operaation on mahdollisuuksiensa mukaan autettava rakentamaan Bosnia ja Hertsegovinan valtiota, oikeusvaltiota, poliisivoimia, armeijaa ja vakaita demokraattisia rakenteita, jotka auttavat valtiota yhdentymään eurooppalaisiin rakenteisiin. Lopullisena tavoitteena on oltava, että Bosnia ja Hertsegovina pystyy seisomaan omilla jaloillaan täydellisenä ja yhtenäisenä valtiona – ja tämän on nähdäkseni oltava Euroopan unionin kunnianhimoinen tavoite.
EU:n operaatiolle ei toistaiseksi ole asetettu päättymispäivää, mutta tarkoituksena ei voi olla, että sotilaalliset joukot pysyisivät paikalla siihen asti, kunnes Bosnia on valmis liittymään Euroopan unioniin. Tällä hetkellä realistista aikataulua ei ole olemassa, mutta liittyminen EU:hun on pikemminkin siviilitason toimintaa kuin sotilaallinen operaatio. Vain toimintakykyinen valtio, joka pystyy takaamaan oman turvallisuutensa, voi uskottavasti hakea Euroopan unionin jäsenyyttä.
Tavoitteena on siis normalisointi, ja näin ollen Eurooppa-neuvoston, joka on tehnyt ratkaisun operaatiosta, on myös mahdollisimman nopeasti laadittava poistumissuunnitelma, joka voidaan yhdistää vakautus- ja assosiaatioprosessiin. Tällainen poistumissuunnitelma edellyttää, että EU osallistuu aiempaa tiiviimmin myös Bosnia ja Hertsegovinan kehitykseen. Althea-operaatiosta voi olla merkittävää hyötyä lopullisen päämäärän saavuttamisessa vain, jos tavoitteenamme on EU:n joukkojen poistaminen alueelta, ja tämä lopullinen päämäärä on Bosnia ja Hertsegovinan valmistaminen vakauteen osana eurooppalaista rakennetta. 
Jäätteenmäki (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Bosnia ja Hertsegovinan turvallisuustilanne on parantunut, mutta maa on silti epävakaa, ja kansainvälinen läsnäolo on tarpeen. Tuleva operaatio edistää Bosnia ja Hertsegovinan lähentymistä EU:hun ja vahvistaa unionin roolia koko Länsi-Balkanilla. Käsiteltävänä oleva esitys on hyvä, ja jäsen Wiersma on tehnyt loistavaa työtä. Althean varjoesittelijänä tein huomioita pohjaesitykseen ja olen iloinen, että ne otettiin huomioon esitystä laadittaessa.
On tärkeää, että Bosnia ja Hertsegovinassa toimitaan järjestäytynyttä rikollisuutta ja naiskauppaa vastaan. Haluan korostaa, että paikallisia poliisijoukkoja koottaessa on huomioitava etnisten ryhmien entistä tasapuolisempi edustus. Tämä lisää alueen kaikkien ryhmien luottamusta ja sitoutumista järjestyksen ylläpitoon.
Vapaana olevat sotarikolliset on saatava kiinni. Daytonin sopimus on pantava täytäntöön. On kyse uskottavuudesta. Tämä on Nato-esikunnan tehtävä. Kyseessä on ensimmäinen merkittävä EU:n johtama sotilaallinen operaatio. Meidän on tarkkailtava operaation sujumista erittäin tiiviisti. On tärkeää huolehtia sen operatiivisesta puolesta ja työnjaon selkeydestä.
EU:n on varmistettava, että Althea-joukot kunnioittavat kaikilta osin ihmisoikeuksia. EU on sitoutunut kunnioittamaan ihmisoikeuksia, ja sen tulee näkyä Althean kaikessa toiminnassa, oli sitten kyse vangittujen tai pidätettyjen kohtelusta tai mistä tahansa toiminnasta. Parlamentin valtuuskunta tutustuu Althean toimintaan ensi vuonna ja sille tulee kaikkien muiden tehtävien ohella varata myös mahdollisuus ihmisoikeuksien kunnioittamisen arvioimiseen. 
Beer (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan ryhmäni puolesta korostaa sitä onnellista seikkaa, että olemme kaikki yhtä mieltä siitä, miten tärkeää niin Euroopan unionin kuin Bosniankin kannalta on, että toimeksianto nyt siirtyy meille. Jos nyt osoittautuu, että tämä on se virstanpylväs, johon te, puheenjohtaja Nicolaï viittasitte, toivoisin meidän ottavan vielä poliittiselta kannalta yhden askeleen eteenpäin pyytämällä Bosnian hallitusta kutsumaan meidät tähän operaatioon.
Toimiemme oikeudellisena perustana on SFOR, toisin sanoen se sotilasoperaatio, joka kymmenen vuoden jälkeen mahdollisti tämän vakautusprosessissa edistymisen. Puhuessamme siitä, millaisena näemme Bosnian mahdollisuudet tulevaisuudessa, eikö meidän pitäisi pyrkiä saavuttamaan se, minkä saavutimme Makedoniassa, jossa hallitus pyysi meitä olemaan paikalla siirtymävaiheessa? Minusta se olisi voitto. Kun olemme tehneet joukkojen asemaa koskevan sopimuksen muiden valtioiden kanssa, jotka ovat pyytäneet apuamme, miksi emme tekisi sellaista myös Bosnia ja Hertsegovinan kanssa?
Toiseksi tarvitsemme säännöllisiä raportteja, ja toivon meidän huomenna asettavan tämän sitovaksi edellytykseksi. Parlamentti on sitoutunut asiaan, sillä olemme olleet sitä jo vuosia. Emme nyt puhu pelkästään sotilaallisesta operaatiosta. Ensi vuonna on Srebrenican verilöylyn kymmenes vuosipäivä sekä Daytonin rauhansopimusten vuosipäivä, ja minusta meidän on tehtävä tämä selväksi. Toivon, että teemme kuten komission jäsen Patten toivoo ja kiinnitämme tiivistä huomiota Bosnian tulevaisuuteen. 
Belder (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, on vaikea vakuuttaa, että eurooppalainen interventio Länsi-Balkanilla olisi ollut loistava menestys tämän päivän tapahtumien valossa. Vakauden tuominen alueelle, jota saksalaisessa julkaisussa kaunopuheisesti kutsuttiin levottomaksi Balkaniksi, edellytti apua toiselta puolen Atlantin valtamerta. On olennaista, että Nato ei ole läsnä turhan takia. Minusta on edelleen jossakin määrin rauhoittavaa tietää, että Nato on edelleen paikalla ja että se osallistuu myös Euroopan Althea-operaatioon Bosnia ja Hertsegovinassa. On totta, että koko operaatio, jota me kutsumme eurooppalaiseksi, perustuu Euroopan unionin ja Naton välisessä Berliini plus -sopimuksessa edellytettyyn transatlanttiseen yhteistyöhön. Tähän päätelmään minut on johdattanut puheenjohtajavaltio Alankomaiden 9. marraskuuta Alankomaiden parlamentille osoittama kirje. Althea-operaatio on Euroopan kannalta todella vaatimaton. Olen myös vakuuttunut siitä, että se kyseenalaistaa jälleen kerran eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan hyödyllisyyden ja tarpeellisuuden. Tällainen vallanhimo voi loppujen lopuksi vain heikentää tai horjuttaa Natoa, ja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Nicolaï, käyttääkseni hollantilaista ilmaisua, silloin olemme Euroopassa kaikki kaukana kotoa. 
Poli Bortone (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen jäsen Wiersmaa laadukkaasta ja laaja-alaisesta päätöslauselmaesityksestä ja haluan korostaa Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän puolesta sitä merkitystä, joka Euroopan unionin rauhanturvaoperaatiolla on äärimmäisen herkällä Bosnia ja Hertsegovinan alueella.
Tämä on unionille ensimmäinen kerta; sen symbolisen merkityksen lisäksi, että 7 000 sotilasta palvelee nyt Naton alaisuudessa 12-tähtinen tunnus univormunsa hihassa, operaatio merkitsee joka tapauksessa myös Euroopan entistä laajempaa läsnäoloa ja tätä kautta myös suurempaa näkyvyyttä Balkanilla.
Veristen etnisten konfliktien puhjettua toinen toisensa jälkeen alueella 1990-luvulla ihmiset ihmettelivät missä Eurooppa oli, ja poissaolomme oli todella masentavaa. Tänään todistamme kuitenkin toimielintemme läsnäoloa ja huomiota, joka on olosuhteisiin nähden sopivaa.
Nämä 7 000 sotilasta saapuvat Bosniaan vahvaan asemaan, eikä heidän asemansa vahvuus perustu niinkään aseisiin vaan heidän asiantuntemukseensa, heidän inhimillisyyteensä sekä halukkuuteensa auttaa paikallista väestöä. Ihmiset ovat tietoisia sotilaallisen läsnäolon tarpeesta alueellaan tässä valtion vakauttamisen herkässä vaiheessa, ja ottavat sotilaat lämpimästi vastaan. Sotilaat eivät saavu yksin tuntemattomalle alueelle. Heidän mukanaan Bosniassa ovat toimielimet, komissio ja unionin korkea edustaja, joka jo kahden vuoden ajan on tehnyt työtä Bosnian valistuneena kuvernöörinä kaikkea muuta kuin helpossa pyrkimyksessä varmistaa oikeusvaltion syntyminen valtion kolmen pääasiallisen etnisen ryhmän rauhanomaisen rinnakkaiselon uusissa puitteissa.
Parlamentti seuraa tiiviisti Bosnian tapahtumia uupumattoman puheenjohtaja Packin johtaman valtuuskunnan kautta, kuten muun muassa valtioon hiljattain tehty vierailu osoitti. Vierailu saattoi Bosnia ja Hertsegovinan parlamentin tietoon ne periaatteet ja keinot, jotka auttavat maata lähentymään suhteissa Euroopan unioniin. Nyt on kyse vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta ja tulevaisuudessa toistaiseksi määrittämättömänä ajankohtana mahdollisesta liittymisestä.
Emme kuitenkaan saa antaa kaiken tämän pettää itseämme. Bosniassa on otettu merkittäviä askeleita vakauttamisen tiellä. Normalisoitumisen toive on kouraantuntuva monilla valtion alueilla, ja kaikki asukkaat haluavat unohtaa menneet ja ajatella tulevaisuutta. Toteutettavuustutkimuksessa esitetyistä 16 kohdasta monet on jo saatettu osaksi lainsäädäntöä.
On sopivaa ja rohkaisevaa panna kaikki tämä merkille, mutta vielä on paljon tehtävää. Unionin johtamalla sotilaallisella rauhanturvaoperaatiolla on siis tehtävänsä. 
Stenzel (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni hyvästelläkseni teidät ja kiittääkseni teitä lämpimästi yhteistyöstänne kaikkina näinä vuosina. Olette erityisesti omistautunut Länsi-Balkanille, jossa olisin toivonut kymmenen vuoden kuluttua Balkanin sodista olevan vähemmän tarvetta EU:n uusille sotilasoperaatioille. Kuten korkea edustaja Solana on todennut, vaikkakin vuosia sitten, tämä on rintama, jonka kanssa joudumme olemaan tekemisissä vielä jonkin aikaa, ja se on Euroopassa, meidän ovellamme. Se on meitä lähempänä kuin muut kriisialueet, esimerkiksi Sudan tai Norsunluurannikko. Nämä kaikki kriisitilanteet ovat tosin yhtä valitettavia, ja olemme yhtä lailla vastuussa niistä kaikista.
Althea on kuitenkin enemmän; sillä testataan EU:n näkyvää asemaa Bosnia ja Hertsegovinassa nyt, kun vastuu ensi kertaa siirtyy Natolta EU:lle. Operaatio on osa koordinoitua ja yhtenäistä lähestymistapaa, johon sisältyy myös vakautus- ja assosiaatioprosessi, jonka toivon edistyvän jäljellä olevien 16 seikan ratkaisemiseksi.
Vaikka Bosnia ja Hertsegovina tarvitsee eurooppalaista näkemystä, joka Althea-operaation on määrä varmistaa, olennaista on kuitenkin se, että komentolinja on selkeä ja ettei Naton ja Althean toimissa ole päällekkäisyyksiä. On oltava selvää, kuka komentaa ja ketä. Myös Althean ja Naton yhteistyötä siis testataan. On valitettavaa, että rahoitus järjestetään yhteisön yleisen talousarvion ulkopuolelta, eikä Euroopan parlamentti näin ollen osallistu siinä määrin kuin sen pitäisi. Kaikki nämä seikat huomioon ottaen suhtaudun päätöslauselmaesitykseen myönteisesti ja vakuutan, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä äänestää sen puolesta. 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kannatan siirtymistä EU:n sotilasoperaatioon Bosnia ja Hertsegovinassa. Olen iloinen myös siitä, että lordi Ashdown on siellä edistämässä EU:n yleistä poliittista koordinointia ja erityisesti antamassa EU-joukoille poliittisia neuvoja.
Amnesty International kritisoi Naton SFOR-operaatiota ihmisoikeusrikkomuksista. Lordi Ashdownilla on merkittävä tehtävä sen varmistamisessa, että EU-joukkojen Althea-operaatiossa ei toteuteta mielivaltaisia pidätyksiä tai kohdella vankeja huonosti. Pyydän, että Bosnia ja Hertsegovinan oikeusasiamiehelle annetaan lainkäyttövalta joukkojen toiminnan osalta. Toivon myös, että sotilaallisen vastuun siirtyminen EU:lle johtaa tehokkaisiin pyrkimyksiin löytää sotarikolliset ja luovuttaa heidät Haagiin.
Lopuksi vaadin nollatoleranssia seksuaaliseen hyväksikäyttöön, ihmiskaupan uhreiksi joutuneiden prostituoitujen hyväksikäyttöön.
On lopultakin hyvästeltävä komission jäsen Patten, mutta odotan pääseväni vielä työskentelemään hänen kanssaan hänen pyrkiessään varmistamaan perustuslakisopimuksen hyväksymisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Kallenbach (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos haluamme paremman tulevaisuuden, meidän on muisteltava mennyttä. Ei ole kauan siitä, kun otsikot kertoivat karkotuksista, murhista ja etnisistä puhdistuksista Länsi-Balkanilla, Euroopan sydämessä, ja EU oli kuin halvaantunut ja kyvytön tehokkaisiin toimiin tällaisen ehkäisemiseksi. Niin tuskallisia kuin muistot Srebrenicasta, Mostarista tai Banja Lukasta ovatkin, ne on muistettava. Aiemmin Naton johdolla toteutettu sotilaallinen läsnäolo kenties toi Bosnia ja Hertsegovinaan tiettyä vakautta, mutta meidän on ymmärrettävä, kuinka hauras tämä vakaus on.
On hyvä asia, että tämän ensimmäisen suuren sotilaallisen yhteisoperaation jatkoajalla EU ottaa paljon entistä suuremman vastuun tästä Euroopan osasta ja pyrkii pitkällä aikavälillä varmistamaan, että Bosnia ja Hertsegovinasta voi tulla vakaa, rauhallinen ja monietninen alue, joka kykenee yhteistyöhön alueellisella ja kansainvälisellä tasolla. Tämä on Euroopan uusi koetinkivi, ja se vaatii paljon myös tämän alan päätöksiltä, joita on todennäköisesti tehtävä ensi vuonna ja jotka vaikuttavat myös Kosovoon.
Vaadin kuitenkin Euroopan parlamenttia myös sisällyttämään tämän kaltaisen tuen rahoitusnäkymiin sekä tekemään varauksen talouskehitystä ja menoja varten. 
Pack (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on muutama huomautus keskeisistä asioista. Ensimmäinen asia on, että suhteista Albaniaan, Bosnia ja Hertsegovinaan sekä Serbia ja Montenegroon (Kosovo mukaan lukien) vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana olen iloinen siitä, että sotilasoperaatio – jota edelleen tarvitaan – on nyt eurooppalaisissa käsissä ja tukee EU:n komission jäsenen Pattenin johdolla käynnistynyttä merkittävää taloudellista ja siviilialan sitoutumista.
Toinen seikka on se, että vastuun siirtymiseen SFOR-joukoilta EU-joukoille suhtaudutaan myönteisesti myös Bosnia ja Hertsegovinassa. Se todellakin osoittaa, kuinka tiiviisti Bosnia ja Hertsegovinan kohtalo ja meidän kohtalomme ovat nivoutuneet toisiinsa. Operaatiomme menestys – poliittinen, taloudellinen ja sotilaallinen menestys – on ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme koetinkivi.
Kolmanneksi EU-joukkojen tehtävät on määritettävä selkeästi. Niiden ei pidä tarpeettomasti puuttua valtioiden sisäiseen rikollisten syytteeseenpanoon. Näissä valtioissa poliisivoimat ja oikeusjärjestelmät kykenevät jo asettamaan tavalliset rikolliset syytteeseen ja vangitsemaan heidät. Mladicin ja Karadzicin kaltaisten sotarikollisten saattaminen poliisin käsiin on myös edelleen Nato joukkojen vastuulla ja erityisesti Serbitasavallan vastuulla. Kumpikaan ei ole toistaiseksi osoittanut juurikaan innostusta tähän, ja Serbitasavalta on jopa estänyt sen, mutta on EU-joukkojen on kuitenkin keskityttävä muihin tehtäviin.
Neljänneksi, kuinka poliisioperaation ja EU-joukkojen välinen yhteistyö järjestetään?
Viides seikka liittyy asiaan, joka on viime vuosina alkanut huolestuttaa minua, nimittäin onko EU-joukkoja valistettu naiskauppaan ja prostituutioon pakottamiseen liittyvistä ongelmista. Onko nämä asetettu eettiseen kontekstiin ja missä, milloin ja kenen toimesta näistä rikoksista rangaistaan? Bosnia ja Hertsegovina ei ole vain kauttakulkumaa vaan todellakin myös kohdemaa – eikä vähiten kansainvälisen läsnäolon vuoksi.
Kuudes seikka on, että oikea nimi on EU-joukot. Miksi operaatiota sitten kutsutaan Altheaksi myyttisen naishahmon mukaan, joka liittyy verenvuodatukseen ja kostoon ja joka lopulta riisti oman henkensä? Mitä tämän nimen keksijä ajatteli? Herkkätunteisuus ei olisi ollut pahasta. Olisi voitu odottaa aivan päinvastaista alalla, jossa pyrimme nimenomaan katkaisemaan koston kierteen ja tilien tasaamisen. Sarajevossa operaatio sitä paitsi jo julistetaan tervetulleeksi EU-joukkojen nimellä, joten säilytetään tämä nimi ja viskataan Althea roskakoppaan, minne se kuuluukin! 

Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän arvoisia parlamentin jäseniä heidän huomioistaan. Koska ne olivat pikemminkin huomioita kuin kysymyksiä, uskon voivani puhua lyhyesti.
Suurin osa puheenvuoron käyttäneistä parlamentin jäsenistä oli samaa mieltä siitä, että askel, jonka aiomme ottaa Bosnia ja Hertsegovinassa, on merkittävä askel Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa. Olemme samaa mieltä myös siitä, että askel on merkittävä myös Bosnia ja Hertsegovinalle sekä Euroopan unionille Bosnia ja Hertsegovinan eurooppalaisen tulevaisuuden vuoksi. Jäsen von Wogau, jäsen Wiersma ja muut totesivat tämän selvästi.
Varsinkin jäsen von Wogau esitti kysymyksiä komentorakenteesta. Operaation johtaja on DSACEUR. Hänen tukenaan on EU:n operaatio, jonka esikunta sijaitsee Naton esikunnassa Monsissa, kuten aiemmin totesin. DSACEURin alaisuudessa meillä on EU:n komentoporras Napolissa, jossa sijaitsee Naton alueellinen esikunta. Tämä esikunta vastaa Balkanin operaatiosta.
Paikan päällä komento toimii suoraan tämän komentoelementin alaisuudessa, joten sotilaallinen rakenne on hyvin perusteellinen. Kuten kaikissa Euroopan unionin operaatioissa, poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea vastaa poliittisesta valvonnasta ja ohjaa toimintaa strategisesti. Mitä tulee aseistukseen, kyse on samoista henkilöistä ja samoista aseista, kuten totesin aiemmin.
Olen jäsen Poli Bortonen ja muiden kanssa samaa mieltä siitä, että edistystä on tapahtunut, mutta paljon on vielä tehtävää. Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön lisäksi olen maininnut sisäiset uudistukset ja toivon Bosnia ja Hertsegovinan osallistuvan aktiivisemmin myös alueelliseen yhteistyöhön.
Kroatia on edistynyt merkittävästi ja voi toimia esimerkkinä monilla aloilla – paitsi kenties mitä tulee Jugoslavian alueen kansainväliseen rikostuomioistuimeen, kuten saamme kuulla pääsyyttäjä Carla del Pontelta 23. marraskuuta.
Lopuksi esitän lyhyen mutta tärkeän huomautuksen. Puheenjohtajavaltion puolesta haluan kiittää komission jäsentä Pattenia siitä merkittävästä tehtävästä, joka hänellä on ollut Balkanilla. Kuten hän totesi, me odotamme kaikki uutta komissiota ja uusia komission jäseniä, joista parlamentti päättää torstaina. Tulemme kuitenkin kaipaamaan komission jäsen Pattenia.
Pack (PPE-DE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en vain käyttänyt puheenvuoroa, vaan esitin myös kaksi kysymystä. Kysyin, millä tavoin sotilaita on valmistettu tähän vaikeaan tehtävään, erityisesti mitä tulee naiskauppaan ja prostituutioon pakottamiseen, ja kysyin teiltä, kuinka ja missä sotilaat tuomitaan tai vaaditaan tilille, jos tarve vaatii. Kysyin teiltä myös, harkitsetteko Althea-nimestä luopumista, sillä nimi on kauhea ja on aiheuttanut ongelmia alueella. Nämä olivat merkittäviä kysymyksiä, ja haluaisin saada niihin vastauksen. 
Nicolaï,
   .  En voi kertoa paljoakaan enempää. Yritin selittää asiaa ensimmäisen kysymyksen osalta sekä jäsen von Wogaun kysymyksen osalta. Toiseen kysymykseen totean, että operaatioille ja toimille on perinteisesti valittu kreikkalaisten, roomalaisten tai latinalaisten hahmojen nimiä. Oletan, että nimi on valittu tästä syystä. 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Packin tavoin minäkin esitin joitakin erityisiä kysymyksiä. Yksi oli samantapainen kuin hänen esittämänsä, ja se koski siitä huolehtimista, että ihmiskaupan uhreiksi joutuneita prostituoituja ei käytetä. Tämä ei ole yhdentekevä vaan todella tärkeä seikka.
Toiseksi kysyin, voisiko Bosnia ja Hertsegovinan oikeusasiamies saada oikeudenkäyttövaltaa EU-joukkojen toimintaan, jotta voitaisiin välttää SFOR-operaation yhteydessä esitetty kritiikki mielivaltaisista pidätyksistä ja vankien huonosta kohtelusta. Nämä olivat hyvin merkittäviä kysymyksiä, ja olisin kiitollinen, jos saisin niihin puheenjohtajavaltiolta vastauksen. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, valitettavasti en pysty täysin vastaamaan toiseen kysymykseen.
Ensimmäisen kysymyksen kohdalla olen täysin samaa mieltä asian merkityksestä. 
Puhemies.
   Ulkoasiainvaliokunnan jättämän päätöslauselmaesityksen jälkeen keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu
- Anders Samuelsenin laatimasta mietinnöstä (A6-0031/2004) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan jälleenrakennusvirastosta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2667/2000 muuttamisesta
ja
- Mechtild Rothen laatimasta mietinnöstä (A6-0032/2004) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi rahoitusvälineen perustamisesta Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, pahoittelen, että keskeytän ennen kuin siirrymme keskustelemaan Rothen tärkeästä mietinnöstä, mutta koska aloitteeni on tähdellinen, pyydän puheenvuoroa nyt. 
Minulla on tietoja, jotka pyytäisin teitä tarkistamaan. Niiden mukaan Tabling Officen nimellä tunnettu täysistuntopalvelujen osasto on esittänyt tai aikoo esittää mielivaltaisen tarkistuslausekkeen jäsen Rothen mietintöön. Kuullessani tästä huudahdin ääneen, ja koska seinillä on täällä korvat, täysistuntopalvelujen osasto on kenties jo tietoinen asiasta ja tehnyt tarvittavan muutoksen. Jos näin ei ole, ja toistan, jos näin ei ole, voisitteko ystävällisesti ilmoittaa apulaispääsihteeri Rømerille, että hänen on tehtävä tämä muutos, ja muistuttamaan häntä, että äänestäessämme viime puhemieskaudella Tabling Officen perustamisesta, teimme selväksi, ettei sillä ole minkäänlaista poliittista toimivaltaa. Jos näkisitte tämän edessäni olevan tarkistuslausekkeen – olen aivan varma siitä, että se, että Tabling Office on esittänyt sen, on poliittista laskelmointia, jonka myös tuomitsen. Lopuksi toistan, että mikäli se ei ole vielä tehnyt tarvittavaa muutosta eikä aio tehdä sitä, otan Tabling Officen tapauksen esille poliittisten ryhmien puheenjohtajien kokouksessa. 
Puhemies.
   Kiitoksia aloitteestanne. Lupaan, että tarkistamme asian. 
Matsis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluamme, että Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle, joka on kärsinyt tilanteesta jonkin aikaa, annettavan tuen kysymys saadaan sujuvasti päätökseen ilman lisäongelmia. 
Huomautukseni on, että parlamentin budjettivaliokunta päätti aivan oikein, että Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle annettaisiin taloudellista apua otsakkeesta 3, joka on tarkoitettu Euroopan unionin jäsenvaltioille annettavalle avulle. Nyt Euroopan komissio on ymmärtääkseni suositellut, että apua annetaan otsakkeesta 7, joka koskee liittymistä edeltävää apua...
Puhemies.
   Tämä ei valitettavasti ole työjärjestyspuheenvuoro. 
Patten,
     Arvoisa puhemies, yritän puheenvuoroni kuluessa antaa komission puolesta päättäväisen vastauksen arvoisan jäsenen esittämään huomioon ja tehdä selväksi, miksi apua on komission mielestä annettava juuri otsakkeesta 7. Mikäli arvoisa parlamentin jäsen odottaa hetken ja kuuntelee, mitä minulla on sanottavanani, hän saa kenties selville monia asioita, josta hän haluaisi myöhemmin käyttää työjärjestyspuheenvuoron. 
Haluaisin käsitellä sekä kysymystä Euroopan jälleenrakennusviraston toimeksiannon jatkamisesta vuoden 2006 loppuun asti että komission ehdotuksia Pohjois-Kyproksen auttamiseksi. Näiden kahden välillä on yhteys, jonka teen puheenvuorossani selväksi. 
Ensiksi haluan kiittää virastoa ja Richard Zinkiä vuodesta 2000 alkaen tehdystä erinomaisesta työstä Serbia ja Montenegron sekä Kosovon ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian auttamiseksi. Virasto perustettiin toimittamaan nopeaa ja tehokasta apua yhteisöille, jotka tarvitsivat sitä kiireesti. Juuri niin se on tehnyt. Jälleenrakennusvirastoa koskevassa riippumattomassa ulkoisessa arvioinnissa todettiin, että virasto on hoitanut alkuperäisen toimeksiantonsa erinomaisesti. Parlamentti muistanee, että juuri komission Kosovon jälleenrakentamisen erityisryhmä, joka perustettiin heti sodan jälkeen heinäkuussa 1999, loi edellytykset viraston perustamiselle helmikuussa 2000. Siitä lähtien viraston avainviroissa on ollut riippumattomia komission virkamiehiä, joilla on pitkä kokemus komission avun hallinnoimisesta. Viraston saavuttama menestys on perustana komission ehdotukselle säilyttää se nykyisessä muodossaan vuoden 2006 loppuun asti, jolloin myös Länsi-Balkania koskeva tämänhetkinen Cards-avustusohjelma päättyy. 
Tämän myönteisen arvion perusteella komissio ei ole ehdottanut muuta merkittävää muutosta virastoa koskevaan asetukseen sen nykyisessä muodossa. Olemme kuitenkin kiinnittäneet paljon huomiota ulkoasioiden valiokunnan esittämiin tarkistuksiin ja erityisesti ehdotukseen siitä, että komissio antaisi kertomuksen viraston tulevaisuudesta kesäkuuhun 2005 mennessä.
Parlamentti ymmärtää varmasti, että tärkeä keskustelu yhteisön uusista rahoitusnäkymistä vuosille 2007–2013 vaikuttaa siihen, kuinka apua toimitetaan Länsi-Balkanille. Meistä on näin ollen realistista asettaa määräajaksi vuoden 2005 loppu eikä puoliväli. Valiokunnan pyynnön mukaisesti ja jotta viraston tulevaisuus ei jäisi epäselväksi, varmistamme myös, että komissio tekee mahdolliset ehdotukset viraston toimikauden pidentämisestä vuoden 2006 jälkeen viimeistään 31. maaliskuuta 2006 mennessä.
Muodollisista syistä emme ole pitäneet asianmukaisena hyväksyä oikeudellisena vaatimuksena velvollisuutta tiedottaa siitä, miten komission edustustojen ja Euroopan jälleenrakennusviraston operationaalisten keskusten tehtävät jakautuvat. Sekä viraston että edustustojen läsnäolo samassa maassa edellyttää tiivistä kentällä tehtävää yhteistyötä sen varmistamiseksi, että avustustoimemme todella tehoavat. Olemme pyrkineet monin keinoin varmistamaan, että vaikeudet ratkaistaan tekemällä hallintomenettelyihin tarvittavat muutokset. Aiomme kuitenkin jatkossakin tarjoutua keskustelemaan ulkoasianvaliokunnan kanssa kaikista käytännön asioista, jotka saattaisivat sen mielestä haitata viraston työskentelyä.
Haluan jälleen kerran korostaa viraston tärkeää työtä. Kun minusta tuli komission jäsen syksyllä 1999, suurena huolena oli, pystyisimmekö toimittamaan riittävän nopeasti apua Länsi-Balkanille. Virasto hoiti työnsä erinomaisesti, ja haluan jälleen kerran kiittää kaikkia niitä, jotka olivat siitä vastuussa. 
Jotta viraston erinomaista suorituskykyä ja toimia Länsi-Balkanilla ei vaarannettaisi, meistä on lisäksi ollut järkevää pitää kiinni alkuperäisestä ehdotuksesta jatkaa viraston toimeksiannon määräaikaa ennen kuin neuvoston keskustelujen lopputulos on selvillä. Nämä keskustelut koskevat Pohjois-Kyproksen turkkilaisyhteisölle annettavaa tukipakettia ja viraston toimialueen laajentamista maantieteellisesti.
Koska viraston nykyinen toimeksianto päättyy ensi kuun lopussa, parlamentin tänään antama myönteinen lausunto on välttämätön, jotta entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle sekä Serbia ja Montenegrolle samoin kuin Kosovolle antamamme apu ei keskeydy. 
Siirryn nyt käsittelemään komission ehdotuksia Pohjois-Kyproksen avustamiseksi ja yritän samalla vastata arvoisan parlamentin jäsenen aikaisemmin käyttämään työjärjestyspuheenvuoroon. Kyproksen yhdistymistä koskevassa kansanäänestyksessähän ei-puoli voitti huhtikuussa 2004 – ja haluaisin tässä yhteydessä ilmoittaa olevani täysin samaa mieltä siitä, mitä kollegani Verheugen on sanonut. Kuten parlamentti tietää, tämän jälkeen neuvosto kehotti komissiota tekemään kattavia ehdotuksia siitä, miten Kyproksen turkkilaisen yhteisön eristyneisyys voitaisiin lopettaa. Komissio esittelikin 7. heinäkuuta kattavan kauppa- ja avustustoimien paketin neuvoston pyynnön mukaisesti. Vaikka tänään keskustelemme vain rahoitusvälinettä koskevasta Rothen mietinnöstä, haluan jälleen painottaa tämän paketin poliittista merkitystä, sillä sen tarkoituksena on helpottaa Kyproksen yhdistymistä antamalla taloudellista apua ja edistämällä suosituimmuuskohteluun perustuvaa kauppaa.
Ehdotuksella neuvoston asetukseksi rahoitusvälineen perustamisesta Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi luodaan arvoltaan 259 miljoonan euron suuruinen erityinen rahoitusväline, joka on määrä panna täytäntöön vuosina 2004–2009.
Tässä vaiheessa selitän arvoisalle jäsenelle, miksi olemme päätyneet siihen, että tätä apua on annettava otsakkeesta 7. Rahoitusvälineellä helpotetaan Kyproksen yhdistymistä edistämällä taloudellista kehitystä siten, että painotetaan erityisesti saaren talouden yhtenäistämistä, joka on määrä saavuttaa lähentämällä ja mukauttamalla Kyproksen lainsäädäntöä yhteisön säännöstöön pääosin TAIEXin kautta sekä parantamalla suhteita kahden yhteisön välillä ja Euroopan unionin kanssa. Suurin osa toimista on näin ollen samankaltaisia kuin otsakkeesta 7 rahoitettavat liittymistä edeltävät toimet, ja se on meistä sopivin rahoitusnäkymien otsake tämän nimenomaisen avun rahoittamiseen. 
Etusijalle asetetaan investoinnit infrastruktuurin, liikenteen – yhteisöjen väliset yhteydet mukaan luettuina – ja sellaisten ympäristöhankkeiden alalle kuin jätehuolto, viemäröinti sekä vesihuollon, vedenlaadun ja jakeluverkoston parantaminen. Toinen keskeinen tavoite on maaseudun kehittäminen samoin kuin pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevat toimet. Muita tavoitteita ovat sosiaalipolitiikka, työmarkkinapoliittiset toimet, ammatillinen koulutus ja laittomien siirtolaistyöntekijöiden kohtelu samoin kuin sovinnon rakentaminen, luottamusta lisäävät toimenpiteet ja yhteisöjen keskinäiset hankkeet. 
Komissio on tarkastellut huolellisesti eri vaihtoehtoja sille, miten määrärahat käytetään. Ehdotamme loppujen lopuksi, että komissiolla olisi mahdollisuus antaa Euroopan jälleenrakennusviraston tehtäväksi panna täytäntöön suuria jälleenrakennushankkeita tämän asetuksen nojalla. Samuelsenin mietinnössä, josta myös keskustelemme täällä, harkitaan tähän liittyvää tarkistusta virastoa koskevaan asetukseen. 
Virastovaihtoehto on selvästi talouden, tehokkuuden ja toimivuuden kannalta kaikkein sopivin. Komissio voi sen ansiosta toimittaa nopeasti apua Kyproksen turkkilaisyhteisölle heti asetuksen antamisen jälkeen. 
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että parlamentti kannattaa rahoitusvälinettä, kuten ehdotusta koskevassa Rothen mietinnössä todetaan. Esitettyjen tarkistusten osalta arvelen parlamentin tietävän, että niistä on jo keskusteltu perusteellisesti ulkoasiainvaliokunnassa ja budjettivaliokunnassa. Komissio on kiitollinen näiden valiokuntien tekemistä ehdotuksista ja voimme tukea suurimman osan sisältöä. 
Haluaisin kuitenkin myös käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, että mielestämme on valitettavaa, ettei neuvosto ole vielä, lähes neljä kuukautta kestäneiden keskustelujen jälkeen, päässyt yhteisymmärrykseen rahoitusvälineen tekstistä. Avun täytäntöönpano voisi alkaa välittömästi asetuksen antamisen jälkeen, ja komissio on jo aloittanut tarvittavat valmistelut sitä varten. 
Kyproksen ongelmaa koskevalle uudelle kansainväliselle aloitteelle ei vielä ole edellytyksiä. Mielestäni Annanin suunnitelma on ainoa realistinen perusta kattavalle sopimukselle. Mitä tulee komission mahdollisiin tehtäviin uudessa ratkaisuun tähtäävässä prosessissa, komissio on edelleen valmis tukemaan pyrkimyksiä päästä sellaiseen sopimukseen, jonka avulla yhdistynyt Kypros voi liittyä täysimääräisesti Euroopan unioniin. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto korosti 26. huhtikuuta 2004 pitämässään kokouksessa aikomustaan pyrkiä määrätietoisesti siihen, että Kyproksen turkkilaisyhteisön eristyneisyys lopetetaan ja Kyproksen yhdistymistä helpotetaan edistämällä Kyproksen turkkilaisyhteisön taloudellista kehitystä. Neuvosto pyysi näin ollen komissiota esittämään kattavia ehdotuksia, joissa keskityttäisiin ennen kaikkea saaren talouden yhtenäistämiseen ja vuorovaikutuksen lisäämiseen näiden kahden yhteisön välillä ja EU:n kanssa. 
Neuvosto suositteli myös, että Kyproksen pohjoisosille ratkaisuun pääsyn varalta varatut 259 miljoonaa euroa vapautettaisiin. Kuten komission jäsen juuri totesi, edistääkseen saaren talouden yhtenäistämistä ja parantaakseen vuorovaikutusta yhteisöjen välillä komissio antoi heinäkuussa 2004 rahoitusvälineen perustamisesta asetusluonnoksen, jossa pyydetään Euroopan parlamentin lausuntoa. Se antoi myös asetusluonnoksen suorasta kaupasta Kyproksen pohjoisosan ja muun EU:n välillä.
Neuvoston 26. huhtikuuta antaman toimeksiannon mukaisesti puheenjohtajavaltio Alankomaat sitoutui edistämään ehdotuksia ja näki kovasti vaivaa sen eteen. Pysyvien edustajien komitea harkitsi molempia ehdotuksia huolellisesti. Keskustelun aikana kohdattiin vaikeuksia ja tuli ilmi huolenaiheita, jotka koskivat muun muassa omistusoikeutta ja suvereeneja oikeuksia.
Edistystä saavutettiin tiiviiden keskustelujen jälkeen, jotka koskivat erityisesti asetusluonnosta rahoitusvälineen perustamisesta. Ratkaisematta on edelleen kysymys Euroopan jälleenrakennusviraston aseman määrittelemisestä, ja keskusteluja jatketaan myös suoraa kauppaa koskevasta asetuksesta. Tämän asetusluonnoksen kanssa on edelleen huomattavia ongelmia, ja neuvosto ja komissio tekevät kovasti töitä ratkaistakseen asian. Puheenjohtajavaltio Alankomaat harkitsee asian ottamista esille seuraavassa yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa. Haluan todeta, että olemme kiitollisia asianomaisten parlamentaaristen valiokuntien rakentavasta työstä. 
Puheenjohtajavaltio Alankomaiden tavoitteena on tarjota Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle todellisia ja tehokkaita taloudellisia mahdollisuuksia edistämällä kauppaa EU:n kanssa siten, että samalla kunnioitetaan täysin Kyproksen tasavallan suvereeneja oikeuksia. Uskomme, että tämä hyödyttää lopulta kaikkia Kyproksen asukkaita. 
Samuelsen (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, prosessi, jonka myötä olemme päätyneet jatkamaan Euroopan jälleenrakennusviraston toimeksiantoa, ei ansaitse korkeaa arvosanaa taiteellisesta vaikutelmasta. Pelkästään komission pyyntö jatkoajasta tuli hyvin myöhäisessä vaiheessa. Jäsenet muistanevat, että edellisessä päätöslauselmassaan Euroopan jälleenrakennusvirastosta parlamentti pyysi komissiota esittämään arviointikertomuksensa viraston asemasta viimeistään kesäkuuhun 2003 mennessä, jotta parlamentilla olisi aikaa keskustella viraston tulevaisuudesta ja siitä, kuinka hyvin se pystyy hallinnoimaan EU:n ulkoista apua tietyissä vakaussopimuksen sekä vakautus- ja assosiaatioprosessin maissa. Komissio ei noudattanut parlamentin suositusta vaan antoi kertomuksensa vasta tämän vuoden vaalikauden aikana. 
Viivytyksiä ilmeni lisää sen vuoksi, että asetusta muutettiin viraston maantieteellisen toimialueen osalta. Tämän tarkoituksena oli antaa viraston kautta apua Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi. Valiokuntani päätti aivan oikein lykätä tämän mietinnön ja Kyproksen pohjoisosalle annettavaa apua koskevan mietinnön hyväksymistä siihen asti, kunnes se saa asianmukaiset tiedot. 
Ei kuitenkaan pitäisi antaa näiden puutteiden varjostaa sitä, että viraston työntekijät ovat tehneet vakuuttavaa työtä kentällä. Olen aina kannattanut heidän toimeksiantonsa laajentamista. He tekevät hyvää työtä, ja heidän on saatava tietää voivansa allekirjoittaa ensi vuoden vuokrasopimuksia ja maksaa palkkoja. Olin huolissani selkeyden ja koordinaation puutteesta siinä, miten tehtävät on jaettu Euroopan jälleenrakennusviraston toimistojen ja komission hajautettujen edustustojen välillä. Tätä kysymystä olen käsitellyt mietinnössäni.
On tarkasteltava huolellisemmin sitä edistystä, jota on saavutettu tehokkaan ja hajautetun järjestelmän luomisessa EU:n apuun liittyviä sopimuksia ja rahoitushallintojärjestelmiä varten entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa koskevan monivuotisen Cards-ohjelman (2005–2006) mukaisesti. 
Ottaisin mielelläni mukaan ehdotuksen, jossa yhdistyvät kahden parlamentin jäsenen ajatukset, ja pyytäisin komissiota antamaan kesäkuuhun 2005 mennessä kertomuksen viraston tulevaisuudesta 31. joulukuuta 2006 jälkeen. Näin varmistettaisiin, ettei mahdollista jatkoaikaa käsitellä yhtä kiireesti kuin aikaisemmin. 
Olen samaa mieltä siitä, että Euroopan jälleenrakennusviraston tehtävät olisi ulotettava koskemaan Kyproksen pohjoisosalle annettavan taloudellisen avun täytäntöönpanoa. Ehdotan, että hyväksymme olennaisilta osin komission tekstin yhteisymmärryksessä esittelijän kanssa ehdotetuista välineistä, jotta varmistetaan, että kaksi mietintöä ovat keskenään yhdenmukaiset. Toivon, että kaikki jäsenet kannattavat itseni tavoin Euroopan jälleenrakennusviraston toimeksiannon jatkamista ehdotetuksi ajanjaksoksi. 
Ilmoitan parlamentille pyytäneeni, että Länsi-Balkanin tulevaisuutta koskevaa suullista kysymystä ja keskusteluja, jotka oli alun perin määrä käydä samaan aikaan Euroopan jällenrakennusvirastoa koskevan äänestyksen kanssa, lykättäisiin joulukuun istuntojaksolle. On hyödyllisempää keskustella alueen tulevaisuudesta uuden komission aloitettua virassaan, niin kuin olimme alun perin kuvitelleet nyt olevan. Joulukuussa käytävän keskustelun avulla vältyttäisiin myös siltä, että tämä tärkeä keskustelu jää uutta komissiota koskevien arvailujen varjoon. 
Rothe (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, puheenvuoroni koskee ehdotusta neuvoston asetukseksi rahoitusvälineen perustamisesta Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi. Esittelijänä suhtaudun hyvin myönteisesti tähän ehdotukseen. 
Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi on varattu 259 miljoonaa euroa vuoden 2006 loppuun asti. Nämä varat oli alun perin tarkoitus vapauttaa vasta Kofi Annanin suunnitelman hyväksymisen jälkeen, jotta vähennettäisiin Kyproksen turkkilaisen yhteisön kärsimiä huomattavia taloudellisia vahinkoja. Sen jälkeen, kun helmikuussa valtaosa Kyproksen turkkilaisista äänesti suunnitelman puolesta ja Kyproksen kreikkalaiset sitä vastaan, eikä suunnitelmaa voitu hyväksyä, neuvosto ehdotti, että rahoitusväline pantaisiin täytäntöön, vaikka Kyproksessa ei oltukaan päästy sopimukseen. 
Ulkoasiainvaliokunnan esittelijänä voin todeta valiokunnan puolesta, että tuemme tätä suunnitelmaa yksimielisesti. Tässä vaiheessa haluaisin myös kiittää vilpittömästi erinomaista yhteistyötä ulkoasiainvaliokunnan sisällä. Tämän asetuksen mukainen yhteisön apu voi ja sen pitäisi auttaa Kyprosta noudattamaan entistä suuremmassa määrin yhteisön säännöstöä, mikä valmistaa tulevaan vallanvaihtoon heti kun Kyproksen kysymys saadaan ratkaistua. Epäilemättä yksi tämän rahoitusvälineen tärkeimmistä tavoitteista on edistää tällaista ratkaisua. Suhtaudumme hyvin myönteisesti siihen, että noin 260 miljoonaa euroa on annettu hankkeisiin, jotka liittyvät ympäristöön, liikenteeseen, tietoliikenteeseen, vesi- tai energiahuoltoon sekä esimerkiksi maaseutualueilla toteutettaviin jälleenrakennustoimiin, erityisesti pk-yrityksiä hyödyttäviin toimiin sekä eri etnisten ryhmien välisiin luottamusta lisääviin kahden yhteisön välisiin hankkeisiin. Famagustaa varten voitaisiin ja pitäisi myös suunnitella toimia, jotta se voitaisiin jälleen asuttaa, ja tiedättekin varmaan, että kaupungissa on käynnistetty tähän liittyviä aloitteita. 
Mietinnössäni huomautetaan, että suunnitellut toimet eivät saa rikkoa EU:n kansalaisten omistusoikeutta. Toistimme tämän seikan, vaikka tiedämmekin, että tämän periaatteen noudattaminen on aina ollut itsestään selvää toteutettaessa eurooppalaisia hankkeita. Kaikki valiokunnan jäsenet tukivat yksimielisesti komission lisäehdotusta, jonka mukaan jälleenrakennusvirasto hallinnoisi koko toimea. Jäsen Samuelsenille haluaisin todeta, että tätä ehdotusta kannatetaan laajalti ja olemme siitä kaikki samaa mieltä. 
Kuten komission jäsen Patten ja neuvoston edustaja jo mainitsivat, taloudellinen tuki on osa komission heinäkuussa esittämää pakettia. Vaikka parlamentilla ei ole virallista oikeutta tulla kuulluksi suoraa kauppaa koskevasta asetuksesta, jota on myös ehdotettu, parlamentti tehnee neuvostolle huomenna selväksi, että kauppaehdotuksesta samoin kuin taloudellisen tuen kysymyksestä toivotaan pikaista päätöstä. 
Mielestäni on erittäin tärkeää, että EU antaa Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle selkeän viestin panemalla täytäntöön tämän asetusehdotuksen ja esitetyn ehdotuksen suorasta kaupasta. Tämä viesti olisi suunnattu erityisesti sille enemmistölle, joka äänesti Annanin suunnitelman puolesta ja sanoi "kyllä" Euroopan unionille, ja samalla tehtäisiin selväksi, että vaikka haluammekin saada Kyproksen kysymyksen ratkaistua nopeasti, otamme edelleen hyvin vakavasti Kyproksen turkkilaisen kansalaisyhteiskunnan huolenaiheet. On kaikkien kyproslaisten edun ja Kyproksen myönteisen kehityksen mukaista, että Kyproksen turkkilaisen yhteisön demokraattisia ja eurooppalaismielisiä voimia tuetaan ja että ne eivät missään olosuhteissa luovu taistostaan. 
Toivon, että parlamentti voi tämän mietinnön avulla edistää tämän saavuttamista, ja odotan ja toivon, että neuvosto seuraa hyvin pian perässä. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, EU on aina ilmaissut kannattavansa yhdistyneen Kyproksen liittymistä. Diplomaattisista yrityksistä huolimatta näin ei tapahtunut huhtikuussa 2004 pidetyn kansanäänestyksen tuotettua epäsuotuisan tuloksen. 
Estääkseen Kyproksen turkkilaista yhteisöä joutumasta enemmän eristyksiin ja lujittaakseen kahden yhteisön välisiä yhteyksiä Euroopan komissio on tehnyt ehdotuksen, jonka tarkoituksena on perustaa tälle yhteisölle yhteensä 259 miljoonan euron taloudellisen kehityksen väline vuosille 2004-2006.
Koska yhdistyneen Kyproksen liittymisestä EU:hun ei ole vielä päästy poliittiseen sopimukseen, tämä rahoitus on herättänyt lukuisia oikeudellisia ja talousarvioon liittyviä kysymyksiä. Yhdestäkään otsakkeesta ei itse asiassa anneta suoraa yhteisön rahoitusta sellaiselle jäsenvaltiolle, jolla ei ole ehdotonta valtaa koko alueellaan. Haluaisin huomauttaa, ettei Pohjois-Kyproksen tasavaltaa ole tunnustettu kansainvälisesti eikä sitä voida näin ollen pitää valtiona. Budjettiperustan puuttuminen tarkoittaa, että tätä rahoitusta voidaan käsitellä ainoastaan lisätalousarvioesityksen nro 10/2004 yhteydessä.
Budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana olen analysoinut käsiteltävänämme olevaa komission ehdotusta. Siinä komissio toteaa, että tarkoituksena on rahoittaa samankaltaisia toimia kuin talousarvion otsakkeeseen 7 kuuluvat liittymistä edeltävät toimet. Puuttumatta keskustelun poliittisiin näkökohtiin olin kuitenkin samaa mieltä ehdotuksen taloudellisista vaikutuksista rahoitusnäkymiin, vaikkei ollutkaan täysin selvää, minkä otsakkeen alle tämä rahoitusapu kuuluisi. Jätin näin ollen tarkoituksella sopivimman budjettiperustan avoimeksi; budjettivaliokunnan on valittava se heti, kun neuvosto on jättänyt käsiteltäväksi ehdottamansa tekstin. 
Arvoisa puhemies, en voisi päättää tätä puheenvuoroa kiinnittämättä parlamentin huomiota niihin vaikeuksiin, joita minulla on ollut laatiessani taloudellista lausuntoa tekstistä, jonka tärkeimmästä osasta neuvosto ei ole suinkaan päässyt yksimielisyyteen. Kiitoksia paljon. 
Stenzel (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan jälleenrakennusviraston – jonka nimeksi piti tulla Euroopan jälleenrakennus- ja kehitysvirasto, mutta jota kutsutaan edelleen Euroopan jälleenrakennusvirastoksi – työ on toistaiseksi keskittynyt lähinnä Kosovoon sekä Serbia ja Montenegroon. Sille on nyt annettu tärkeä uusi tehtävä, nimittäin Pohjois-Kyprosta koskevan rahoitusvälineen hallinnoiminen. Ei ole epäilystäkään, etteikö virasto olisi hoitanut aikaisempiin toimeksiantoihinsa liittyviä tehtäviä tehokkaasti, ja olen varma, että sama koskee sen toimia Pohjois-Kyproksessa. 
Kuten aiemminkin, on kuitenkin tärkeää, että myös Pohjois-Kyproksen tapauksessa komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kesäkuuhun 2005 mennessä kertomuksen viraston tulevaisuudesta 31. joulukuuta 2006 jälkeen. Kaakkois-Eurooppa ja viraston tulevat tehtävät ovat liian tärkeitä, jotta EU voisi jättää Euroopan jälleenrakennusviraston tulevaisuuden avoimeksi. On selkiytettävä myös viraston ja komission niin sanottujen hajautettujen edustustojen välistä suhdetta, jotta estetään toimettomuus ja toimien päällekkäisyys.
Kertomuksessa pitäisi tietenkin käsitellä myös entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa koskevan monivuotisen Cards-ohjelman (2005–2006) täytäntöönpanoa, mitä siinä ei vielä tehdä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kannattaa näin ollen ehdotusta jatkaa Euroopan jälleenrakennusvirastosta annetun neuvoston asetuksen voimassaoloaikaa.
Beglitis (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää kahta esittelijää, jäsen Samuelsenia ja jäsen Rothea, heidän luotettavasta työstään mietinnöissään. 
Haluaisimme ensinnäkin todeta Euroopan jälleenrakennusvirastosta, että koska se sijaitsee Thessalonikissa, se on ollut ratkaisevalla tavalla mukana Balkanin maiden jälleenrakennustyössä. Virasto on rakentanut välttämätöntä infrastruktuuria, perustanut demokraattisia instituutioita, edistänyt oikeusvaltion periaatetta ja puolustanut ihmisoikeuksia Balkanin maissa.
Tämä strategia on ainoa uskottava ehdotus, joka koskee Balkanin maiden rauhanomaista jälleenrakennustyötä ja niiden mahdollisuuksien vahvistamista tulevaa Euroopan unionin jäsenyyttä varten. Tämän vuoksi on aivan välttämätöntä jatkaa viraston toimintaa joulukuun 2006 loppuun asti ja luoda jopa edellytykset sille, että sen toimintaa jatketaan tämänkin jälkeen, sillä Balkanin maissa on luvassa merkittäviä tapahtumia sekä vuonna 2005 että sen jälkeen, ja toimet ovat tarpeen vakauden ja turvallisuuden lujittamiseksi Balkanilla.
Niinpä pyydän komission jäseneltä Pattenilta, että komissio antaa aiheesta kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille.
Viraston tehokas toiminta, avoimuus ja syvällinen tuntemus jälleenrakentamistyön etenemisestä koko alueella takaavat sen, että sen toimivaltaa voidaan ulottaa Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle suunnatun taloudellisen avun täytäntöönpanoon.
Käsittelen nyt mietintöä Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle annettavasta taloudellisesta avusta. Nämä rahat on annettava Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle, koska ne auttavat Kyproksen turkkilaista yhteisöä ja sen jäseniä ja edistävät taloudellista kehitystä, yhteisön säännöstön omaksumista, tarvittavan infrastruktuurin rakentamista ja työpaikkojen luomista. Toisin sanoen edistämällä yhteyksiä, vuoropuhelua ja kahden yhteisön välisiä suhteita nämä rahat auttavat luomaan edellytykset Kyproksen yhdistymiselle. 
Taloudellista apua on käytettävä siihen, että edistetään mahdollisuuksia ratkaista saaren jakoa koskeva kysymys eikä suinkaan vakiinnuttaa tätä jakoa entisestään. Tämän vuoksi Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle antamiemme viestien on oltava selkeitä ja yksiselitteisiä. Emme rahoita myöntymättömyyttä. Rahoitamme vuoropuhelua, ja tässä Euroopan komission ja jälleenrakennusviraston on oltava erityisen huolellisia ja toimittava yhteistyössä Kyproksen tasavallan kanssa yhteisön lainsäädännön periaatteita kunnioittaen. 
Lopuksi haluaisin pyytää puheenjohtajavaltiota ottamaan kantaa kysymykseen siitä, mistä otsakkeesta taloudellista apua Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle olisi annettava. Puheenjohtaja Nicolaïn on otettava puheenjohtajavaltio Alankomaiden puolesta selvästi kantaa siihen, annetaanko taloudellista apua otsakkeesta 7 vai 3. 
Duff (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen käytännön osoitus siitä, että Euroopan unioni arvostaa sitä, että Pohjois-Kyproksen turkkilaiset antoivat äänestyksessä kannatuksensa Annanin suunnitelmalle. Tämä ensimmäinen osoitus on kuitenkin aikataulusta jäljessä ja koskee pientä rahasummaa; aivan liian pientä, kun otetaan huomioon komission jäsenen Pattenin – jota on mukava nähdä täällä edelleen – aiemmin lukema luettelo komission loistokkaista ensisijaisista hankkeista.
Rahojen vähyyden vuoksi niitä käytetään niin rajoitetusti, että rahoitus koskee vain 15:tä prosenttia Pohjois-Kyproksen alueesta eikä näin ollen koske monia kyliä, jotka äänestivät yksimielisesti Annanin suunnitelman puolesta. Haluan todeta pitäväni valitettavana sitä, miten hitaasti asia on edennyt neuvostossa. Kaikkein pahinta on, että rahoitusta koskeva asetus on erotettu kauppaa koskevasta asetuksesta, joka on ehdottomasti paketin tärkein osa. Sitoutuuko ministeri siihen, että puheenjohtajavaltio saa kauppakysymyksen ratkaistua kolmen kuukauden kuluessa? 
Lagendijk (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ei ole mahdollista korostaa liikaa sitä, että Euroopan jälleenrakennusvirasto on edistänyt huomattavasti myönteisen kuvan muodostumista EU:sta Balkanin maissa. Ennen vuotta 2000 Euroopan unioni oli ennen kaikkea byrokraattinen hirviö, joka täytti erilaiset lupaukset joko aivan liian myöhään tai ei koskaan. Vuoden 2000 jälkeen Euroopan unioni on kyennyt tarjoamaan viraston kautta pikaista ja tehokasta apua usein vaikeissa olosuhteissa. Koskaan aikaisemmin ei ole onnistuttu käyttämään niin suurta osaa rahoituksesta kuin avun antamiseen oli budjetoitu. Kaikki kunnia virastolle siitä. 
Tästä huolimatta kysymys, josta parlamentti on keskustellut komission jäsenen kanssa moneen otteeseen, kuuluu edelleen: mitä komissio tarkkaan ottaen ajatteli antaessaan tietyn tehtävän virastolle, sen eri toimistoille ja hajautetuille edustustoille, Euroopan unionin lähetystöille. Vaikkei komissio ehkä myönnäkään sitä, se antaa aina silloin tällöin ymmärtää, että penätessään vastausta parlamentti jauhaa tästä väsymykseen asti. Syynä on, että haluamme välttää vielä suuremman monitulkintaisuuden. Annan teille esimerkin. On hyvin todennäköistä, että Euroopan unionille annetaan enemmän tehtäviä Kosovossa vuosien 2005–2006 kuluessa; seurauksena on toisin sanoen YK:n ja UNMIC:in aseman pienentyminen ja Euroopan unionin aseman kasvaminen. Tarkoittaako tämä viraston tehtävien lisäämistä vai sitä, että luvassa on suurempi, kaikkivoipa ja kaikkitietävä edustusto ja suurempi lähetystö? Parlamentin on saatava tietää, koska juuri meidän on tehtävä vaikeat ja kiusalliset poliittiset ja taloudelliset päätökset. 
Myönnän auliisti, että minäkin olen hieman haikeana. Tämä keskustelu on viimeinen monista komission jäsenen kanssa käymistämme keskusteluista. Arvelen, että eräs syy komission jäsenen suosioon tässä parlamentissa on, että hän on antanut EU:n Balkanin-politiikalle kasvot ja äänen ja on tehnyt erinomaista työtä. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kiittää häntä siitä. Toivon, että Balkanin maat saavat hänelle pätevän seuraajan, ja ennen kaikkea toivon, että komission jäsen nauttii Oxfordin yliopiston johtamisesta ja hienojen kirjojen kirjoittamisesta. 
Adamou (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kyproksen turkkilaisten maanmiestemme taloudellinen eristys ja ahdinko ei koskaan ollut Kyproksen edistyksellisen työväenpuolueen (Progressive Party of the Working People of Cyprus) ja Euroopan yhtyneen vasemmiston / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston tavoite. Perimmäinen syy tähän syrjintään ei ole Kyproksen kreikkalaisen puoliskon asettama niin sanottu kauppasaarto, vaan Turkin miehitys, miehitysvallan toimet turkkilaisosan irrottamiseksi ja se, että miehitettyjen alueiden talous on tiiviissä yhteydessä Turkin talouteen, jopa siihen pisteeseen asti, että Turkin punta on otettu käyttöön miehitetyillä alueilla. 
Turkin hyökkäyksen ja miehityksen jälkeen vuonna 1974 Kyproksen tasavalta ilmoitti, että sen miehitetyt satamat ja lentokentät olivat suljettuja, koska se ei saanut niitä hallintaansa. Tämä oli myös itsepuolustusta, jotta emme olisi tunnustaneet tätä näennäisvaltiota. Tämä päätös tunnustettiin täysimääräisesti turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa 541 ja 550 sekä lukuisissa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksissä. Näin tehtiin myös neuvoston lakiasiainosaston hiljattaisessa lausunnossa, jossa tunnustetaan selvästi Kyproksen tasavallan oikeus pitää kyseiset satamat ja lentokentät suljettuina. 
Ryhmämme tukee Kyproksen turkkilaisia koskevaa rahoitusasetusta edellyttäen tietenkin, että Kyproksen tasavaltaa kunnioitetaan, eikä miehitysvallalle koidu tilanteesta hyötyä tai poliittista etua. Toivomme, että näissä asioissa on päästy yhteisymmärrykseen ja laajaan yksimielisyyteen. 
Kyproksen edistyksellinen työväenpuolue ihmettelee, miksi nyt käsiteltävänä olevasta Euroopan jälleenrakennusvirastoa koskevasta mietinnöstä on määrä äänestää tänään, vaikka siitä ei ole saavutettu minkäänlaista yksimielisyyttä pysyvien edustajien komiteassa Coreperissa, komissiossa tai neuvostossa. Muistutan parlamenttia Coreperin näkemyksestä, jonka mukaan asiasta olisi keskusteltava seuraavan puheenjohtajavaltion Luxemburgin puheenjohtajakaudella. 
Kyproksen edistyksellinen työväenpuolue ei voi äänestää Euroopan jälleenrakennusvirastoa koskevan asetuksen puolesta siitä nimenomaisesta syystä, että Kyproksen tasavalta ei ole unionin ulkopuolinen maa eivätkä miehitetyt alueet ole itsenäinen alue vaan, kuten liittymissopimuksessa selvästi todetaan, Euroopan unionin aluetta, johon sovellettavan yhteisön säännöstön voimaantuloa on lykätty. Se, että äänestämme asetusta vastaan, ei tietenkään tarkoita, että torjuisimme Balkanin maille annettavan avun. 
Lopuksi totean, että haluamme äänestää pöytäkirjasta ilman, että selvennetään, mistä otsakkeesta rahat otetaan. On todettu, että asia ratkeaa sen perusteella, missä otsakkeessa määrärahoja on. Sisäisen avun otsakkeessa ei kuitenkaan ole saatavilla määrärahoja. 
Karatzaferis (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, kuuntelin komission jäsentä Pattenia ja hänen mielipiteitään hyvin tarkkaan. 
Käytän ensin työjärjestyspuheenvuoron. En ole varma, onko Pattenilla edes oikeutta olla parlamentissa, sillä komission jäsenen Prodin toimeksianto meni umpeen 31. lokakuuta. Lisäksi kaikkia komission jäsenen Prodin asiakirjoja tarkastetaan parhaillaan, jotta selvitetään niiden laillisuus. Nähdäkseni tämä asia ratkaistaan yhteisöjen tuomioistuimessa Luxemburgissa.
Kenen syytä on, että Kyproksen pohjois- ja eteläosa eivät ole kehittyneet samaa tahtia, vaikka pohjoisosa on hedelmällisempää ja soveltuu paremmin matkailuun? Syy on miehitysarmeijan. Euroopan antamasta rahasummasta riippumatta kaikki raha menee hukkaan, koska miehitysarmeija on luonut rajoituksia, jotka estävät kaiken kehityksen. Meidän on näin ollen katsottava, mitä on tehtävissä, kuten komission jäsen sanoo. Miehitysarmeijan on poistuttava ja Kyproksen palattava siihen tilanteeseen, missä se oli Zürichin ja Lontoon sopimusten jälkeen, jotka myös Yhdistynyt kuningaskunta, jonka verraton kasvatti komission jäsen on, on allekirjoittanut. Miehitysarmeijan on poistuttava, rauha on palautettava saarelle, vuoden 1960 perustuslakia on sovellettava, ja tästä seuraa automaattisesti Pohjois-Kyproksen taloudellinen vauraus. Niin kauan kuin miehitysarmeija on olemassa, vaurautta ei ole. Rahat menevät hukkaan. Niinpä meidän on uskallettava löytää realistinen ratkaisu.
Jos emme olisi ajaneet Saddam Husseinia pois Kuwaitista, antaisimmeko tänään taloudellista apua miehitetylle Kuwaitille? Jos emme olisi ajaneet Milosevicia Bosniasta, rahoittaisimmeko Milosevicin toimia tänään? Miksi emme siis tee samoin Turkin kohdalla? On vaadittava Turkkia lähtemään saarelta, jotta Pohjois-Kypros voi kehittyä. Kukaan ei halua köyhiä naapureita, varsinkaan Kyproksen kreikkalaiset. Jos uskallatte ajaa miehitysarmeijan pois – ainoan miehitysarmeijan missään Euroopan valtiossa – kehitys seuraa automaattisesti. 
Camre (UEN )
    Arvoisa puhemies, mekin ilmaisemme luottamuksemme jälleenrakennusviraston kykyyn parantaa Turkin miehittämän alueen taloudellista ja yhteiskunnallista tilannetta Kyproksen pohjoisosassa. On tärkeää muistaa, mikä on Kyproksen pohjoisosassa tällä hetkellä vallitsevan tilanteen tausta. Taustalla on Turkin hyökkäys maahan vuonna 1974, mikä on johtanut siihen, että Kyproksen pohjoisosan väestö on tällä hetkellä selvästi heikommassa taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa tilanteessa kuin ennen heinäkuuta 1974.
Tässä yhteydessä minun on muiden puhujien tavoin korostettava, että kehityksen edistämisen on tapahduttava yhteistyössä Kyproksen tasavallan hallituksen kanssa. EU ei saa missään nimessä puuttua nyt asioihin ja antaa apua kiitoksena niille, jotka äänestivät Kofi Annanin suunnitelman puolesta, ja unohtaa ne, jotka äänestivät sitä vastaan. On olemassa syitä, joita ei tässä parlamentissa mielestäni ole tarkasteltu asianmukaisesti, ja muistan komission jäsenen Verheugenin kanssa viime istunnossa käydyn keskustelun koko tästä Kofi Annanin suunnitelmasta. Se oli selvästi Kyproksen kreikkalaisen yhteisön kannalta epäoikeudenmukainen ja kestämätön, ja sen vuoksi suuri enemmistö hylkäsikin sen. 
Toivomme kaikki epäilemättä tilanteen paranemista, ja olennainen edellytys on tietenkin Pohjois-Kyproksen miehityksen loppuminen. Niin kauan kuin Turkki miehittää osaa toisen Euroopan valtion alueesta, emme voi käydä Turkin hallituksen kanssa neuvotteluja Turkin liittymisestä EU:hun, joista mahdollisesti päätetään parlamentissa joulukuussa. Kaikki neuvottelut on käytävä niin, että Kyproksen kreikkalainen yhteisö on mukana ja heidän etunsa otetaan huomioon. Juuri Kyproksen kreikkalaiset ovat olleet vuodesta 1974 lähtien häviäjiä. Juuri he ovat olleet uhreja, eivätkä he saa nyt joutua kärsimään niistä toimista, joilla EU yrittää normalisoida tilanteen. 
Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, olin hieman yllättynyt kuullessani, että komission jäsenen Pattenin mielestä Annanin suunnitelma on edelleen hyvä pohja Kyproksen mahdolliselle yhdistymiselle. Ei ole syytä unohtaa sitä, että tämän vuoden huhtikuussa tästä suunnitelmasta järjestettiin kansanäänestys ja suuri enemmistö Kyproksen kreikkalaisista hylkäsi sen. Kun pidetään kansanäänestys, sen lopputulosta olisi kunnioitettava. Tarkoituksena oli, että turkkilaisten miehittämälle saarenosalle annettava taloudellinen apu olisi riippuvainen siitä, että Annanin suunnitelma hyväksytään muodollisesti kansanäänestyksessä, mitä ei tapahtunut. Se, että Kyproksen pohjoisosalle on luvattu 259 miljoonaa euroa, on sama asia kuin hyväksyä, että aluetta miehittää tosiasiassa yli 35 000 turkkilaista sotilasta. Euroopan unionilla ei tunnu olevan mitään vaikeuksia sen kanssa, että ehdokasvaltio miehittää osaa nykyisen jäsenvaltion alueesta. Sen lisäksi, että olemme juuri aloittamassa liittymisneuvottelut Turkin kanssa, Pohjois-Kyproksen miehitystä tuetaan nyt myös rahallisesti, mikä on järjetöntä. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää jäsen Rothea ja tietenkin myös jäsen Samuelsenia heidän mietinnöistään. Itse keskityn tietenkin enemmän jäsen Rothen mietintöön.
On tosiasia, että mietintö, sellaisena kuin se on muotoiltu ulkoasiainvaliokunnassa käytyjen keskustelujen ja siellä toimitetun äänestyksen jälkeen, on erittäin hyvä mietintö. Siitä seuraa, että myös mietintöön liittyvä päätös Kyproksen turkkilaisen yhteisön kehityksen edistämiseksi annettavasta taloudellisesta avusta on erittäin hyvä päätös, jota me kaikki tuemme. Katsomme toisin sanoen, että tämä apu edistää Kyproksen turkkilaisen yhteisön yleistä kehitystä, ja sitten kun Kyproksen ongelma saadaan toivon mukaan – ja toivottavasti hyvin pian – ratkaistua Kyproksen yhdistyessä, Kyproksen turkkilainen yhteisö on saavuttanut yhtä korkean tason kuin kreikkalainen.
Koska neuvostokin on ottanut tähän kantaa, haluan kuitenkin sanoa, että taloudellista apua koskeva asetus ja kauppasuhteita koskeva asetus ovat kaksi eri asiaa. Vaikka niiden yhdistäminen saattaisikin olla järkevää, kannatan suurta varovaisuutta suoria kauppasuhteita koskevan asetuksen kanssa. Olen varma, että neuvosto noudattaa tätä varovaisuutta työssään ja että se ratkaisu, johon myöhemmin päädytään, on oikeudenmukainen ja myös oikea ratkaisu.
Lopuksi sanon muutaman sanan kotimaassani Thessalonikissa toimivan Euroopan jälleenrakennusviraston myönteisestä asemasta. Haluaisin tässä ilmaista, että toivon ja olen samaa mieltä siitä, että sen olisi hallinnoitava Kyproksen turkkilaisille annettavaa rahoitusapua, ja toivon luonnollisesti, että tämä tapahtuu yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 
Öger (PSE ).
    Arvoisa puhemies, meidän on määrä äänestää kollegani Rothen mietinnöstä, joka koskee Pohjois-Kyprokselle annettavaa taloudellista apua. Tämä on hyvä uutinen, sillä Pohjois-Kypros tarvitsee tätä apua.
Parin viime vuosikymmenen tapahtumat ovat jakaneet saaren poliittisesti ja taloudellisesti. Kyproksen asukkaat ovat kärsineet valtavasti saaren jaosta. Kaikkien asianosaisten on tehtävä kaikkensa tämän jaon poistamiseksi. Yhdistyneiden Kansakuntien ja EU:n nimenomainen tavoite oli, että Euroopan unioniin liittyisi 1. toukokuuta 2004 yhdistynyt Kypros.
Pohjois-Kyproksen ja Turkin hallitukset ovat seuranneet Yhdistyneiden Kansakuntien ja EU:n osoittamaa tietä. Pohjois-Kyproksen väestö on kannattanut suurella enemmistöllä saaren yhdistymistä sekä EU-jäsenyyttä. Yhdistynyt Kypros voisi jo olla EU:n jäsen. Valitettavasti näin ei ole vielä tapahtunut. Velvollisuutenamme on kannustaa saaren kahta osaa yhteistyöhön. 
Tänään käsiteltävänämme oleva taloudellista apua koskeva asetus on ensimmäinen askel. Toinen askel on asetus kaupan erityisehdoista. Neuvoston olisi saatava tämä asetus valmiiksi mahdollisimman pian ensinnäkin Pohjois-Kyproksen taloudellisten edellytysten parantamiseksi ja toiseksi, jotta edistetään kahden osapuolen lähentymistä kaupan avulla. Tämä lähentyminen voi myös edistää muutoksia saaren molemmissa osissa. Saksan idänpolitiikan () aikoina kutsuimme tätä käsitettä nimellä .
Lisää askelia on otettava pian. Lopullisena tavoitteena on oltava Kyproksen yhdistyminen. 
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, vuoteen 1974 asti Famagustan kaupunki oli sekä Kyproksen kreikkalaisten että turkkilaisten taloudellisen, yhteiskunnallisen ja kulttuurisen vaurauden keskus. Turkin hyökkäyksestä lähtien 30 vuotta sitten turkkilaiset joukot ovat sulkeneet kaupungin eivätkä paikalliset asukkaat ole päässeet sinne. Siitä on hiljalleen tullut aavekaupunki tyhjine katuineen ja hylättyine rakennuksineen.
Tarkistuksella 11 pyritään herättämään tämä kuollut kaupunki uudestaan henkiin tuhansien paikallisten hyödyksi. Famagustan kaupungin elpyminen edistää myös osaltaan parempien ja tiiviimpien suhteiden luomista Kyproksen kahden yhteisön välille, mikä lisää huomattavasti mahdollisuuksia nopean ja rauhanomaisen ratkaisun löytämiselle yhdistymiskysymykseen. 
Özdemir (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluaisin aluksi muiden puhujien tavoin kiittää etenkin kahta esittelijää, jäsen Rothea ja jäsen Samuelsenia, samoin kuin komission jäsentä Pattenia ja puheenjohtaja Nicolaïta heidän tämänpäiväisistä puheenvuoroistaan. Mielestäni on tärkeää saada Etelä-Kyproksen hallitus vakuuttuneeksi siitä, että Euroopan unionin on täytettävä saaren pohjoisosalle tekemänsä lupaukset. Tavoitteenamme on näin ollen oltava, että sallitaan yhdessä sekä kauppa että apu; tarvittaessa ja muiden vaihtoehtojen puuttuessa näitä kahta asiaa olisi kuitenkin käsiteltävä erillään, jotta saaren pohjoisosan eristys lopetetaan.
Haluan myös käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja pyytää Etelä-Kyproksen hallituksen edustajia ja tämän parlamentin kyproslaisia jäseniä ilmoittamaan viimeisen kerran, haluavatko he aidosti auttaa saaren pohjoisosaa vai aikovatko he jatkossakin heittää joka tilaisuuden tullen kapuloita rattaisiin. Olen iloinen siitä, että Kreikan pääministeri Karamanlis on hiljattain ilmaissut vankan tukensa Kofi Annanin Kyprosta koskevalle suunnitelmalle.
Yksi asia on käynyt minulle selväksi tämän keskustelun loppuosan aikana. Nähdäkseni saaren eteläosan asukkailla, jotka kannattivat Kofi Annanin suunnitelmaa, ei ole edustajaa tässä parlamentissa. Olen sen vuoksi päättänyt, että aion edustaa tässä keskustelussa niitä Kyproksen kreikkalaisen osan kansalaisia, jotka äänestivät Kofi Annanin suunnitelman puolesta. Haluaisin toimia näiden kansalaisten äänitorvena nimenomaan turkkilaisen alkuperäni vuoksi. Toivottavasti käytämme tämän tilaisuuden siihen, että teemme kaikkemme yhdistymisen puolesta. 
Speroni (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Pohjois-Kyprokselle annettavaa taloudellista apua voidaan ehkä juuri ja juuri pitää armeliaana lahjoituksena. Jos kuitenkin pidämme sitä sijoituksena, joka edistää kehitystä, heitämme rahaa hukkaan. Raha menee hukkaan, koska niin kauan kuin Turkki on miehittänyt osan saaresta, joka kuuluu nyt Euroopan unioniin, ja niin kauan kuin Pohjois-Kyproksessa on turkkilaisia joukkoja, kehitystä ei tapahdu. Tosiasiat osoittavat sen, ja historia osoittaa sen: taloudellinen tilanne ei parane. Sen takia olisi mielestäni parempi pakottaa ensin turkkilaiset joukot vetäytymään ja vasta sitten antaa taloudellista apua. 
Dillen (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, että Kyproksen kreikkalaiset hylkäsivät Annanin suunnitelman, aiheuttaa jatkuvaa turhautuneisuutta. Tällä hetkellä jokainen eurooppalainen näkee nimittäin itse, että unioni kieltää omat periaatteensa antamalla Euroopan ulkopuoliselle maalle, tässä tapauksessa Turkille, mahdollisuuden liittyä EU:hun, vaikka kyseisen valtion asevoimat miehittävät osaa nykyisen jäsenvaltion Kyproksen alueesta. Tämän takia oli niin tärkeää, että Annanin suunnitelma hyväksyttäisiin keinolla millä hyvänsä, ja Kyproksen kreikkalaisia peloteltiin joka taholta hyväksymään tämä puolivillainen ehdotus. Juuri tämän vuoksi eurooppalaiset poliitikot myöntyvät tällä hetkellä niin helposti Kyproksen turkkilaisten toiveisiin. Tämä on kuitenkin täysin nurinkurista. 
Puuttumatta sen enempää yksityiskohtiin muistutan teitä lyhyesti, miksi Kyproksen kreikkalaiset hylkäsivät suunnitelman. Annanin suunnitelmassa itse asiassa oikeutettiin Turkin miehitys vuonna 1974 sekä siihen liittyvä sotarikokset. Kyseisen suunnitelman mukaan Turkin miehitysjoukot saisivat jäädä Kyprokselle ja niillä olisi edelleen oikeus pitää sotaharjoituksia Kyproksen maaperällä. Sotilaallinen raja säilytettäisiin ja passit tarkastettaisiin edelleen armeijan valvomissa rajanylityspaikoissa. Kyproksen turkkilaiset olisivat edelleen Turkin miehityksen alla. Heidän heikko taloudellinen tilanteensa ei johdu niinkään kreikkalaisväestön asettamasta kauppasaarrosta vaan paikan päällä vallitsevasta korruptoituneesta turkkilaisesta taloudellisesta järjestelmästä. Jos Annanin suunnitelma olisi ratifioitu, yli sata tuhatta turkkilaista siirtolaista, jotka Ankaran hallitus pakotti Attilan operaation jälkimainingeissa muuttamaan Kyprokselle etnisen puhdistuksen nimissä, olisivat jääneet saarelle. 
Kyproksen turkkilaisille annettavaan taloudelliseen apuun on liitettävä tiukat ehdot, joista ensimmäinen on Turkin miehityksen lopettaminen. Toivon toki vilpittömästi, että Kyproksen turkkilaiset yhdistyvät ennen pitkää Kyproksen kreikkalaisiin ja muodostavat itsenäisen Kyproksen ilman miehittävää ulkovaltaa. Tätä taloudellista tukea ei saa missään olosuhteissa pitää palkintona poliittisesti korrektista käytöksestä kansanäänestyksessä. 
Kasoulides (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tästä keskustelusta pitäisi välittyä viesti, että parlamentin lisäksi myös parlamentin Kyproksen kreikkalaiset jäsenet toivovat, että taloudellinen apu ja esteetön kauppa koko maailman kanssa edistäisivät Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellista kehitystä. Olemme tyytyväisiä siihen, että esittelijä on lisännyt oleellisen tarkistuksen ja varmistanut, että EU:n rahoja käytetään tavalla, joka ei vaikuta henkilökohtaiseen omaisuudensuojaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen asianomaisten päätösten mukaisesti.
Pidän myönteisenä myös sitä, että neuvosto on ilmeisesti valmis pääsemään yksimielisyyteen asetuksesta. Kauppaa koskevassa kysymyksessä on tärkeää päästä yksimielisyyteen ilman aikarajoja ja asianmukaisen oikeusperustan pohjalta, kuten neuvoston oikeudellinen osasto suositteli. Nyt tarvitaan luovuutta ja sitä, että pidetään kiinni Kyproksen tasavallan, unionin jäsenvaltion, kansainvälisestä oikeudellisesta asemasta.
Olen havainnut tämän keskustelun aikana, että pyrkiessään auttamaan vilpittömästi Kyproksen turkkilaista yhteisöä jotkut kollegat aliarvioivat sen viestin merkitystä, jonka mukaan myös Kyproksen kreikkalaiset tukevat Kyproksen turkkilaisten taloudellista kehitystä. Tämä ei ole nollasummapeli. Viime kansanäänestyksen jälkeen ja kaikella kunnioituksella suvereenien kansalaisten päätöstä kohtaan Turkkia tai Kyprosta ei kumpaakaan ole vapautettu velvollisuudestaan jatkaa yhteisen ratkaisun etsimistä rakentavalla tavalla. Tästä keskustelusta välittyvien viestien avulla rakennetaan siltoja kahden yhteisön välille eikä suinkaan aiheuteta tarpeettomia kiistoja ja selkkauksia, ja niihin olisi kiinnitettävä asianmukaista huomiota. 
Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me Kyproksen kreikkalaiset kannatamme Kyproksen turkkilaisille annettavaa taloudellista tukea ja apua. He ovat maanmiehiämme. Kyproksen tasavallan hallitus on alusta alkaen kannattanut päätöstä antaa Kyproksen turkkilaisille taloudellista apua. Haluan kuitenkin huomauttaa, että maanmiestemme taloudellinen ahdinko ei johdu meidän aiheuttamastamme eristyksestä, vaan eristyksestä, joka on seurausta Turkin 30-vuotisesta sotilaallisesta miehityksestä Kyproksessa. 
Tämä toimi on kuitenkin vain yksittäinen toimi, ja Euroopan unionin päätavoitteena on oltava löytää ratkaisu Kyproksen ongelmaan ja saada aikaan Kyproksen kreikkalaisten ja turkkilaisten välille täysi tasa-arvo, niin poliittinen kuin muunlainen tasa-arvo kaikilla aloilla. Tämä on tavoitteemme.
Siirryn nyt Annanin suunnitelmaan, jota monet ovat ylistäneet. Kyproksen kreikkalaiset hylkäsivät sen kansanäänestyksessä ensinnäkin siitä syystä, että siinä vahvistettiin Turkin miehitys ja Turkin sotilaallinen läsnäolo Kyproksessa. Toiseksi siinä luotiin epävarma ilmapiiri tulevaisuuden suhteen, ja kolmanneksi suunnitelma oli ihmisoikeuksien ja käytännön asioiden osalta puutteellinen. Tätä ei saa unohtaa. Monet suhtautuvat tällä hetkellä kriittisesti Kyproksen kreikkalaisen väestön kantaan; mikseivät he olleet kriittisiä 30 vuotta sitten ja mikseivät he suhtaudu kriittisesti siihen, mitä Turkki tekee Kyproksessa? Turkki miehittää osaa saaresta, Kyproksen kreikkalaisia häädetään kodeistaan ja tämä tilanne vain jatkuu. Heidän pitäisi osoittaa samaa hienotunteisuutta. 
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että Kyproksen yhdistymisen on oltava meidän kaikkien tavoitteena. Emme kiistele Kyproksen turkkilaisten vaan Turkin kanssa, joka miehittää osaa Kyproksen tasavallan alueesta, osaa Euroopan alueesta, sillä Kyproksen tasavalta on Euroopan unionin täysivaltainen jäsen. 
Matsis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että Kyproksen kreikkalaiset kannattavat taloudellisen avun antamista Kyproksen turkkilaisille ja toivovat, että Kyproksen turkkilaisten elintaso kohoaa mahdollisimman pian oman elintasomme kohdalle. Haluan kuitenkin puhua siitä, millä tavoin tätä apua annetaan. Juuri siihen haluan puuttua. Olen taistellut tämän asian puolesta monta vuotta, en pelkästään viime aikoina. Siitä syystä komission jäsenen Pattenin kertomus loukkaa älykkyyttäni, sillä hän ei tunnu ymmärtävän, mistä tämä tuki tulee; otsakkeesta 3, joka koskee Euroopan unionin maita, vai otsakkeesta 7, joka koskee ehdokasvaltioita. Ero on suuri; tärkeitä eivät ole miehitetyssä Kyproksessa toteutettavat hankkeet vaan Kypros itse. Komission jäsen ei kuitenkaan suostu ymmärtämään tätä meille täysin selvää asiaintilaa, ja on valitettavaa, että hän tekee tämän eron. 
Patten,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä lyhyesti muutamaa tämän keskustelun aikana tehtyä huomautusta. Kun näitä keskusteluja tulevaisuudessa käydään ilman läsnäoloani, toivottavasti niissä esitetyt näkökulmat ovat niin sanoakseni mahdollisimman laaja-alaisia. 
Jäsen Samuelsenille totean, että komissiolle sopii mainiosti järjestää Länsi-Balkanin maita koskeva keskustelu joulukuussa. Jäsen Duff puhui kauppa-asetuksen laatimisesta kolmen kuukauden sisällä. Omasta puolestani totean, että komissio noudattaa tässäkin asiassa mielellään tätä kohtuullista pyyntöä. Muutama muu jäsen ehdotti tuen keskittämistä yhteen paikkaan, Famagustaan. Se ei kuitenkaan olisi järkevää. Apuamme on annettava paljon laajemmin. 
Minulla on kolme muuta huomautusta. Ensinnäkin haluaisin kiittää vilpittömästi Kreikan hallitusta sen vieraanvaraisuudesta Thessalonikissa sijaitsevan viraston osalta. Kreikan hallitus antoi käyttöömme Thessalonikissa olevat tilat. Tämä oli edellisen hallituksen kekseliäs ehdotus, jonka nykyinen hallitus on vahvistanut. Se on antanut meille erinomaisen toimipaikan. Kaikki virastossa työskennelleet ovat kiitollisia siitä, ja minäkin ilmaisen komission puolesta kiitollisuuteni. 
Toiseksi jäsen Lagendijk – vaikka hän olikin liian kohtelias muotoillakseen sen näin – huomautti, että on havaittavissa tiettyä älyllistä epäjohdonmukaisuutta sen politiikan välillä, jota olen ajanut ahkerasti ympäri maailmaa ja joka koskee avun hallinnoinnin hajauttamista, ja Länsi-Balkanin toimiemme välillä, minne olemme perustaneet yhden viraston sen sijaan, että toimet olisi hajautettu edustustoihimme. Myönnän tämän. Perustellakseni tätä päätöstä minun on todettava, että kun otetaan huomioon etenkin Länsi-Balkanin maiden tilanne ja Kosovon, Serbian, Montenegron ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanne, se oli niin vaikea, että minusta tärkeintä oli saada apu toimitettua. Tämä oli päähuolenaiheeni. Koska virasto on toiminut niin tehokkaasti, ei ollut syytä lakkauttaa sitä, ja minusta oli järkevää hallinnoida apua edelleen pääasiassa viraston kautta. Myönnän siis syyllistyneeni älylliseen epäjohdonmukaisuuteen, mutta viraston saavutukset antavat sille oikeutuksen. 
Lopuksi totean, etten halua aloittaa viimeisillä huomautuksillani kiivasta väittelyä tässä parlamentissa. Totean kuitenkin sille arvoisalle jäsenelle, joka olisi toivonut kunnianarvoisan kollegani Verheugenin ilmaisseen painokkaammin Annanin suunnitelman edut, että Verheugen olisi toki tehnyt niin erittäin mielellään, ellei häntä olisi estetty Kyproksessa. Tämä on tunnettu tosiasia eikä suinkaan tämän tarinan onnellisin vaihe. Olisi ollut kaikin puolin parempi, jos hän olisi kansanäänestystä koskevan kampanjan yhteydessä voinut kertoa Annanin suunnitelman eduista Kyproksessa. Hän olisi kenties antanut tasapainoisemman kuvan kuin jotkin hallituksen lähettämät kirjeet. Toivon suuresti, että tämä keskustelu voidaan käydä mahdollisimman rauhallisissa merkeissä. Toivottavasti kiistan kaikkia osapuolia kuullaan järkevästi.
Ennen kaikkea totean myöntäväni, kuten jäsen Kasoulides sanoi, että monet parlamentin jäsenet ovat aidosti sitoutuneita parantamaan kaikkien saaren asukkaiden tilannetta. En epäile hetkeäkään arvoisan parlamentin jäsenen sitoutumista siihen ja toivon, että kaikki saavat tulevaisuudessa elää vauraampaa, vakaampaa ja rauhanomaisempaa elämää tällä hienolla saarella. 
Puhemies.
   Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu neuvoston ja komission julkilausumista ilmastonmuutoksista. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, EU:lla on keskeinen asema kahdessa ilmastonmuutoksia koskevassa pääkysymyksessä. Ensimmäinen on Kioton pöytäkirjan täytäntöönpano ja voimaantulo. Jäsenvaltiot ja komissio valmistelevat parhaillaan Euroopan päästökauppajärjestelmää, joka on määrä käynnistää 1. tammikuuta 2005. 
EU:n toinen kiinnostuksen kohde on pitemmän aikavälin ilmastopolitiikka. Buenos Airesissa järjestetään tämän vuoden joulukuussa ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen kymmenes osapuolten konferenssi. Sen tehtäviin kuuluu muun muassa arvioida puitesopimuksen avulla viimeisten kymmenen vuoden aikana saavutettuja tuloksia sekä tulevia suuntauksia. Hyvin tärkeä saavutus on toistaiseksi ollut Kioton pöytäkirja. Pöytäkirja on kuitenkin vain ensi askel, ja hiilidioksidipäästöjä on vähennettävä vielä enemmän vuoden 2012 jälkeen.
Haluaisin kiittää neuvoston puolesta parlamenttia siitä, että se on yrittänyt suostutella Venäjää sitoutumaan Kioton pöytäkirjaan. Euroopan unioni suhtautui myönteisesti uutisiin, joiden mukaan presidentti Putin oli allekirjoittanut 5. marraskuuta lakialoitteen, jolla vahvistetaan se, että Venäjän federaatio ratifioi Kioton pöytäkirjan. Tämä allekirjoitus mahdollistaa Kioton pöytäkirjan voimaantulon ensi vuoden alussa. Tultuaan voimaan pöytäkirja velvoittaa oikeudellisesti maita, joille on asetettu sitovat tavoitteet, vähentämään kasvihuonekaasujen päästöjä, jotta nämä tavoitteet saavutetaan vuoteen 2012 mennessä.
Kioton pöytäkirja on pääasiallinen väline torjuttaessa maailmanlaajuisesti ilmastonmuutosta ja hyvä esimerkki maailmanlaajuisen yhteistyön tehokkuudesta. Euroopan unioni, joka pyrkii johtamaan esimerkin avulla, on antanut alan lainsäädäntöä. Se on jo tehnyt näistä säädöksistä oikeudellisesti sitovia Euroopan unionissa. Kioton pöytäkirjan voimaantulo osoittaa, että EU oli oikeassa pannessaan silloiset velvoitteet varhain täytäntöön. 
Keväällä 2005 Eurooppa-neuvosto ottaa kantaa EU:n tulevaan ilmastopolitiikkaan. Hallitusten päämiehet pohtivat keskipitkän ja pitkän aikavälin strategioita päästöjen vähentämiseksi ja näiden strategioiden tavoitteita. EU:n pitkän aikavälin ilmastopolitiikan päätavoitteena on, että lämpötilan nousu saisi olla enintään 2 °C suhteessa esiteollisella kaudella vallinneeseen tasoon. Valmistautuakseen kyseiseen kokoukseen Euroopan komissio laatii parhaillaan kustannushyötyanalyysiä, jossa otetaan huomioon sekä ympäristötekijät että kilpailukyky. 
Ilmastonmuutosta koskevat toimet edellyttävät mahdollisimman laajaa kansainvälistä yhteenliittymää. Nähdäkseni tämä on mahdollista saavuttaa vain Euroopan unionin ja muiden maiden välisellä vuoropuhelulla. Euroopan unionin puheenjohtajavaltio toteuttaa parhaillaan troikan puitteissa toimia keskeisten maiden kanssa ympäri maailmaa. Nämä toimet koskevat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen tulevaa osapuolten konferenssia sekä alustavia keskusteluja vaihtoehdoista vuoden 2012 jälkeistä järjestelmää varten. 
Euroopan parlamentin jäsenet voivat myös osallistua merkittävällä tavalla tähän prosessiin keskustelemalla pitkän aikavälin ilmastopolitiikasta Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kansanedustajien kanssa, esimerkiksi pian järjestettävässä ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen kymmenennessä osapuolten konferenssissa. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, 189 maata on tällä hetkellä liittynyt ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen, ja toivon niiden kaikkien saapuvan osapuolten kymmenenteen konferenssiin Buenos Airesiin. Samalla tulee kuluneeksi kymmenen vuotta siitä, kun ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimus tuli voimaan.
Venäjän päätös ratifioida Kioton pöytäkirja merkitsee vihdoin sen voimaantuloa, mikä antaa uutta vauhtia osapuolten konferenssissa Buenos Airesissa käytäville keskusteluille. Komissiolla on neljä päätavoitetta osapuolten kymmenennelle konferenssille eli COP-10:lle. Tavoitteena on ensinnäkin arvioida tähän asti tehtyä työtä. Toiseksi tavoitteena on selittää, mitä Euroopan unioni tekee torjuakseen ilmastonmuutosta. Kolmantena tavoitteena on edistää keskusteluja siitä, mitä tapahtuu vuoden 2012 jälkeen. Neljäntenä tavoitteena on vaikuttaa siihen, että asialistalla olevat tekniset kysymykset saadaan ratkaistua. 
Ensimmäiseksi on arvioitava sitä, mitä eri osapuolet ovat jo tehneet ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Samalla etenkin kehitysmailla on mahdollisuus kertoa, että monet niistä ovat jo ryhtyneet toimiin, ja selittää, millä tavoin juuri ne kärsivät ensimmäisinä ilmastonmuutoksesta. Tämä on tärkeää yleisen poliittisen keskustelun kannalta. 
Toinen tavoite on selittää, mitä Euroopan unioni tekee Euroopan ilmastonmuutosohjelman ja tammikuussa 2005 käynnistyvän päästökauppajärjestelmän kautta. Kyseinen järjestelmä esitellään myös virallisesti kaikille ministereille tapahtumassa, jonka järjestämme tiiviissä yhteistyössä puheenjohtajavaltio Alankomaiden ja Argentiinan hallituksen kanssa. 
Kolmas tavoite on suuntautua vähitellen tulevaisuuteen, tarkastella vuoden 2012 jälkeistä maailmanlaajuista järjestelmää ja keskustella siitä. Tämä on erittäin tärkeää, jotta kehitysmaat otetaan mukaan ja osoitetaan, että vuoden 2012 jälkeiselle ajanjaksolle ehdottamamme toimet ovat keskenään tasapainossa. 
Neljäs ja viimeinen tavoite on ratkaista joitakin merkittäviä teknisiä kysymyksiä, jotka ovat edelleen osapuolten konferenssin asialistalla. Nämä kysymykset koskevat erityisesti kehitysmaihin liittyviä asioita samoin kuin ilmastonmuutokseen sopeutumisen ja sen lieventämisen välistä tasapainoa. Olen ymmärtänyt, että osapuolten kymmenennessä konferenssissa järjestetään lukuisia pyöreän pöydän keskusteluja.
Komissio odottaa saavansa tehdä tiivistä yhteistyötä Buenos Airesin valtuuskuntaan kuuluvien Euroopan parlamentin jäsenten kanssa. Lupaamme pitää Euroopan parlamentin jäsenet täysin ajan tasalla ja välittää tietoa nopeasti ja toivomme, että voitte sitoutua osapuolten kymmenennen konferenssin aikana moniin käytännön toimiin. Se, että osapuolten konferenssiin osallistuu voimakas EU:n valtuuskunta, joka koostuu kaikkien Euroopan toimielinten edustajista, antaa unionille hyvän tilaisuuden kannustaa muuta maailmaa lisäämään toimiaan vastauksena uhkaavalle ilmastonmuutokselle. Meillä on viiden vuoden kokemus yhteistyöstä Euroopan parlamentin jäsenten kanssa, ja se on ehdottomasti yksi vahvuuksistamme. Se, että olemme järjestäneet muun muassa yhteisiä lehdistötilaisuuksia, on merkki voimakkuudesta ja hyvästä yhteistyöstä. Toivottavasti voimme jatkaa työskentelyä hyvässä hengessä ja tiiviissä yhteistyössä niin osapuolten kymmenennessä konferenssissa kuin sen jälkeenkin. 
Doyle (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa komission jäsenelle Wallströmille kaikkea hyvää hänen uudessa tehtävässään. Olemme nauttineet hänen kanssaan viimeisten viiden vuoden aikana tekemästämme yhteistyöstä ympäristöasioiden parissa. Kiitän häntä hänen erityisestä panoksestaan. Toivotan myös kaikkea hyvää puheenjohtajavaltio Alankomaille, jonka kausi on päättymässä. 
Joidenkin mielestä YK:n ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen Kioton pöytäkirja on tuomittu epäonnistumaan, sillä muu maailma vain odottaa sitä, että pöytäkirjan sopimuspuolet laistavat velvoitteensa ja antavat täten muille maille täydellisen tekosyyn jättäytyä kokonaan sopimuksen ulkopuolelle. Nyt, puolivälissä Kioton ensimmäisen velvoitekauden mukaista vuoden 2012 määräaikaa, koko maailma on antautunut jälkiviisaaseen järkeilyyn ja on tuhoamassa lopullisesti kaikki pyrkimykset vähentää kasvihuonekaasupäästöjä, ennen kuin täytäntöönpanon toiseen vaiheeseen edes päästään. Meillä ei todellakaan ole varaa tällaiseen "mitä minä sanoin" -ajattelutapaan. 
Epäonnistuminen on suhteellista. On hyvin valitettavaa, ettei väliaikaisiin tavoitteisiin päästä – kotimaani Irlanti on tällä hetkellä 16 prosenttia jäljessä asetetusta tavoitteesta. Se, ettei kuitenkaan tehdä mitään, olisi kerta kaikkiaan tuhoisaa. 
Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli IPCC on kansainvälinen asiantuntijoiden muodostama elin, joka arvioi ilmastonmuutoksen tieteellisiä, teknisiä, sosiaalisia ja taloudellisia näkökohtia. Sen mukaan kasvihuonekaasupäästöjä olisi vähennettävä 60–80 prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna, jotta toimillamme olisi havaittava vaikutus maailmanlaajuisesti nouseviin lämpötiloihin. Tiedän, että tiedeyhteisössä väitellään siitä, ovatko IPCC:n käyttämät mallit päteviä, ja tämä keskustelu jatkunee, mutta suurin osa hyväksyy IPCC:n mallinnukset ja niiden perusteella tehtävät ennusteet. 
Arvostelijat vetoavat usein siihen, että vaikka Kioton sopimusta noudatettaisiin, maapallon lämpötila olisi vain 0,15 astetta alhaisempi kuin siinä tapauksessa, ettemme tee yhtään mitään. Skeptisyys ja ilmastonmuutos liittyvät maailmanlaajuisessa maapallon tulevaisuutta koskevassa keskustelussa nykyään niin tiiviisti yhteen, että olemme vaarassa unohtaa Kioton pöytäkirjan menettelyjen mukaisesti toteutetut hyvin konkreettiset toimet sitä varten, että luodaan kehys tuleville toimille, joilla rajoitetaan ihmisen toiminnan haittavaikutuksia maapalloon. 
Liika keskittyminen Kioton sopimuksen vähäiseen määrälliseen vaikutukseen ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen välittömiin tuloksiin merkitsee kuitenkin sitä, että asian ydin on jäänyt ymmärtämättä. Kioton sopimus on vain ensi askel siinä, että puututaan ilmaston lämpenemiseen, mutta se luo tärkeän perustan tuleville kattavammille ja tehokkaammille toimintatavoille ja sopimuksille. Se on prototyyppi nykyistä paljon kattavammalle sopimukselle. Kioton sopimuksen arvo on siinä, että sillä luodaan markkinapohjainen menettely, jolla ympäristönsuojelu muunnetaan talouden kielelle. Ilmaston lämpenemiselle määritellään siinä kauppahinta. 
Sen jälkeen kun Kioton pöytäkirja on pantu asianmukaisesti täytäntöön ja ulotettu koskemaan kaikkia muita sektoreita, se tarjoaa joustavan, markkinapohjaisen menettelyn, jonka avulla ilmaston lämpenemisen kustannukset jaetaan tasapuolisesti kaikkien alojen kesken. Se tarjoaisi taloudellisen kannustimen puhtaan tekniikan kehittämiselle, jonka avulla suojellaan ympäristöä tulevia sukupolvia varten. 
Yhteenvetona todettakoon, että suurin este tällä hetkellä liittyy diplomatiaan. Meidän on käytävä jatkuvaa ja innostunutta vuoropuhelua Yhdysvaltain transatlanttisten kumppaniemme sekä Venäjän kanssa, missä Kioton pelkkä nimi on joutunut huonoon maineeseen. Kioton pöytäkirjassa on toki puutteensa, mutta yhteistyö on ainoa keino, jolla ne voidaan ylittää ja kääntää kaikkien eduksi. 
Euroopan tasolla suhtaudun myönteisesti komission hiljattain järjestämään sidosryhmien kuulemiseen ja toivon, että saamme äänemme kuuluviin tulevassa osapuolten kymmenennessä konferenssissa, johon minulla on ilo osallistua. On aika luopua ajatuksesta, että ilmastopolitiikan tulevaisuus päättyy samaan aikaan kuin Kioton pöytäkirja umpeutuu. Kysymys – tärkeä kysymys – kuuluu: mitä tulee Kioton jälkeen? 
Corbey (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, läheltä piti, ettei tätä keskustelua käyty teidän vaan seuraajanne kanssa. Rehellisesti sanottuna olen erittäin tyytyväinen siihen, että voimme tänään puhua juuri teidän kanssanne EU:n ilmastopolitiikasta ja EU:n panoksesta Buenos Airesissa joulukuussa pidettävään ilmastokonferenssiin. Minusta on hieno loppuhuipennus toimikaudellenne, että voitte luovuttaa ilmastokysymyksen eteenpäin tietäen, että Kioton pöytäkirja tulee pian voimaan, nyt kun Venäjän valtiollinen duuma on ratifioinut sen 22. lokakuuta ja Venäjän federaation neuvosto 27. lokakuuta. Presidentti Putin on sillä aikaa allekirjoittanut ratifioimisasiakirjan, ja odotamme sen tallettamista Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille. Kioton pöytäkirja voi tulla voimaan 90 päivää myöhemmin.
Ryhmäni on tyytyväinen presidentti Putinin päätökseen liittyä Euroopan unionin ja muiden maiden joukkoon torjuttaessa kasvihuoneilmiötä. Euroopalla ja Euroopan komissiolla on ollut merkittävä asema tämän lopputuloksen saavuttamisessa, ja onnittelut ovat epäilemättä paikallaan myös teille. Ilmastopolitiikalla on Euroopassa takuuvarma ja vankka kannatus. Ryhmämme on iloinen siitä, että Euroopan parlamentti ja ministerineuvosto pitävät kiinni kunnianhimoisesta ilmastopolitiikasta, jonka tavoitteena on torjua kasvihuoneilmiötä.
Eurooppa on vahvistanut asemansa edelläkävijänä Buenos Airesin ilmastokonferenssissa. Olen tyytyväinen Euroopan vakuutukseen siitä, että kehitysmaille on annettava tukea, jotta niiden on helpompi sopeutua ilmastonmuutoksen vaikutuksiin. Ei riitä, että ilmoitamme ryhtyvämme rakenteellisiin toimiin, jotka tehoavat pitkällä aikavälillä. Jotkin maat, etenkin kehitysmaat ja pienet maat, joutuvat jo kohtaamaan kasvihuoneilmiön vaikutukset, ja ne tarvitsevat apua.
Vaikka ryhmäni on tyytyväinen, se on tietenkin edelleen kriittinen. Vaikka on mieluisaa kuulla parlamentin ja ympäristöministerien kannattavan kunnianhimoista ilmastopolitiikkaa, emme saa tyytyä kaunopuheisuuteen ja hyviin aikomuksiin. On myös aloitettava käytännön toimia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Alankomailla on Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona aivan erityinen velvollisuus saada aikaan käytännön tuloksia. Ympäristöasioita koskevat puheenjohtajavaltion ajatukset kuulostavat hyviltä, mutta niiden avulla olisi saatava aikaan tuloksia. Vuoden lopussa puheenjohtajavaltio Alankomaita arvioidaan juuri näiden tulosten perusteella. Buenos Airesissa nähdään, mikäli kaunopuheiset lupauksemme lausutaan ja toteutetaan myös kansainvälisellä tasolla. Toivon joka tapauksessa, että yhteistyö sekä puheenjohtajavaltio Alankomaiden että Euroopan komission kanssa sujuu Buenos Airesin konferenssissa erinomaisesti. 
Davies (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, muutama päivä Yhdysvaltain presidentinvaalien jälkeen panin kotonani radion päälle. Kuulin erään George Bushin ilmastonmuutosasiantuntijan kertovan, että ilmastonmuutos oli ensinnäkin pelkkä myytti; toiseksi, että kansalliset hallitukset rahoittivat kaikkia eurooppalaisia tiedemiehiä, jotka olivat kaikki epäluotettavia ja vain yhdysvaltalaiset tiedemiehet olivat riippumattomia; ja kolmanneksi, että komission jäsen Wallström oli myöntänyt koko ilmastonmuutosohjelman laaditun sen varmistamiseksi, että Euroopan teollisuus saisi Yhdysvallat kiinni, ja Yhdysvaltain teollisuudelle asetettiin ylimääräisiä rasituksia näiden yhtäläisten toimintaedellytysten aikaansaamiseksi. Minä kun kuvittelin kaiken aikaa, että komission jäsen yritti pelastaa maailmaa! 
Eilisessä -lehdessä yksi Putinin neuvonantajista, jonka lausuntoja olemme kuulleet aikaisemminkin, totesi, että kaikki on kuvitelmaa ja ilmaston lämpeneminen on hyvä asia! Aivan kuin kylmän sodan tappelupukarit palaisivat jälleen asemiinsa, taistelemaan ilmaston lämpenemisen vaikutuksesta astetta lämpimämmällä areenalla. 
Komission jäsenen ansiosta olemme päässeet näinkin pitkälle, mutta matka on vielä pitkä. On varmistettava, että Kioton pöytäkirja pannaan täytäntöön – mikä ei, kuten tiedämme, auta millään tavoin torjumaan ilmastonmuutosta vaan yksinomaan hidastaa prosessia – mutta myös, että otamme kehitysmaat mukaan, nostamme tavoitteita ja löydämme keinoja muuttaa julkista politiikkaa poliittisesti hyväksyttävällä tavalla ja siten, että Yhdysvallat on mukana. En tiedä, kuinka pitkälle pääsemme tällä tiellä. Toivon, että seuraavien viiden vuoden aikana komission jäsen voi uudessa tehtävässään tiedottaa edes jonkinlaisesta edistyksestä. 
Hassi (Verts/ALE ),
    Hyvät kollegat, ensi joulukuussa pidettävä ilmastokokous on historiallinen, koska nyt tiedetään, että Kioton sopimus tulee voimaan. Mutta on ymmärrettävä, että Kioto on vasta ensimmäinen askel pitkällä tiellä ja nyt on aika valmistautua seuraaviin päästövähennyksiin. Mukaan tarvitaan uusia maita kuten Kiina ja Intia. EU:n tuleekin viipymättä esittää ensinnäkin oma pitkän aikavälin päästövähennystavoitteensa ja toiseksi oma ehdotuksensa kansainvälisten päästövähennysten malliksi.
Jotta voimme estää katastrofiksi kääntyvän ilmastomuutoksen, globaalit päästöt on käännettävä laskuun vähintään kahdessakymmenessä vuodessa ja teollisuusmaiden on leikattava päästöjään ainakin kuusikymmentä prosenttia noin viidessäkymmenessä vuodessa. Tämä kuulostaa dramaattiselta, mutta voimme selvitä pehmeällä muutoksella, jos toimimme johdonmukaisesti. Vähentämällä päästöjä vajaat kaksi prosenttia joka vuosi saavutamme kuudenkymmenen prosentin vähennyksen viidessäkymmenessä vuodessa. Modernin kestävän teknologian avulla se on mahdollista.
Tarvitaan markkinamekanismeja, jotka suosivat puhdasta tekniikkaa, kuten energiaverotusta ja päästökauppaa, mutta tarvitaan muitakin uusia toimia. Yksi mahdollisuus on arvonlisäveron alentaminen markkinoiden energiatehokkaimmilta laitteilta. Tälläkin tavoin voidaan saada aikaan yllättävän suuria päästövähennyksiä, jos kuluttajat aina ostopäätöksiä tehdessään valitsevat energiatehokkaimman vaihtoehdon. Eli vielä on aikaa estää pehmein toimin katastrofaalinen muutos, jos olemme päättäväisiä ja johdonmukaisia ja jos EU säilyttää johtavan asemansa kansainvälisessä ilmastopolitiikassa. 
Sjöstedt (GUE/NGL ),
    Nyt kun Kioton pöytäkirja voi tulla voimaan, on katsottava eteenpäin ja mietittävä, mitä voimme tehdä ilmaston puolesta vuoden 2012 jälkeen. Kuten kaikki tiedämme, Kioton pöytäkirjan velvoitteet ovat pitkällä aikavälillä täysin riittämättömät. 
On erityisen tärkeää aloittaa keskustelut suurten kehitysmaiden, kuten Intian ja Kiinan, kanssa, sillä myös niiden on sitouduttava vähentämään tulevaisuudessa päästöjään, jotka lisääntyvät tällä hetkellä huimaa vauhtia. Jotta tämä olisi mahdollista, on mielestäni lähdettävä siitä, mikä on luonnonvarojen oikeudenmukaista ja kestävää käyttöä pitkällä tähtäimellä, ja ainoa oikeudenmukainen tapa jakaa päästöoikeudet pitkällä aikavälillä on laskea niiden määrä kutakin maapallon kansalaista kohtaan. Hyvin pitkällä aikavälillä tämä on ainoa oikeudenmukainen tavoite.
Yhdysvaltain presidentinvaalien lopputulos on luonnollisesti valtava takaisku kansainväliselle ympäristöasioiden puolesta tehtävälle työlle, sillä Yhdysvallat esiintyy todennäköisesti seuraavinakin neljänä vuonna maailmanlaajuisena anarkistina ympäristöasioissa. Meillä ei ole aikaa odottaa yhdysvaltalaisia, mutta tiedämme sen päivän koittavan, jolloin heidän on sekä taloudellisista että ekologisista syistä sitouduttava tähän työhön. Siksi onkin tärkeää, että työ, johon heidät toivotetaan silloin tervetulleiksi, on jo hyvää vauhtia käynnissä. 
Hyvä Margot, haluaisin käyttää viimeiset pari sekuntia kiittääkseni sinua ympäristöasioiden puolesta tekemästäsi työstä viimeisten viiden vuoden aikana. Ei ole helppoa olla ympäristöstä vastaava EU:n komission jäsen. Vastustajia on varmaan niin Euroopan komission ulko- kuin kenties sisäpuolellakin, mutta olen vakuuttunut siitä, että olet hoitanut työsi niin hyvin kuin on inhimillisesti mahdollista, ja siitä sinulle vilpittömät kiitokset. 
Blokland (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, on kulunut melkein seitsemän vuotta siitä, kun kuuluisa pöytäkirja laadittiin Kiotossa, ja Venäjän ratifioinnin ansiosta sen on määrä tulla voimaan hyvin pian. Tämä on hyvä uutinen paitsi niille, jotka ovat teidän tavoin, arvoisa komission jäsen Wallström, taistelleet pöytäkirjan puolesta, mutta myös niille, jotka kärsivät joka päivä ilmastonmuutoksen vaikutuksista. Vilpittömät onnittelut ovat joka tapauksessa paikallaan. Kioton sopimus on askel oikeaan suuntaan, kohti parempaa ympäristöä, mutta meillä on vielä pitkä matka. Pyydän näin ollen neuvostoa ja komissiota yhdessä Euroopan parlamentin kanssa osoittamaan, että EU haluaa voimakkaan talouden lisäksi voimakkaan ympäristöpolitiikan. Tässä pöytäkirjassa on vielä paljon parantamisen varaa; siihen olisi lisättävä esimerkiksi lentoliikenteen päästöt, ja kannatuspohjaa voitaisiin laajentaa. Arvoisa komission jäsen Wallström, uusi salkkunne saattaa osoittautua hyödylliseksi tässä mielessä. EU:kin voi sitoutua tähän. Yhä useampien maiden ottaminen mukaan pöytäkirjaan merkitsee myös päästöjen maailmanlaajuisen valvonnan lisääntymistä. Tällä hetkellä sopimus kattaa 55 prosenttia liitteessä 1 mainittujen maiden päästöistä. Työskennelkäämme ankarasti jäljellä olevan 45 prosentin eteen.
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, puhun ilmastonmuutoksesta mutta ennen kaikkea myös Euroopan ympäristökeskuksen raportista. Kaksi kuukautta sitten Euroopan ympäristökeskus julkaisi tulevaisuusennusteen, jonka mukaan suurimmassa vaarassa oleva alue, joka joutuu kärsimään ilmastonmuutoksen seurauksista eniten, on Välimeren alue. 
Pidän hyvin vakavana, ettei tätä ole toistaiseksi sanottu ääneen. Mielestäni on erittäin tärkeää korostaa, että Välimeren alueet kärsivät eniten lämpötilan noususta ja siihen liittyvistä terveyshaitoista. Välimeren alueet kärsivät eniten veden puutteesta, sadeveden vähyydestä, aavikoitumisen lisääntymisestä, aavikon laajentumisesta ja tuottavuuden laskusta. Lisäksi nämä alueet ottavat vastaan siirtolaisia, jotka pakenevat kärsimyksiä, kurjuutta ja nälänhätää. On meidän velvollisuutemme auttaa niitä. 
Kehotan Eurooppaa tukemaan ympäristökeskuksen suosituksen mukaisesti toimintasuunnitelmia aavikoitumisen torjumiseksi ja omaksumaan politiikan, jonka avulla sopeudutaan ilmastonmuutokseen. Meidän on laadittava mukautettavissa olevia toimintatapoja kestävän kehityksen edellytysten mukaisesti. Tarvitsemme kattavia toimintasuunnitelmia ja paljon enemmän perusteellisia tutkimuksia ja tutkimusta niistä ongelmista, joita kohtaamme. 
Yhdistyneet Kansakunnat, joka on käynnistänyt prosessin Euroopan aavikoitumisen torjumiseksi, on pysynyt varsin hiljaa. Vaadin sen vuoksi Välimeren alueelle politiikkaa, joka perustuu sosiaaliseen tasapainoon ja aktiivisempaan tulevaisuuspolitiikkaan. 
Sornosa Martínez (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, samalla kun onnittelen teitä uusista tehtävistänne, totean olevani iloinen siitä, että olette tänä iltana paikalla tässä ilmastonmuutosta koskevassa keskustelussa.
Euroopan unionin strategia Buenos Airesin ilmastonmuutoskonferenssissa on erittäin tärkeä. Euroopan unionin on säilytettävä johtava asemansa ja käytettävä sitä neuvotteluissa hyödykseen, jotta yhä useampi maa allekirjoittaisi Kioton pöytäkirjan tulevaisuudessa. Mielestäni on tärkeää pyrkiä ottamaan toisella velvoitekaudella huomioon Milanossa aloitetut keskustelut, joiden tavoitteena on ottaa mukaan myös ilma- ja meriliikenteen päästöt. Lisäksi olisi edistyttävä siinä, että tehdään maailmanlaajuinen sitoumus maanteiden matkustaja- ja tavaraliikenteen päästöjen vähentämiseksi, jotka ovat tällä hetkellä ilmakehän saastumisen kannalta suuri ongelma. 
Komission olisi myös harkittava lisätoimia energiatehokkuuden alalla sekä uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämistä. Arvoisa komission jäsen Wallström, kuten 26. elokuuta totesitte, mikäli kaikki Euroopan unionin julkiset viranomaiset nimittäin siirtyisivät käyttämään ekoenergiaa, hiilidioksidituotanto vähenisi 62 miljoonalla tonnilla ja täyttäisimme Kioton sopimuksessa määritellyn 18 prosentin päästövähennystavoitteen. Sitä paitsi markkinat tarvitsevat mielestäni selkeitä ja jatkuvia merkkejä uusiutuvien energialähteiden ja energiatehokkuuden edistämiseksi. 
Arvoisa komission jäsen, kaikista näistä syistä komission olisi mielestäni hyvä tehdä ehdotuksia, joilla pyritään lisäämään toimia energiatehokkuuden alalla ja edistämään vaihtoehtoisten energialähteiden käyttöä toista velvoitekautta varten. Ehdotusten tekeminen on sekin yksi keino säilyttää Euroopan unionin johtoasema. 
Schlyter (Verts/ALE ).
    Ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat jo nyt nähtävissä. Jäävuoret häviävät, arktinen jää sulaa, talvet ovat lyhyempiä, ja myrskyjä on enemmän samoin kuin luonnonkatastrofeja ja ympäristöpakolaisia. Päätöslauselman 2 kohdan lopussa todetaan, että pitkällä aikavälillä kaikille maailman kansalaisille on annettava samat päästökiintiöt. Tämä nimenomainen lause kohdistaa meihin suuret odotukset siitä, että ryhdymme tehokkaisiin toimiin päästöjemme vähentämiseksi. Varastamme öljyvaroja paitsi tulevilta sukupolvilta myös maailman köyhiltä. 
Keskustellessamme nyt ilmastokysymyksestä vaarana on, että käännämme katseemme viiden vuoden päässä oleviin seuraaviin vaaleihin ja välttelemme vaikeita päätöksiä. EU:n – parlamentin, komission ja neuvoston – on kuitenkin yhteisesti unohdettava ajatukset uudelleenvalinnasta ja rohjettava tehdä päätöksiä, joilla päästöjä vähennetään ratkaisevasti. Muussa tapauksessa syyllistymme ihmisyyden ja maapallon vastaisiin rikoksiin ja olemme vaarassa joutua vanhoilla päivillämme Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen eteen, kaikkien tulevien sukupolvien tuomittavaksi. Olettaen tietenkin, ettei Haag ole silloin jo veden alla. 
Verges (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, ilmastonmuutos merkitsee ihmiskunnan kannalta sivilisaatioon kohdistuvaa haastetta, koska kyseessä on ihmislajin säilyminen ja luonnon tasapainon säilyminen. Nyt tarvitaan tuore näkökulma käsitykseemme edistyksestä ja kehityksestä. 
Tämä ongelma hallitsee vuosisadan edetessä yhä enemmän ihmisten olemassaoloa. Äärimmäisten ilmasto-olosuhteiden lisääntyminen on osoitus siitä, että ilmaston lämpenemisen vaikutukset ovat jo nähtävissä. Perusteelliset muutokset ovat väistämättömiä.
Vaikka EU pyrkii ilmeisen päättäväisesti Kioton pöytäkirjan tavoitteisiin, paljon on kuitenkin vielä tehtävää, mikäli haluamme valmistaa yhteiskuntiamme kohtaamaan jo käynnistyneet muutokset. On laadittava aitoja sopeutumista helpottavia toimia ja pantava ne täytäntöön mitä pikimmin.
Meidän on tehtävä poliittisia johtopäätöksiä tiedemiesten tutkimusten ja etenkin Euroopan ympäristökeskuksen raportin perusteella, jossa esitellään ilmaston lämpenemisen eri vaikutuksia Euroopassa. On muistettava, että vaikka Eurooppa onkin maailman pienin maanosa, sillä on myös eniten rannikkoa. Euroopan 155 syrjäistä rannikkoaluetta ja Välimeren alue ovat jo päättäneet tavata vuonna 2005 Marseillessa keskustellakseen sopeutumisesta. Aloite tälle tapaamiselle tuli ilmaston lämpenemisen vaikutuksia tutkivalta Ranskan kansalliselta seurantakeskukselta, jonka puheenjohtajana toimin. 
Luotamme siihen, että komissio tukee tätä lähestymistapaa, jonka avulla voidaan laatia aito eurooppalainen strategia ja helpottaa sopeutumista nykyiseen ilmastonmuutokseen. Tätä osatekijää, josta on tullut ilmastonmuutosta koskevan yhteisön toimintaohjelman olennainen osa, olisi nyt laajennettava. 
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tarvitsemme puhtaampaa energiaa ja tehokkaampaa tekniikkaa, ja niiden saavuttamiseksi tarvitsemme kannustimia, niin sanottuja negatiivisia kannustimia, kuten hiiliveroa.
Irlanti ylittää tällä hetkellä 25 prosentilla tavoitteensa, ja silti valtiovarainministeri ilmoitti pari kuukautta sitten luopuvansa hiiliveron käyttöönotosta. Ylihuomenna entinen valtiovarainministeri McCreevy istuu noilla komission jäsenen Wallströmin viereisillä tuoleilla vastaamassa sisämarkkinoista. Miten voimme luottaa siihen, että komissio varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat hiilipäästöjen vähentämistä koskevia velvoitteita ja täyttävät ne? Arvioiden mukaan sata Irlannin suurinta yritystä ylittää nykyiset päästömäärät vuosina 2005–2007. Irlanti on jäämässä jälkeen tässä taistelussa ilmastonmuutosta vastaan.
Irlannin veronmaksajat ovat niitä, jotka joutuvat kärsimään rangaistuksen! Sen sijaan yritykset, jotka vetoavat tällä hetkellä siihen, että niiden kilpailukyky heikkenee, mikäli ne joutuvat sijoittamaan puhtaan energian tuottamiseen ja tehokkaampaan tekniikkaan, pääsevät pälkähästä! Pyydän komissiota ja neuvostoa vaatimaan, että Irlannin hallitus kumoaa päätöksensä luopua hiiliverosta. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Kiitän parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan ja totean olevani useimmista huomautuksista samaa mieltä. On syytä tiedostaa, että parlamentti, komissio ja neuvosto ovat lähes yhtä mieltä tästä tärkeästä kysymyksestä. Meidän on toki taisteltava skeptisyyttä vastaan ja katsottava myös vuotta 2012 pidemmälle, ja kenties emme ole aivan samaa mieltä koko maailman kanssa. Olemme kuitenkin komission ja neuvoston kanssa yhtä mieltä koko tämän keskustelun pääuomista täällä parlamentissa. On tärkeää jatkaa niitä toimia, jotka on jo aloitettu. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän aluksi jäseniä heidän kauniista sanoistaan ja heidän yhteistyöstään vuosien mittaan. Aion jatkossakin seurata tätä keskustelua, sillä se koskee ympäristön lisäksi myös henkiin jäämistämme tällä planeetalla ja meihin tällä hetkellä vaikuttavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia. Toivon siis voivani tulevina vuosina tukea Barroson komission aloitteita ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja osallistua niihin. 
Muistutan, että saamme kovin harvoin tietoja Tyyneltämereltä – tuolta laajalta merialueelta, joka peittää kolmanneksen maapallosta – missä ilmastonmuutoksen vaikutukset tuntuvat jo nyt pienten saarivaltioiden asukkaiden elämässä. On syytä todeta, että kaikkina näinä vuosina ilmastonmuutoksesta käytyjen keskustelujen aikana pienten saarivaltioiden edustajien puheenvuorot ovat olleet kaikkein vaikuttavimpia, koska he voivat kertoa meille henkilökohtaisen tarinansa siitä, miten ilmastonmuutos on vaikuttanut heidän elämäänsä ja elinmahdollisuuksiinsa näillä pienillä saarilla.
Monet sanoisivat, että Kioton pöytäkirja on epäonnistunut ja puutteellinen, ja mainitsisivat sen huonot puolet. Se ei ole täydellinen, mutta mitä vaihtoehtoja on tälle yhdelle kansainväliselle oikeuskehykselle, joka on nyt ollut käytössä kymmenen vuotta? Olisiko meidän sekaannuttava valtioiden kahdenvälisiin suhteisiin? Maailmanlaajuinen ongelma edellyttää aidosti maailmanlaajuista ratkaisua ja kehystä. Olen yrittänyt sanoa vastaan ja esittää, että kyseessä on nerokas pöytäkirja, koska se perustuu luotettaviin tieteellisiin tietoihin ja koska tapa, jolla Yhdistyneet Kansakunnat on koonnut hallitustenvälisen ilmastopaneelin, on ennenkuulumaton. Tottakai yksittäiset tiedemiehet kyseenalaistavat koko asian, sehän on heidän tehtävänsä! Tosiasia kuitenkin on, että meillä on syvällistä tietoa tästä ongelmasta. Luotettavien tieteellisten tietojen perusteella meillä on yhteisiä ja eriytettyjä velvollisuuksia, mikä tarkoittaa sitä, että rikkailla valtioilla – jotka saastuttavat kahdeksan tai kahdeksankymmentä kertaa enemmän kuin köyhät valtiot – on tietty vastuu. Otamme kuitenkin kaikki maat mukaan. Intian ja Kiinan edustajat istuvat samassa pöydässä rikkaiden valtioiden edustajien kanssa, ja voimme näin ollen puhua heille ja keskustella siitä, mitä tapahtuu vuoden 2012 jälkeen. Tämä tarkoittaa myös, että käytössämme ovat niin sanotut joustomekanismit eli toimimme kustannustehokkaasti. Otamme mukaan ja mobilisoimme eri toimijoita ja hyödynnämme markkinavoimia ympäristön hyväksi. Tämän vuoksi pöytäkirja on nerokas. Meidän on tarkistettava sitä, työstettävä ja muutettava sitä vielä monena vuonna, mutta se on ainoa keino, joka meillä on torjua ilmastonmuutosta. Tästä syystä olen ylpeä myös siitä asemasta, jossa Euroopan unioni on ollut vuosien mittaan ja toivon mukaan on myös jatkossa. Sen osallistuminen on hyvin tärkeää. Kerrankin voimme näyttää muulle maailmalle, että kestävä kehitys on mahdollinen, että pystymme löytämään kustannustehokkaita keinoja ja toimia ja olemme halukkaita tekemään yhteistyötä keskenämme. 
Meillä on Euroopan parlamentin ansiosta hyvin kunnianhimoinen ilmastonmuutospolitiikka. Toivon, että näin on teidän avullanne jatkossakin. Toivotan Buenos Airesissa pidettävään osapuolten kymmenenteen konferenssiin osallistuvalle valtuuskunnallenne ja EU:n valtuuskunnalle kaikkea hyvää. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan käsiteltäväksi jättämän päätöslauselmaesityksen.(1)
Keskustelu on näin ollen päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskiviikkona klo 12.30.
Aylward (UEN )
   .  Haluan kiittää presidentti Putinia. Kioton pöytäkirjan eloon jäänti on todennäköisempää, koska Venäjän federaatio ratifioi sen. Kaikkein eniten saastuttava maa eli Yhdysvallat ei suostu harkitsemaan maailmanlaajuista tarvetta ja ratifioimaan Kioton pöytäkirjaa. Minua huolestuttaa suuresti, että Yhdysvallat on päättänyt ratkaista ilmastonmuutoksen kysymyksen yksipuolisin toimin. Ilmastonmuutosta on käsiteltävä maailmanlaajuisena ongelmana. 
Jos hiilidioksidin määrää ei vähennetä, arktinen jääpeite häviää. Tämä vaikuttaa etenkin rannikkoalueiden ja saariyhteisöjen asukkaiden elämänlaatuun. Tämä on tieteellinen tosiasia eikä henkilökohtainen ja tunteikas poliittinen huomautukseni. 
Irlanti on paljon energiatehokkaampi kuin kymmenen vuotta sitten. Kannustan muita jäsenvaltioita seuraamaan perässä. Kukaan ei ole koskaan väittänyt, että ilmastonmuutoksen torjuminen olisi helppoa. Siihen liittyvä itsetyytyväisyys on kuitenkin vielä pahempaa.
Euroopan parlamentin jäsenenä velvollisuutenani on korostaa ilmastonmuutoksen torjumisen tärkeyttä edustamillemme kansalaisille, EU-kumppaneillemme ja kansainvälisille kumppaneillemme. Kehotan kaikkia maita, jotka eivät ole vielä sitoutuneet maailmanlaajuisesti ilmastonmuutoksen torjumiseen, tekemään niin Kioton pöytäkirjan kautta. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Corbeyn mietintö (A6-0027/2004) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY muuttamisesta. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, vuonna 2001 Euroopan unionin 15 vanhassa jäsenvaltiossa tuotettiin yhteensä 65 miljoonaa tonnia pakkausjätettä. Se vastaa noin 17:ää prosenttia kiinteästä yhdyskuntajätteestä ja 3:a prosenttia jätteen kokonaismäärästä painon mukaan mitattuna. Näistä 65 miljoonasta tonnista 34 miljoonaa tonnia eli 53 prosenttia kierrätettiin, ja 60 prosenttia hyödynnettiin tai poltettiin siten, että energia otettiin talteen.
Tietojemme mukaan on täysi syy olettaa, ettei yksikään jäsenvaltioille asetetusta 75:stä eri tavoitteesta jäänyt täyttymättä vuonna 2002. Moni ei olisi uskonut tähän edes muutama vuosi sitten. Niinpä yhteisö onkin perustanut tämän menestyksen varaan ja asettanut aiemmin tänä vuonna uusia korkeampia tavoitteita. 
Uudet jäsenvaltiot aloittivat omien kierrätysjärjestelmiensä luomisen vasta myöhemmin. Liittymissopimuksessa sovitun siirtymäajan päättyessä ne ovat kuitenkin edistyneet hyvin alkuperäisessä pakkausjätedirektiivissä asetetun tavoitteen saavuttamisessa. Muutetun pakkausdirektiivin tavoitteille ei ollut menettelyllisistä syistä mahdollista asettaa määräaikaa kyseisessä direktiivissä, ja sen vuoksi tämä ehdotus oli tarpeen. Komissio katsoo, että parlamentin on oltava täysimääräisesti mukana asetettaessa uusia jäsenvaltioita koskevaa määräaikaa. Mielestämme asianmukainen oikeudellinen menettely on näin ollen yhteispäätösmenettely 95 artiklan mukaisesti. 
Ymmärrämme kuitenkin myös, että uudet jäsenvaltiot kaipaavat oikeusvarmuutta mahdollisimman pian. Niiden pitäisi voida saattaa muuttavan direktiivin tavoitteet ja nykyisessä ehdotuksessa asetettu määräaika osaksi oikeusjärjestystään samaan aikaan. Määräajasta on näin ollen sovittava ennen kuin elokuun 2005 määräaika, johon mennessä tavoitteet on saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä, menee umpeen, ja toivon, että pyrkimykset päästä sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä tuottavat tulosta. 
Komissio on esittänyt kaikkien uusien jäsenvaltioiden määräajaksi vuotta 2012. Tällä tavoin keskustelut parlamentissa ja neuvostossa voitaisiin aloittaa yhtäläiseltä pohjalta. Voin kuitenkin hyväksyä myös sen, että joidenkin maiden kohdalla määräaikaa lykätään jonkin verran.
Olen myös tietoinen siitä, että monet parlamentin jäsenet haluavat lisätä jäsenvaltioiden mahdollisuuksia kannustaa uudelleenkäyttöjärjestelmien käyttöä. Tämä on tärkeä kysymys, ja komissio suostui tarkastelemaan vaihtoehtoja pakkausdirektiivin edellisen tarkistamisen yhteydessä. Ei kuitenkaan myöskään ole helppoa löytää oikeaa tasapainoa uudelleenkäyttöön rohkaisemisen ja sisämarkkinoiden säilyttämisen välillä. Tämän vuoksi meidän olisi mielestäni odotettava kahden nyt toteutettavan tutkimuksen tuloksia ja keskusteltava tästä sen komission kertomuksen perusteella, jonka se antaa parlamentille ja neuvostolle vuonna 2005. Jos parlamentti kuitenkin haluaa kiinnittää huomiota uudelleenkäytön merkitykseen johdanto-osan kappaleessa, kuten tarkistuksessa 4 ehdotetaan, komissio voi hyväksyä sen. 
Komissio voi hyväksyä kokonaisuudessaan tarkistukset 1, 2 ja 3 ja periaatteessa tarkistuksen 4. 
Corbey (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelemme tänään jälleen kerran pakkauksista. Arvoisa komission jäsen Wallström, koska tämä on viimeinen keskustelunne ympäristöasioista vastaavana komission jäsenenä, haluaisin onnitella teitä erinomaisesta työstänne viimeisten viiden vuoden aikana, merkittävästä henkilökohtaisesta osallistumisestanne ja sitoutumisestanne sekä kiittää teitä parlamentin kanssa luomastanne hyvästä yhteistyöstä. Olette ollut erinomainen ympäristöasioista vastaava komission jäsen.
Tänä iltana keskustelemme asioista, jotka jäivät tähteeksi pakkausdirektiivin tarkistamisesta. Kymmenen uutta jäsenvaltiota tarvitsevat selkeät tavoitteet. Kierrätystä ja uudelleenkäyttöä ei voida yhtäkkiä määrätä pakolliseksi pääkaupungista tai Brysselistä käsin. Kestää aikansa taivutella ihmiset luomaan järjestelmiä. Siksi lienee parasta pitää kiinni uusien jäsenvaltioiden itsensä ehdottamista päivämääristä. Kysyin tietenkin myös, mitä mieltä uusista jäsenvaltioista tulevat jäsenet olivat tästä, eikä heillä ollut muita näkökulmia. Tämän vuoksi ehdotin tarkistusta 3.
Olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että tämä asia on ratkaistava mahdollisimman nopeasti ja meidän on pyrittävä antamaan uusille jäsenvaltioille poliittista selkeyttä mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pakkausdirektiiviä on aika tarkistaa kokonaisuudessaan. Yksi ratkaisevista kysymyksistä on jatkuva jännite yhtäältä sisämarkkinoiden säilyttämisen ja toisaalta ympäristön suojelun välillä. Tämä on monissa tapauksissa johtanut monitulkintaisuuteen ja pitkittyneisiin menettelyihin. On luotava selkeyttä sekä valmistajien että kuluttajien tähden. Pakkausdirektiivin perusteella, joka kattaa myös ympäristön, Euroopan komissio on kyseenalaistanut monia uudelleenkäyttöjärjestelmiä Euroopassa. Arvoisa komission jäsen, tämä on mielestäni todella valitettavaa, ja olen päättänyt keskittyä tähän uudistukseen. 
Tarkistuksessa 4 olen ehdottanut ryhmäni puolesta, että jäsenvaltioille annettaisiin direktiivissä mahdollisuus kannustaa pakkausmateriaalin uudelleenkäyttöön. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön uusia pakkausmateriaalin uudelleenkäyttöön liittyviä järjestelmiä tai vaihtoehtoisesti pitää yllä nykyisiä järjestelmiä, mikäli nämä ovat ympäristön kannalta edullisia pakkausmateriaalin kierrätykseen tai hyödyntämiseen verrattuna. Tässä tarkistuksessa, joka on myös johdanto-osan kappale, ei todeta, että jäsenvaltioiden on rohkaista uudelleenkäyttöön. Siinä todetaan, että jäsenvaltiot voivat edistää uudelleenkäyttöä sillä edellytyksellä, että – ja tämä on tärkeää – se tehdään perustamissopimuksen mukaisesti eikä haittaa sisämarkkinoita. 
Arvoisa komission jäsen, ilmoititte voivanne hyväksyä tämän tarkistuksen, ja ymmärtääkseni neuvostokaan ei suuremmin vastusta sitä. En voi näin ollen mitenkään ymmärtää, että tämäkin on herättänyt Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän edustajissa sekä Euroopan pakkausteollisuudessa vastustusta. PPE-DE-ryhmän ja pakkausteollisuuden reaktio on kerta kaikkiaan käsittämätön, mikäli pysähdytään hetkeksikään miettimään ympäristön ja luonnon tilaa. 
Rooman Klubin hiljattain julkaiseman raportin seurantaraportissa todetaan, että kestävän kehityksen rajat ovat jo nähtävissä. Jos emme ole varovaisia veden ja energian kaltaisten luonnonvarojen käytössä, kaksi maailmaa, luonnon ja sivilisaation maailmat, törmäävät yhteen. Emme ole onnistuneet ottamaan kestävää kehitystä riittävän hyvin huomioon tuotannossa ja kulutustottumuksissamme. Tähän on selvästikin tultava muutos. Materiaalien uudelleenkäyttö ja varovaisuus luonnonvarojen kanssa on elintärkeää. Tämäkin seikka on tarkistuksen 4 taustalla.
Sellainen pakkausteollisuus, joka vastustaa mahdollisuutta rohkaista uudelleenkäyttöä sisämarkkinoilla, ei ole suuntautunut tulevaisuuteen. Vuoteen 2010 mennessä Euroopan teollisuuden olisi määrä olla maailman kilpailukykyisin talous. Tämä edellyttää yrityksiä, jotka osaavat arvioida sosiaalista todellisuutta. Se edellyttää yrityksiä, jotka voivat tehdä kestävästä kehityksestä tavaramerkin ja jotka ymmärtävät, että kansalaiset ja kuluttajat ovat huolissaan maapallon tulevaisuudesta ja valmiita kantamaan kortensa kekoon. 
Teollisuuden edustajat ovat toki oikeassa todetessaan, ettei uudelleenkäyttö saa kätkeä taakseen protektionismia. Uudelleenkäyttö ei saa olla tekosyy ulkomaisten tavarantoimittajien torjumiseksi. Uudelleenkäyttö ei myöskään ole aina ympäristön kannalta parempi vaihtoehto, eikä siitä ole mitään syytä tehdä pakollista. Siitä huolimatta uudelleenkäytöllä on tärkeä tehtävä, nimittäin saada ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että luonnon ja materiaalien kanssa on oltava varovaisia. 
Viimeinen asia, mitä tarvitsemme, on muuttua vähitellen kertakäyttötavaroiden yhteiskunnaksi, ei sikäli ettäkö kansalaiset arvostaisivat sitä, sillä monien mielestä on tuhlausta – pullon, tölkin tai materiaalin tuhlausta – heittää mitä tahansa pois. Huomenna parlamentti keskustelee myös Lissabonin strategian täytäntöönpanoa koskevasta Kokin raportista. Wim Kok on tullut siihen johtopäätökseen, ettei pyrkimykselle saavuttaa kestävää yhteiskuntaa, jossa ihminen, ympäristö ja markkinat ovat tasapainossa, ole annettu sille kuuluvaa asemaa, vaikka ajatus olisikin toivottava. Tämä johtuu poliittisen tahdon puutteesta. Hän ei kuitenkaan sano, että meidän pitäisi luopua koko Lissabonin strategiasta, ja olen samaa mieltä. Meidän on ryhdyttävä toimeen ja osoitettava poliittista tahtoa. 
Kaikessa vaatimattomuudessaan tämä pakkauksia koskeva asiakokonaisuus antaa teille mahdollisuuden osoittaa huomenna poliittista tahtoa. Sen lisäksi, että voimme päätöslauselmassa ilmaista suoraan, mitä on vielä tekemättä, voimme ottaa avoimesti kantaa pakkausdirekiiviä koskevan konkreettisen, kestävän täydennysosan puolesta. 
Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän teitä kaikkia olemaan antamatta periksi huomenna. Valinta on teidän: annatteko äänenne Euroopalle, joka pyrkii kohti kestävää yhteiskuntaa ja toimii sen mukaisesti, vai annatteko äänenne Euroopalle, joka kyllä puhuu kauniisti kestävästä kehityksestä ja Lissabonin strategiasta mutta jolla ei ole energiaa tai moraalista selkärankaa puolustaa näitä sanoja pontevasti. 
Arvoisa komission jäsen Wallström, tiedotus on uusi vastuualueenne Euroopan komissiossa. Sanoitte, että aiotte jatkaa kestävän kehityksen viestin levittämistä ja sen edistämistä. Tuen teitä siinä vilpittömästi ja toivotan teille paljon onnea tässä suhteessa. Toivon, että huomisen pakkausdirektiiviä koskevan äänestyksen jälkeen voitte huomauttaa lehdistölle, että Eurooppa ei vain puhu kestävästä kehityksestä vaan myös toimii sen puolesta. 
Ayuso González (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, komission meille tekemän ehdotuksen tarkoituksena on yksinkertaisesti asettaa aikaraja sille, mihin mennessä uusien jäsenvaltioiden on noudatettava viime vuonna hyväksymämme direktiivin tavoitteita. 
Keskusteltaessa pakkausdirektiivin tarkistuksesta, jonka yhteydessä jäsen Corbey toimi myös esittelijänä, heräsi kysymys, mitä tehdä niille uusille jäsenvaltioille, joita ei ole otettu huomioon direktiivin tavoitteissa.
Uudet jäsenvaltiot neuvottelivat komission kanssa eripituisista siirtymäajoista sen mukaan, miten hyvin ne pystyisivät noudattamaan tavoitteita, sillä tosiasiassa nämä tavoitteet ovat monille maille hyvin kunnianhimoisia eivätkä lainkaan helposti noudatettavissa. Nämä aikarajat kirjattiin viime vuonna annetun direktiiviä muuttavan direktiivin johdanto-osan 6 kappaleeseen. 
Olen samaa mieltä mietinnöstä sellaisena kuin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on sen hyväksynyt, ja tarkistuksessa 3 esittelijä on korvannut komission ehdottaman – kuten tiedätte – vuodeksi 2012 asetetun ja kaikille yhteisen päivämäärän jäsenvaltioiden sopimilla päivämäärillä. Vaikka jäsenvaltiot eivät kenties olisi tästä samaa mieltä, niillä kullakin on omat ominaispiirteensä ja ongelmansa ja ne tietävät täysin hyvin, milloin ne voivat saavuttaa nämä tavoitteet. Ei ole mitään järkeä laatia lainsäädäntöä, jota on mahdotonta noudattaa. Tämän ehdotuksen tarkoituksena oli ottaa jäsenvaltiot huomioon pakkausdirektiivin tavoitteissa. 
Tämän vuoksi vastustan uutta tarkistusta 4, jolla direktiiviin lisätään uusi, uudelleenkäyttöön liittyvää järjestelmää koskeva johdanto-osan kappale, mistä syntyy kuva, että tarkoituksena on hyötyä yhdestä asiasta toisen hyväksi. Tämä ei ole oikea aika. En suinkaan vastusta uudelleenkäyttöjärjestelmiä, kukaan ei voi vastustaa niitä. Nyt ei kuitenkaan ole oikea aika tälle tarkistukselle. Tämä ei ole oikea aika eikä paikka, varsinkin kun otetaan huomioon, että direktiivin 5 artiklassa jäsenvaltioille annetaan jo mahdollisuus edistää uudelleenkäyttöön liittyviä järjestelmiä, kunhan ne ovat perustamissopimuksen mukaisia. 
Mielestäni on ennenaikaista aloittaa tämä keskustelu nyt, sillä komission on määrä antaa kesäkuussa parlamentille ja neuvostolle kertomus direktiivin täytäntöönpanosta, sen ympäristövaikutuksista ja EU:n ulkopuolisten markkinoiden toiminnasta. Kyseisessä kertomuksessa käsitellään muun muassa uudelleenkäytön edistämistä ja verrataan erityisesti kierrätyksen ja uudelleenkäytön kustannuksia ja hyötyä. 
Toistaiseksi ei ole havaittu yhtäkään ympäristöön tai talouteen liittyvää syytä suosia tietynlaisia pakkauksia. Ennen kaikkea halusin ilmoittaa vastustavani tarkistusta 4. 
Drčar Murko (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ne jätehuoltoa koskevat tavoitteet, joihin uudet jäsenvaltiot sitoutuivat liittymisneuvottelujen aikana, eivät ole suurimmalle osalle mikään yksinkertainen asia. Tämä koskee myös erilaisia pakkausjätteitä, jotka on määritelty vuonna 1994 annetussa Euroopan unionin direktiivissä. 
Kaikki uudet jäsenvaltiot ovat pyytäneet siirtymäaikaa. Kuten tiedämme, direktiiviä tarkistettiin liittymisneuvottelujen aikana ja siihen sisällytettiin korkeammat jätteenkäsittelyä koskevat standardit. 
Jotta uusilla jäsenvaltioilla olisi realistiset ja saavutettavissa olevat tavoitteet, oli järkevää myöntää niille uudet, pitemmät siirtymäajat. Juuri näistä siirtymäajoista me tänään puhumme. 
Uudet jäsenvaltiot ovat parhaillaan luomassa pakkausjätteen käsittelyä koskevia järjestelmiä, ja kolme seuraavaa vuotta ovat tässä suhteessa ratkaisevia. Näissä järjestelmissä olisi oltava ekologiselta kannalta korkeat standardit, mutta näiden standardien on myös oltava saavutettavissa ja taloudellisesti hyväksyttäviä. 
Uudet jäsenvaltiot kokoavat tätä varten yhteen aikaisempia kokemuksiaan ja seuraavat muiden esimerkkiä lainsäädännöllisten vaihtoehtojen suhteen. Tämä merkitsee sitä, että ne pyrkivät noudattamaan hyviä käytäntöjä ja välttämään epäonnistuneita kokeiluja. 
Ne pyrkivät joka tapauksessa ottamaan käyttöön eri menetelmiä ja taivuttamaan valmistajat tekemään pakkauksista tarkoituksenmukaisia ja samalla kuluttajan kannalta turvallisia ja hyväksyttäviä. 
Alkuperäisen direktiivin 5 artiklassa määritelty pakkausten uudelleenkäyttöön liittyvä menetelmä on yksi menetelmä, joita aiomme harkita. Kotimaani Slovenia kannattaa kierrätystä, koska se on järkevää sekä ympäristön että talouden näkökulmasta. 
Ei kuitenkaan ole mahdollista sivuuttaa sitä, että alkuperäisen direktiivin 5 artiklan tulkinta on synnyttänyt lukuisia valituksia ja kanteita. 
Tämän vuoksi parlamentti ja neuvosto pyysivät komissiota laatimaan tänään kuulemamme julkilausuman, jossa tarkasteltaisiin direktiivin eri vaikutuksia ympäristöön ja sisämarkkinoihin.
Poliittinen ryhmämme on tyytyväinen siihen, että uusille jäsenvaltioille on myönnetty pitemmät määräajat muutettuun direktiiviin sisältyvän suosituksen mukaisesti. 
Kaikki näkökohdat huomioon ottaen olemme tulleet siihen johtopäätökseen, että sanamuoto on kohtuullista säilyttää alkuperäisen tarkoituksen mukaisena ja että mukaan ei oteta mitään, mikä on vasta kehitteillä, asiantuntijoiden arvioitavana tai yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä. Kiitoksia. 
Lucas (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää komission jäsentä Wallströmiä hänen työstään ympäristöasioista vastaavana komission jäsenenä. Tiedän, että meidän tulee häntä ikävä, ja osoitan hänelle kiitoksemme. Haluaisin kiittää myös jäsen Corbeyta hänen mietinnöstään. Tämä on erittäin tärkeä aihe, jolla on suuri merkitys ympäristömme kannalta. Äänestäjillä on siitä myös hyvin voimakas mielipide.
Jäsen Corbeyn mietinnössä on kaksi pääasiaa. Ensimmäinen koskee päivämääriä. Ymmärrän täysin, että esittelijä on ehdottanut hieman myöhäisempiä päivämääriä kuin komissio. Verts/ALE-ryhmä voi toki suostua tähän sillä varauksella, että huolehditaan siitä, että vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden väliset erot tavoitteiden noudattamisessa pienenevät myöhemmin. Aiemmista kokemuksista tiedämme, että nämä erot ovat joissakin tapauksissa itse asiassa vain kasvaneet ajan mittaan, joten meidän on pidettävä huolta siitä, että ne pienenevät vähitellen. Kaiken kaikkiaan hyväksymme kuitenkin tarkistuksen.
Toinen pääkysymys koskee tarkistusta 4, johon monet puhujat ovat viitanneet. Suhtaudumme myötämielisesti siihen, mihin jäsen Corbey tällä tarkistuksella pyrkii. Esittelijä yrittää suojella Alankomaiden kansallisia säännöksiä uudelleen käytettävistä pakkauksista. Ensimmäisessä käsittelyssä vihreiden tarkistukset koskivat nimenomaan sitä, että kansallisia uudelleenkäyttöjärjestelmiä voitaisiin jatkaa, mutta tuolloin emme ikävä kyllä saaneet tarpeeksi suurta enemmistöä saadaksemme vaatimustamme läpi. 
Vihreät kannattavat lämpimästi uudelleenkäyttöä, joka on tärkeä keino vähentää pakkausten ympäristövaikutuksia, mutta suhtaudumme muiden tavoin varauksellisesti siihen, että asia voitaisiin ratkaista tässä direktiivissä tarkistamalla johdanto-osan kappaletta. Ymmärrämme perustelut, mutta mielestämme tämä ei ole oikea paikka. Emme sitä paitsi ymmärrä, millä tavoin tarkistus tukisi Alankomaiden tapausta, koska sillä ei kuitenkaan tarkisteta nykyistä lainsäädäntöä. Meistä tämä johdanto-osan kappale ei edes vaikuttaisi Alankomaihin, sillä kyseinen säännös vaikuttaa sopivan paljon paremmin kymmeneen uuteen jäsenvaltioon kuin vanhoihin jäsenvaltioihin. Vaikka sitä voitaisiinkin soveltaa, en ole varma, kuinka paljon se veisi meitä eteenpäin. Suurin ero siinä, mitä esittelijä haluaisi lisätä direktiivissä 94/62/EY jo todettuihin seikkoihin uudelleenkäytöstä, koskee hieman suurempaa rohkaisemista uudelleenkäyttöön. Koska tarkistus kuitenkin koskee vain johdanto-osan kappaletta, en ymmärrä, miten se varsinaisesti voimistaisi nykyistä oikeudellista mahdollisuutta.
Kehotan voimakkaasti, että yritämme kaikin keinoin edistää uudelleenkäyttöä kierrätyksen ja hyödyntämisen sijaan sitten, kun pakkausdirektiiviä arvioidaan kokonaisuudessaan ensi vuonna. Odotan komissiolta ensi kesänä vankkaa ehdotusta. Silloin on oikea hetki varmistaa, että uudelleenkäytölle annetaan sille kuuluva ensisijainen asema. 
De Brún (GUE/NGL ),
   .Tarkistettu pakkaus- ja pakkausjätedirektiivi on jälleen uusi tärkeä askel kohti strategioita ja toimintatapoja, joissa keskitytään jätteiden vähentämiseen, hyödyntämiseen, uudelleenkäyttöön ja kierrätykseen. Samankaltaisilla toimintaohjeilla on ollut myönteinen vaikutus sekä Pohjois- että Etelä-Irlannissa, ja ne ovat muuttaneet sekä hallituksen käytäntöjä että ihmisten suhtautumista kotitalousjätteen ja teollisen jätteen käsittelyn suhteen. Paljon on vielä tehtävää, mutta on myös paljon hyviä esimerkkejä, muun muassa innovatiivisia ajatuksia uudelleenkäytöstä, joista ottaa opiksemme.
Korostan myös määräaikojen merkitystä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot saavuttavat EU:n asettamat tavoitteet, ja tämä koskee myös uusimmille jäsenvaltioille asetettuja määräaikoja. Irlannissa on otettu paikallishallinnon tasolla käyttöön toimintaohjeita, jotka osoittavat, että kierrätykseen liittyy ajatus siitä, että paikallisviranomaiset Belfastista Dubliniin pyrkivät aktiivisesti löytämään uusia jätteenkäsittelyn tapoja. Samaan aikaan hallituksen yksikköjä on saatu yhdistämään toimensa näiden toimintaohjeiden avulla.
On kuitenkin tärkeää, että Euroopan unioniin kesäkuussa 2004 liittyneitä maita kohdellaan oikeudenmukaisesti. Tuen näin ollen esittelijä Corbeyta ja ympäristön, kansanterveyden ja elintarviketurvallisuuden valiokuntaa tätä kysymystä koskevissa tarkistuksissa. Kyse ei ole viivästymisestä, vaan selkeydestä, tehokkuudesta ja oikeudenmukaisuudesta. Tarvitsemme määräaikoja, mutta tarvitsemme myös selkeyttä ja oikeudenmukaisuutta kaikille. Tämän perusteella päivämääristä tehdyn alkuperäisen päätöksen pitäisi pysyä voimassa. Meidän on myös varmistettava, että maat voivat edistää uudelleenkäyttöä koskevaa politiikkaa ja ettei niiltä suljeta pois mitään mahdollisuuksia tässä suhteessa.
Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, mitä tulee uusille jäsenvaltioille sallittavaan viivästykseen pakkausdirektiivin täytäntöönpanossa, haluan vain sanoa, että Pohjois-Irlannin kokemuksen perusteella ne ovat onnekkaita voidessaan välttyä direktiivin vaatimuksilta monia vuosia. Pohjois-Irlannille on asetettu tämän direktiivin nojalla erittäin ankarat säännöt. Käytössä on esimerkiksi älytön vaatimus, jonka mukaan itsenäisesti toimivalla jälleenmyyjällä, joka ostaa pakattuja tuotteita ja myy ne eteenpäin, on velvollisuus ilmoittaa veroilmoituksessaan kaikkien välittämiensä pakkausten nettopaino, vaikka hän ei koskaan avaa tai heitä pois mitään pakkauksista. Hän joutuu näin ollen maksamaan eräänlaista jäteveroa vain, koska hän välittää tavaraa, minkä lisäksi hän joutuu tuhlaamaan aikaa ja energiaa pakkausten painon arvioimiseen. Olen näin ollen iloinen siitä, että uudet jäsenvaltiot säästyvät tältä älyttömyydeltä.
Panen hieman yllättyneenä merkille, että Irlannin tasavallalle, joka on jo pitkään ollut EU:n jäsen, on myös myönnetty oikeus olla noudattamatta vaatimuksia täysimääräisesti vuoden 2012 alkuun asti. Valitettavasti Yhdistynyt kuningaskunta ei pyytänyt samanlaista poikkeusta, joten joudumme tyytymään edellä kuvailemiini typeriin sääntöihin. 
Olen myös hieman yllättynyt siitä, ettei edellinen puhuja tunnu tietävän, että Irlannin tasavallassa on eri säännöksiä ja että sille on myönnetty jatkoaikaa ja lupa poiketa vaatimuksista vuoden 2011 loppuun asti. Kenties jos hän keskittyisi enemmän asiakirjoihinsa eikä puhuisi kieltä, jota kukaan ei välitä ymmärtää, hän ei olisi tehnyt näin perustavanlaatuista virhettä. 
Jackson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jatkaakseni siitä, mihin kaksi kollegaani jäivät, totean olleeni mukana hyväksymässä tätä direktiiviä jäsen Corbeyn ja muiden kanssa. Olimme todellakin siinä käsityksessä, että direktiivin johdanto-osassa, sellaisena kuin direktiivi hyväksyttiin, mainitut päivämäärät koskisivat liittyviä maita. Minulla on näin ollen komission jäsenelle pari kysymystä. On hyvin mukavaa nähdä hänet täällä, sillä tämä lienee hänen viimeisiä keskustelujaan ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen ominaisuudessa.
Ovatko uudet jäsenvaltiot ensinnäkin vaatineet näitä aikaisempia päivämääriä? Ne ovat häkellyttävän lähellä Irlantia koskevia päivämääriä. Kuten tiedämme, Irlanti on ollut tietoinen tästä lainsäädännöstä vuosikausia eikä ole tehnyt asialle yhtään mitään. Vaativatko uudet jäsenvaltiot itse näitä komission ehdottamia aikaisempia päivämääriä? Jos eivät, millä perusteella ne on asetettu?
Toiseksi perustuvatko ne mihinkään kustannusvaikutuksia koskevaan arvioon? Uusien jäsenvaltioiden toivomien päivämäärien ja komission ehdottamien päivämäärien välisen eron on aiheutettava joitakin lisäkustannuksia. 
Mielestäni nämä päivämäärät osoittavat, millä tavoin komissio toimii. Se pitää suurta osaa tästä lainsäädännöstä toiveajatteluna. Kuten kollegani Allister totesi, me pidämme sitä lakiteksteinä, jotka pannaan täytäntöön. Jos emme ole hyvin varovaisia, valtavia määriä käytettyjä pakkauksia viedään Euroopan unionista Kiinaan ja muualle, jotta tämä ongelma vältettäisiin. Voisiko komissio siis ystävällisesti vastata meille? 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, moni puhuja on provosoinut minua, mutta aion silti sanoa sanottavani. 
Avain siihen, että saavutamme pakkausmateriaalien kierrätystä ja hyödyntämistä koskevat tavoitteemme, on realistisiin odotuksiin perustuvien saavutettavien tavoitteiden asettaminen. Ei ole mitään järkeä asettaa mahdotonta määräaikaa ja käynnistää siten väistämättömät rikkomismenettelyt. Kuten jäsen Corbey mietinnössään aivan oikein huomauttaa – ja kiitän häntä hänen työtään – on vain oikein ja kohtuullista, että uusien jäsenvaltioiden kollegoita kohtaan omaksutaan sama lähestymistapa kuin heille ilmoitettiin liittymisneuvotteluissa.
Maaliviivan siirtäminen ja työläiden aikarajoitusten asettaminen tässä vaiheessa olisi merkki uskon puutteesta meidän osaltamme, sillä se merkitsisi sen suurella vaivalla saavutetun lopputuloksen purkamista, johon päästiin muutetusta direktiivistä aiemmin tänä vuonna käydyn lopullisen kolmikantakeskustelun aikana. Tämä lopputulos on esitelty kyseisen direktiivin johdanto-osan 6 kappaleessa, jossa ymmärtääkseni luetellaan jokaista uutta jäsenvaltiota koskeva poikkeuksen määräaika. 
Keskustelussamme olisi aikatauluista kinastelemisen sijasta keskityttävä siihen, että vähennetään pakkausten ja pakkausjätteiden kokonaismäärää kierrätyksen ja hyödyntämisen avulla. Haluan korostaa, että poikkeukset koskevat aikataulua eivätkä varsinaisia tavoitteita. Tämä on tärkeä ero, joka osoittaa, ettemme suinkaan rohkaise laistamaan velvollisuuksia. 
Odotettaessa kesäkuussa julkaistavaa komission kertomusta alkuperäisen direktiivin täytäntöönpanosta voin kertoa, että realistisiin poikkeuksiin perustuva järkevä politiikka on jo osoittautunut menestyksekkääksi omassa maassani, ja toivottavasti jäsen Jackson kuuntelee nyt, mitä aion sanoa. Meillä on erityisiä väestönkehitykseen, maantieteeseen ja infrastruktuurin puutteeseen liittyviä ongelmia, minkä lisäksi meillä ei ole lainkaan kotimaista pakkausteollisuutta vaan 80 prosenttia pakatuista tuotteista tuodaan maahan. Irlannilla ei ole lainkaan energian hyödyntämislaitoksia tai jätteidenpolttolaitoksia, joten kaikki tavoitteet on saavutettava pelkästään kierrätyksen avulla. Pakkausjätteiden kierrätysaste on kuitenkin noussut tasaisesti 93 000 tonnista vuonna 1998 hieman yli 414 000 tonniin vuonna 2003. Tämä edustaa yli 45:tä prosenttia pakkausjätteiden kokonaismäärästä Irlannin markkinoilla, ja tämä määrä olisi aiemmin viety kokonaisuudessaan kaatopaikalle. Olemme saavuttaneet vuotta 2001 koskevan tavoitteemme, joka on kierrättää 25 prosenttia pakkauksista, ja olemme hyvää vauhtia saavuttamassa vuodelle 2005 asetetun tavoitteen, joka on 50 prosentin kierrätysaste, asianmukaisten, järkevien aikataulujen ja poikkeusten ansiosta. 
Yleinen suhtautuminen kierrätykseen on selvästi muuttunut Irlannissa. Aikuisista 61 prosenttia käy vähintään kerran kuussa paikallisessa kierrätyskeskuksessa, kun vuonna 1998 luku oli vain 25 prosenttia. Muutoksen aikaansaaminen on vienyt – ja vie edelleen – aikaa, voimia ja investointeja, mikä ilmenee vuosia 2011–2012 koskevassa aikataulussa, joka asetettiin muutetussa pakkausdirektiivissä Kreikalle, Portugalille ja Irlannille. Laadin itse tämän nimenomaisen tarkistuksen ja kiitän kollegoitani heidän tuestaan. Samankaltaista poikkeusta ja samaa perustelua olisi sovellettava myös kollegoihimme uusissa jäsenvaltioissa. 
Pyrkimyksemme saada parlamenttina aikaan tehokkaampaa sääntelyä olisi lähdettävä siitä, että annetaan täytäntöönpantavaa lainsäädäntöä. Jos aiomme asettaa kohtuuttomia pakkausjätteiden kierrätystä ja hyödyntämistä koskevia tavoitteita, joissa ei oteta lainkaan huomioon suorituskyvyn rajoituksia, voimme yhtä hyvin varata yhteisöjen tuomioistuimesta etukäteen ajan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevalle käsittelylle ja säästää komissiolta sen vaivan, että se joutuu lähettämään kirjekuorissa virallisia huomautuksia ja perusteltuja lausuntoja perustamissopimuksen 226 artiklassa säädetyn rikkomismenettelyn mukaisesti. 
Haluan ilmaista pöytäkirjaan merkittäväksi pettymykseni jäsen Allisterin huomautukseen siitä, että jäsen de Brún puhui kieltä, jota "kukaan ei välitä ymmärtää". Vaikka tämä ei ehkä ole oikea aika tai paikka puhua iiriä, mielestäni halventavat ja loukkaavat kommentit kenen hyvänsä kielestä, vaikkakin vähemmistökielestä, eivät kuulu tähän parlamenttiin, ja paheksun niitä syvästi. 
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää mittavasta työstä tässä tärkeässä ja mielipiteitä herättävässä pakkausjätedirektiivissä. Euroopan laajennuttua olemme nyt tilanteessa, jossa yhtenäisen lainsäädännön saavuttamiseksi asetetut yhteiset tavoitteet ovat erityisen tiukat juuri uusille jäsenvaltioille, ehkä tiukemmat kuin koskaan ennen. Tässä mielessä ehdotus pakkausjätedirektiiviksi ei ole poikkeuksellinen.
Tämän direktiivin voimaan saattamisen lähtökohtana tulee olla mahdollisimman hyvin toimivien sisämarkkinoiden takaaminen ilman riskiä vääristymiin. Tämä on helpommin sanottu kuin tehty. Sisämarkkina-alue on laajentunut, samoin maiden lähtötasoissa on kenties enemmän eroja kuin koskaan aiemmin. Komission ehdotus pakkausjätedirektiiviin perustuvia hyödyntämis- ja kierrätystavoitteita koskevan yhteisen takarajan asettamiseksi joulukuuhun 2012 uusille jäsenmaille on perusteltavissa, jotta markkinat saataisiin yhteneväisiksi mahdollisimman pian.
Ehdotus ei kuitenkaan ole ongelmaton. Sen tähden voikin olla järkevää olla kauaskatseinen ja takarajaa asetettaessa ottaa paremmin huomioon uusien maiden lähtötasot. Näin vältämme asetettujen ehtojen rikkomisesta aiheutuvat mahdolliset kiusalliset jälkiseuraukset ja asetamme samalla Euroopan yhtenäisyyden nyt käsittelyssä olevien markkinoiden yhtenäisyyden edelle.
Direktiivin käsittelyn yhteydessä on ollut paljon puhetta myös pakkausjätteen kierrätyksestä ja uudelleenkäytöstä. Uudelleenkäytön ekologista arvoa ei tule kiistää. On kuitenkin huomattava, että uudelleen käytettävien pakkausten ympäristöystävällisyys ei ole aina suoraan perusteltavissa. Lyhyillä kuljetusmatkoilla ne varmastikin ovat parempia, mutta ongelmia syntyy silloin, kun kullakin tuottajalla on omat pakkauksensa ja sisäiset välimatkat Euroopan markkinoilla ovat pitkiä. Hyvä esimerkki on eteläisten maiden hedelmien kuljettaminen Pohjoismaihin, jolloin uudelleen käytettävien pakkausten takaisinkuljetus ei lainkaan edistäisi kestävää kehitystä. Esimerkiksi pahvilaatikot kerätään ja kierrätetään usein paikallisesti, joten suuri määrä turhia kuljetuksia jää pois. Uudelleenkäytettävien pakkausten suosiminen ympäristöstä välittämättä olisi tekopyhää ekologiaa. Nyt käsiteltävän mietinnön kannalta onkin hyvä, että direktiivin yhtenäistä soveltamistavoitetta ei turhaan vaaranneta epämääräisillä kansallisilla pakkausten uudelleenkäyttöjärjestelmillä. 
Puhemies.
   Ennen kuin annan puheenvuoron komission jäsenelle Wallströmille, muistutan niitä jäseniä, jotka aikovat käyttää unionin epävirallisia kieliä, että parlamentti kunnioittaa suuresti heidän päätöstään, mutta puhemiehistön 27. lokakuuta tekemän päätöksen mukaan näitä kieliä ei voida kääntää eikä puheenvuoroja myöskään kirjata pöytäkirjaan. Jäsenet saavat näin ollen vapaasti valita, käyttävätkö he unionin vähemmistökieliä. Muistakaamme samaan aikaan, että olemme kirjanneet perustuslakiin lauseen , erilaisuudessaan yhdistynyt. 
Wallström,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, teille varmasti sopii, jos en puhu Pohjois-Ruotsin murretta – mikäli sellaista ylipäätään on. 
Ensinnäkin, hyvä jäsen Jackson, kuten tiedätte, ehdotuksessamme esitetään kaikkia uusia jäsenvaltioita koskevaksi määräajaksi päivämäärää 31. joulukuuta 2012. Tarkistuksessa vahvistetaan tämä päivämäärä seitsemälle uudelle jäsenvaltiolle, mutta sallitaan määräajaksi Maltan osalta 2013, Puolan osalta 2014 ja Latvian osalta 2015. Vastauksena kysymykseenne totean, että tämä ilmentää niitä toiveita, joita uudet jäsenvaltiot ilmaisivat komissiolle kevään 2003 neuvottelukierroksen aikana. Muutetun direktiivin johdanto-osan kappaleessa todetaan, että sovittava määräaika ei saisi ylittää näitä päivämääriä. Olen ymmärtänyt, että sovittelumenettelyssä ei myöskään päästy yhteisymmärrykseen tietystä päivämäärästä. Johdanto-osan kappaleessa todettiin nimenomaisesti, että päätös olisi tehtävä uusien jäsenvaltioiden esittämien poikkeuksia koskevien pyyntöjen perusteella, eivätkä nämä pyynnöt voisi periaatteessa ylittää mainittuja päivämääriä. Niinpä mikään ei estä, etteikö tämä päivämäärä voisi olla aikaisempi. Komission mielestä tästä asiasta olisi keskusteltava avoimesti ja kaikkia jäsenvaltioita kohdeltava tasapuolisesti. Voimme hyvinkin hyväksyä eriytetyt päivämäärät parlamentin ja neuvoston niin toivoessa. 
Kustannusten osalta emme odota suuria muutoksia. Kustannukset eivät muutu ratkaisevasti, vaikka päivämääriä muutetaan. 
Kiitoksia tästä tärkeästä keskustelusta ja arvokkaasta yhteistyöstänne ympäristöasioissa. Toivottavasti tapaamme jälleen pian. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Kuuban tilanteesta. 
Nielson,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unionin suhteita Kuubaan säännellään neuvoston alkujaan vuonna 1996 antamassa yhteisessä kannassa, jota on tarkistettu ja saatettu ajan tasalle säännöllisesti. Yhteisessä kannassa kannatetaan rakentavan sitoutumisen politiikkaa Kuuban suhteen ja tiivistetään vuoropuhelua hallituksen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa tavoitteena "edistää siirtymistä monimuotoiseen demokratiaan sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen sekä edistää Kuuban kansan elinolojen kestävää elpymistä ja kohentumista". Rakentava sitoutuminen on edelleen kantanamme.
Kun toisinajattelijoita vangittiin laajamittaisesti vuonna 2003, unioni toteutti joukon poliittisia toimenpiteitä. Kesäkuussa 2003 EU päätti rajoittaa kahdenvälisiä korkean tason vierailuja mataloittaakseen jäsenvaltioiden osallistumisprofiilia kulttuuritapahtumiin sekä kutsua Kuuban rauhanomaisen opposition jäseniä osallistumaan hallituksen edustajien ohella kansallispäivien juhlallisuuksiin ja arvioida yhteistä kantaa vastaisuudessa uudelleen.
Uusimmassa yhteisen kannan uudelleenarvioinnissa tämän vuoden kesäkuussa toistettiin, että rakentava sitoutuminen muodostaa edelleen perustan EU:n Kuuban-politiikalle. EU on useaan otteeseen korostanut pitävänsä vuoropuhelua Kuuban viranomaisten kanssa tärkeänä ja osoittanut halukkuutensa sellaisen aloittamiseen heti, kun olosuhteet sen sallivat. Euroopan komissio pitää valitettavana Kuuban hallituksen päätöstä jäädyttää suhteensa kaikkien niiden EU:n jäsenvaltioiden edustustoihin, jotka ovat kutsuneet toisinajattelijoita kansallispäiviensä viettoon. Lisäksi se on katkaissut suhteensa komission edustustoon Havannassa ja kieltäytynyt Euroopan unionin suorasta avusta. Huolimatta Kuuban päätöksistä, jotka vaikeuttavat kehitysyhteistyötämme, komissio on rahoittanut edelleen ECHOn hallinnoimaa kansalaisjärjestötoimintaa ja humanitaarista toimintaa.
Lokakuussa 2004 komissio päätti myöntää miljoona euroa humanitaarista apua Ivan- ja Charlie-hirmumyrskyjen heikoimmassa asemassa oleville uhreille Kuubassa. Humanitaarisesta avusta ei oikeastaan pitäisi keskustella tässä yhteydessä, koska annamme sitä joka tapauksessa poliittisista seikoista riippumatta.
Kuuban hallituksen päätös vapauttaa eräitä toisinajoittelijoita terveydellisistä syistä on myönteinen ele tilanteen parantamiseksi, mutta se ei riitä neuvoston viime vuoden kesäkuussa päättämien toimenpiteiden kumoamiseen kokonaisuudessaan. Päämääränä on yhä kaikkien Kuuban poliittisten vankien vapauttaminen.
Neuvosto arvioi parhaillaan kesäkuussa päätettyjä toimenpiteitä. Eurooppa-neuvosto on tähdentänyt, että arvioinnin tuloksen on oltava yhteisen kannan yleisten tavoitteiden ja EU:n ihmisoikeuspolitiikan mukainen. Komission näkemyksen mukaan tästä voi muodostua perusta rakentavalle ja tulevaisuuteen suuntautuvalle EU:n Kuuban-politiikalle, jonka avulla voidaan saavuttaa yhteisessä kannassa määritellyt tavoitteet.
On kyselty, pystyykö Havannan edustusto tosiaankin toimimaan järkevällä tavalla nykyisissä olosuhteissa. Haluan tehdä selväksi, että Havannan edustustolla on olennainen tehtävä hoidettaessa niitä tehtäviä, joista komissio parlamentin pyynnöstä huolehtii. Läsnäolomme Kuubassa on entistäkin tärkeämpää. Edustuston päätehtävänä on avustaa kahdeksan ohjelman ja hankkeiden toteuttamisessa ja edistää poliittista vuoropuhelua Kuuban viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa, seurata ihmisoikeustilannetta ja suojata jäsenvaltioiden kaupallisia ja investointeihin liittyviä etuja. Tehtäväluettelo on laaja, merkittävä ja aika ajoin myös hankala toteuttaa. Tehtävät ovat kuitenkin ehdottoman tärkeitä, mikäli aiomme edistää poliittisia ja taloudellisia uudistuksia Kuubassa.
Kaiken kaikkiaan on sanottava, että vuosi 2003 oli surullinen vuosi suhteissamme Kuubaan. Mielestäni oli menetys niin Kuuballe kuin EU:llekin, ettei maan liittyminen Cotonoun sopimukseen toteutunut. Toivon, että vuoden 2003 kehitys on käännettävissä. Pidän Kuuban liittymistä Cotonoun sopimukseen edelleenkin erittäin merkittävänä kehyksenä keskinäisille suhteillemme. Sopimus muodostaa rungon sille, miten haluamme järjestää ja hoitaa pohjoisen ja etelän väliset suhteet. Kuuban liittyminen Cotonoun sopimukseen aiheuttaisi lisäksi vertaispainetta muiden sopimuspuolten taholta.
Toivon, että asiaan voidaan vastakin suhtautua avoimin mielin – myös Kuubassa. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, harva parlamentin jäsen lienee pyrkinyt ylläpitämään valmiuttamme vuoropuheluun Kuuban vallanpitäjien ja kansan kanssa yhtä peräänantamattomasti kuin allekirjoittanut toimiessaan suhteistamme kyseiseen valtioon vastaavan parlamentin valiokunnan puheenjohtajana. Arvoisa puhemies, sitä vuoropuhelua, jota me kannatamme, johon me uskomme ja jota me myös käytännössä toteutamme, eivät ole kariuttaneet minkään Euroopan unionin jäsenvaltion hallitukset eivätkä Oswaldo Payá, Elisardo Sánchez tai Marta Beatriz Roque. Sen on kariuttanut politiikka, jossa teloitetaan ja vangitaan riippumattomia toimittajia – Raúl Rivero viruu paraikaa Kuubassa vankilassa monien muiden tapaan – ja politiikka, jossa vangitaan rauhanomaisia toisinajattelijoita ja ihmisoikeustaistelijoita.
Parlamentti ei voi ummistaa silmiään, korviaan eikä suutaan näiltä tosiasioilta. Eräät ovat turhaan pyrkineet muuttamaan neuvoston yhteistä kantaa pyytämällä uutta raporttia Havannassa olevilta edustajilta – mehän tiedämme nyt arvioinnin tulokset, jotka ovat suorastaan murskaava tappio muutosta ajaville. Mario Vargas Llosa totesi -sanomalehdessä hiljattain julkaistussa artikkelissaan, että neuvoston yhteinen kanta on välittänyt niille miljoonille kuubalaisille, jotka eivät voi nousta vastarintaan, äänestää eivätkä paeta, selkeän viestin siitä, etteivät he ole yksin, ettei heitä ole hylätty ja että länsimaiset demokratiat ovat heidän puolellaan.
Mitä tämän parlamentin tietyt poliittiset ryhmät sitten ehdottavat päätöslauselmassaan, jossa ei edes mainita vaatimusta poliittisten vankien vapauttamisesta? Yhteistyötä ja vuoropuhelua pahantekijöiden kanssa ja uhrien ylenkatsomista? Suhtautumista suopeasti niihin, jotka heitä sortavat? Pyrkimystä tilannetta rauhoittavaan politiikkaan ja ystävyyttä hirmuvallan kanssa?
Arvoisa puhemies, rehellisyyttä edellyttävän, moraalisen perinnön jälkeensä jättänyt ja meille merkittävän tehtävän kaikkien kansojen välisestä rauhanomaisesta rinnakkainelosta antanut Andrei Saharov sanoi, että tärkeimmät äänet ovat useimmiten niitä, joita ei kuulla. Arvoisa puhemies, Saharov-palkinnon arvostetuimpiin saajiin kuuluvaa Oswaldo Payáa ei päästetty viime vuonna palkinnon luovutustilaisuuteen. Tämän vuoksi on erittäin perusteltua ajaa niiden Kuubassa ja muualla asuvien ihmisten asiaa, jotka taistelevat vapautensa ja ihmisarvonsa puolesta. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi myös parlamentin täytyy esittää erittäin painokkaasti vaatimuksensa vapauden puolesta, niin kuin se on aina tehnyt. 
Martínez Martínez (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, suhteissaan Kuubaan, kuten mihin tahansa maailman valtioon ja erityisesti kehitysmaihin, Euroopan unionin on pyrittävä kahteen tavoitteeseen: Yhtäältä sen täytyy pyrkiä omalta osaltaan kohentamaan kuubalaisten elämää kaikin puolin, myös vapauksien ja ihmisoikeuksien suhteen, joissa on havaittu vakavia puutteita. Toisaalta sen on puolustettava muunlaisia Euroopan unionin etuja Kuubassa.
Kaksi seikkaa on ollut viime vuosina tunnusomaista Euroopan unionin Kuuban-politiikalle. Ne ovat tehneet kyseisestä valtiosta poikkeuksen sen perusteettoman lähestymistavan vuoksi, jota tämän politiikan laatijat eivät tähänkään mennessä ole pystyneet perustelemaan. Euroopan unionin vuoropuhelu ja yhteistyö kaikkien maailman valtioiden kanssa sisältää ihmisoikeustilannetta koskevan osan. Tämä osa on erittäin tärkeä, mutta niin ovat muutkin osat. Vain Kuuban tapauksessa pelkästään ihmisoikeusosion perusteella suljetaan pois kaikki muut osa-alueet, jotka voisivat toteutua suhteissamme kyseiseen valtioon.
Euroopan unionin vuoropuhelussa ja yhteistyössä kaikkien maailman maiden kanssa on niin ikään tavoitteena ihmisoikeuksiin liittyvien puutteiden korjaaminen. Ainoastaan suhteissa Kuubaan ihmisoikeuksien puutteet ovat muodostuneet ennakkoedellytykseksi, joka estää vuoropuhelun ja yhteistyön.
Meidän on arvioitava nyt puolueettomasti tätä politiikkaa, jonka tulokset ovat olleet aivan onnettomat. Puolueeton arviointi osoittaa, ettei tällaisella politiikalla ole edistetty lainkaan vapauksia tai ihmisoikeuksia Kuubassa.
Tämän lisäksi politiikka on ollut tuhoisaa Euroopan eduille Kuubassa, ja sen ovat tuominneet yhtä lailla liike-elämä, kansalaisjärjestöt, taiteilijat, uskonnolliset johtajat kuin muutkin tahot. Politiikka on ollut tuhoisaa myös diplomaattisille edustajillemme, jotka hoitavat tavanomaisia tehtäviään kyseisessä maassa.
Politiikka on samalla johtanut eurooppalaisen yhteiskunnan täydelliseen erkanemiseen jäsenvaltioiden hallituksista ja Euroopan unionista, eikä sen näkemyksiä ole millään tavoin otettu huomioon. Virallisten tahojen huomiotta jättämät tai peräti boikotoimat aloitteet ovat esimerkiksi houkuttaneet maidemme taiteilijoita, kirjailijoita, liike-elämää ja kansalaisia osallistumaan laajoin mitoin. Tarkoitan tässä esimerkiksi Havannan taidebiennaalia, kirjamessuja, balettifestivaaleja ja kaupallisia messuja.
Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen varapuheenjohtaja Michael Ancram on viettänyt viime päivät Kuubassa ja osallistunut erittäin korkean tason tapaamisiin. Eräs arvoisista kollegoistani lienee viitannut maanantaina juuri häneen puhuessaan saarella vierailevista henkilöistä, ja puoluetoveri oli varmasti erityisen katkera hänestä puhuessaan.
Katsomme niin ikään, että tällainen politiikka on vahingoittanut Euroopan uskottavuutta Kuubassa ja koko Latinalaisessa Amerikassa, koska se on antanut kuvan, että tuemme Yhdysvaltojen strategiaa alueella.
Arvioinnin perusteella päätelmämme on, että Euroopan unionin tähän mennessä harjoittamaa Kuuban-politiikkaa, joka on perustunut yhteiseen kantaan ja toimenpiteisiin, on tarkistettava, järkeistettävä ja saatettava ajan tasalle. Mielipiteemme on yhteneväinen monien jäsenvaltioiden hallitusten Eurooppa-neuvostossa esittämien kantojen kanssa. Edelleen haluamme tehdä ehdottoman selväksi, että ajamamme politiikan muutos edellyttää, ettemme saa luopua yhdestäkään tavoitteestamme – jotka nimesin puheenvuoroni alussa – vaan meidän on vahvistettava niitä ja tehtävä kaikkemme niiden saavuttamiseksi tähänastista tehokkaammin.
Olemme varmoja, että Kuuban kansalaisten edut ja Euroopan edut Kuubassa edistyvät varmemmin haluamallamme tavalla, kun käymme laaja-alaista ja tiukkaa vuoropuhelua tarvittaessa kriittisestikin muttemme koskaan vihamielisesti tai ennalta tuomiten. Näin toimiessamme noudatamme Kuuban suhteen samaa lähestymistapaa kuin Kiinan, Vietnamin, Iranin, Israelin, Syyrian, Libyan, Päiväntasaajan Guinean, Sudanin sekä Yhdysvaltojen ja niiden kymmenien muiden maiden suhteen, joissa olemme havainneet erittäin vakavia puutteita – monin paikoin paljon vakavampiakin kuin Kuubassa – vapauksien, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion toteutumisessa ja joiden kanssa olemme vuoropuhelussa ja yhteistyössä juuri siksi, että haluamme kohentaa asioita, joihin emme ole tyytyväisiä.
Arvoisa puhemies, tämä on meidän ryhmämme jättämän päätöslauselmaesityksen tavoite, jota myös muut tämän parlamentin ryhmät kannattavat. 
Malmström (ALDE )
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitokset näin myöhään illallakin. Tarkalleen kaksi vuotta sitten myönsimme Saharov-palkintomme kuubalaiselle demokratia-aktivistille Oswaldo Payálle. Juuri Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä esitti palkintoa Payálle, ja hän vastaanotti sen rohkeasta taistelustaan demokratian ja oikeudenmukaisuuden toteutumiseksi Kuubassa. Hän vastaanotti sen kaikkien, kuubalaisten ja eri poliittisten puolueiden edustajana: kristillisdemokraatit, liberaalit, sosiaalidemokraatit ja muut ryhmät pyrkivät valmistamaan rauhanomaisin keinoin tietä uuteen Kuubaan, jossa ei ole Castroa – sen enempää Fideliä kuin Raouliakaan.
Payá ja monet muut tekevät työtä sellaisen Kuuban puolesta, jossa demokratia, ihmisoikeudet, moniarvoisuus, vapaus ja oikeudenmukaisuus ovat kaikkien osana. Oswaldo Payán saaminen tänne ei ollut helppoa. Kuuban hallitus yritti monta kertaa estää häntä saapumasta, mutta onnistuimme lopulta. Valitettavasti emme onnistuneet samaan häntä takaisin keskuuteemme.
Kuuban tilanne on huonontunut niistä ajoista, kun Oswaldo Payálle myönnettiin Saharov-palkinto. Kahdeksisenkymmentä demokratia-aktivistia on pidätetty ja tuomittu farssioikeudenkäynneissä hyvin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Heidät on nyt hajautettu eri puolille saarta. He voivat huonosti. Heidän elinolosuhteensa ovat kauhistuttavat, ja he näkevät perheitään hyvin harvoin. Monet heistä ovat sairastuneet.
Olen tavannut heistä monia. He ovat uskomattomia, rohkeita ihmisiä, jotka haluavat saada rauhanomaisin keinoin ihmisarvoa ja demokratiaa itselleen ja maanmiehilleen. Monien eurooppalaisten säälittävällä tavalla romantisoimalle yksinvaltiaalle Castrolle he ovat kuitenkin suuri uhka. Siksi heidät on vaiennettava. Siksi heidät on vangittu. Oswaldo on vapaa, mutta hänen perhettään häiritään päivittäin.
Maailman viimeisiin kommunistisiin diktatuureihin kuuluvan Kuuban tilanne on huonompi. Vaikka neuvosto tiukensi niin sanottua yhteistä kantaansa, edistystä ei ole tapahtunut. Castron uppiniskaisuus jatkuu. Hän näyttää haluavan eristää maan täydellisesti. Kuten komission jäsen juuri totesi, hän boikotoi Euroopan unionia ja jäsenvaltioita. Monien, myös ruotsalaisten, Euroopan parlamentin jäsenten maahantulo on estetty. Nyt keskustellaan siitä, tulisiko EU:n muuttaa tai lieventää yhteistä kantaansa. Tämä olisi erittäin valitettavaa. Miksi palkitsisimme Castron, vaikka ihmisoikeudet eivät ole edistyneet? Kun EU:lla on kerrankin johdonmukainen kanta diktatuuriin, miksi sitä pitäisi muuttaa?
Oswaldo Payá ja muut toisinajattelijat vetoavat meihin ja pyytävät meitä pitämään lujasti kiinni arvoistamme ja omaksumastamme politiikasta. Siksi on tärkeää lisätä vuoropuhelua toisinajattelijoiden kanssa ja tukea asteittaista siirtymistä demokratiaan. Osoitimme kunnioitusta Oswaldo Payálle ja muille Kuuban demokratia-aktivisteille täällä parlamentissa ja teimme silloin pitkäaikaisen sitoumuksen. Meidän on seistävä ihmisoikeuksien takana ja torjuttava tiukasti muutokset yhteiseen kantaan. Kuubalaisilla on samat oikeudet demokratiaan ja ihmisoikeuksiin kuin meillä. Meidän on näytettävä, kenen puolella me olemme. 
Hammerstein Mintz (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, Verts/ALE-ryhmä puolustaa yksiselitteisesti vapautta ja ihmisoikeuksia. Meille kuubalaisten kaikkien oikeuksien puolustaminen on ehdottoman tärkeä asia. Olemme aina vaatineet kaikkien vankien vapauttamista ja vaadimme myös selkeää siirtymistä demokratiaan.
Nyt on kuitenkin selvitettävä, miten Kuuba varmimmin ohjataan demokratiaan. Nyt, kun kauppasaarto on jatkunut 40 vuotta ja Euroopan unionin pakotteet on saatettu voimaan, näemme, ettei tämä menetelmä toimi ja ettei paras tapa auttaa Kuuban yhteiskuntaa ole sen eristäminen vaan entistä tiiviimpien ja vahvempien suhteiden luominen Kuuban kansalaisyhteiskuntaan, jotta kansalaisjärjestöjä voidaan auttaa yhteiskunnassa. Pelissä on Kuuban yhteiskunnan avoimuus.
Emme voi auttaa demokratiaan pyrkivää yhteiskuntaa vastakkainasettelulla, joka Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän päätöslauselman tapaan tähtää pelkästään katkaisemaan suhteet ennalta arvaamattomin seurauksin, mikäli haluamme, että muiden maailman maiden tapaan Kuubassa tapahtuu sopimukseen perustuva väkivallaton vallanvaihto, joka voi johtaa demokratiaan ja johon kaikki ja erityisesti Verts/ALE-ryhmä pyrkivät.
Siksi kannatamme tätä päätöslauselmaa Kuuban yhteiskunnan ja demokratian puolesta. 
Musacchio (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ystävällismieliset suhteemme Kuubaan ovat pitkäaikaiset ja jatkuvat edelleen. Kuuba on näet esimerkki pienestä saaresta, joka yrittää määrätä omasta olemassaolostaan toisella tavalla kuin imperialistinen maailmanvalta haluaisi. Suhtaudumme tähän solidaarisesti.
Osaamme luonnollisesti esittää arvostelua täsmällisesti ja estottomasti, kuten olemme tehneet ja teemme vastakin, esimerkiksi kuolemanrangaistuksesta ja tietyistä oikeudenkäynneistä. Meistä on kuitenkin väärin, epäoikeudenmukaista ja luvatonta, että Kuubaa nyt rangaistaan. Kuuba on vuosikymmenien ajan kärsinyt Yhdysvaltojen hallinnon määräämästä julmasta taloussaarrosta. Euroopalla ei ole rehellisesti sanoen mitään syytä asettua tällaisten toimenpiteiden kannalle. Tilanne on päinvastainen: juuri suhteiden, kaupan ja sitoutumisen avulla voidaan edistää ymmärtämystä ja uudistuksia.
Latinalaisessa Amerikassa tapahtuu merkittäviä, historiallisia asioita, mikä näkyy edistysvoimien voittona esimerkiksi Brasiliassa, Venezuelassa ja Uruguayssa. Kun tilannetta verrataan liberalistisen maailmanlaajuistumisen ja sodan logiikkaan – josta olemme tänään nähneet kammottavia kuvia – tarve vaihtoehtoiseen politiikkaan on selvä: Kuuba on osa Latinalaista Amerikkaa. Suhde Eurooppaan auttaa Latinalaista Amerikkaa, ja suhde Latinalaiseen Amerikkaan auttaa Eurooppaa.
Kehotamme kumoamaan kaikki Kuubaa syrjivät toimenpiteet ja näin muodoin myös neuvoston yhteisen kannan. Samanlainen vaatimus on esitettävä myös Yhdysvaltojen hallitukselle. Samalla kehotamme lujittamaan vapaita ja hedelmällisiä suhteita. 
Belder (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, kiitos. Fidel Castron edesottamuksia on työlästä seurata sekä kirjaimellisesti että kuvaannollisesti ja myös poliittisesti, sosiaalis-taloudellisesti ja kulttuurisesti. pitää pintansa. Hänen sanansa on laki. Kysykää vaikka oppositiolta. On kunniaksi Euroopan unionille, että se tunnustaa ja tukee vapaita kuubalaisia sieluja. Tähän politiikkaan kohdistuu nyt kuitenkin sisäistä painetta. Saamiemme tietojen mukaan erityisesti Espanjan hallitus haluaisi jättää kuubalaiset toisinajattelijat vastedes oman onnensa nojaan ja Madrid hamuaa liittolaisia muista jäsenvaltioista. Tämä onneton kehitys sai oman maani kristillisen ammattiliiton johtajan Doekle Terpstran lähettämään alkuviikosta kirjeen puheenjohtajavaltio Alankomaille. Siinä vaaditaan Euroopan unionia olemaan tekemättä myönnytyksiä Castron diktatuurille kaupallisten etujen vastineeksi. Olen erittäin iloinen saadessani tukea tätä vetoomusta.
Samalla kysyn neuvostolta ja komissiolta, koordinoidaanko EU:n ja Yhdysvaltojen Castron Kuubaa koskevia ihmisoikeuspolitiikkoja? Jos koordinoidaan, niin millä tavoin sitä aiotaan vahvistaa?
Lopuksi haluaisin esittää komissiolle pyynnön. Parlamentin jäsenenä odotan malttamattomasti kokonaisarviota Kuuban tilanteesta sekä siitä, millaiset ovat komission mielestä sen tulevaisuudennäkymät. Koska meillä on virallinen edustusto Havannassa, tämän pitäisi olla toteutettavissa.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni Oswaldo José Payá Sardiñasin vetoomukseen. Kollegani Ribeiro e Castron ansiosta sain juuri lukea parlamentin puhemiehelle osoitetun kirjeen. Kirjeen pääsisältö on, että kaikkien hallitusten, alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen ja muiden elinten tulisi aivan aluksi vaatia armahdusta poliittisille vangeille, mikäli ne tosissaan haluavat luoda normaalit suhteet Kuubaan. Meidän ei pidä luoda mitään suhteita, jos samaan aikaan kaikkien kuubalaisten oikeuksia edelleen loukataan. Kiitos. 
Battilocchio (NI ).
    Puhun uuden italialaisen sosialistipuolueen edustajana. Neuvosto äänesti 5. kesäkuuta 2003 yksimielisesti poliittisten pakotteiden määräämisestä Kuuban hallitukselle, kun 75 toisinajattelijaa oli asetettu syytteeseen ja kolme kansalaista oli tuomittu kuolemaan heidän yritettyään paeta Yhdysvaltoihin. Valitettavasti tämä seikka sopii yleiseen kuvaan jatkuvasta ja toistuvasta perusoikeuksien loukkaamisesta ja kieltämisestä Kuubassa, minkä myös COLAT äskettäin vahvisti.
Fidel Castron hallinto, joka on pahoissa vaikeuksissa kasvavan sisäisen ja kansainvälisen paineen vuoksi, sortaa ja tukahduttaa entistä tehokkaammin erityisesti nuorta sukupolvea, joka unelmoi tulevasta vapaudesta, todellisesta demokratiasta ja kehityksestä, uudesta ja avoimesta näköpiiristä, mikä ei sovi nykyiseen vallalla olevaan kommunistiseen valtajärjestelmään.
Jatkakoon Eurooppa siis sillä vakaalla tiellä, jolle se on lähtenyt, ja kiinnittäköön kuitenkin erityistä huomiota siihen, että jatkossa vältetään kaikin keinoin väestöön kohdistuvat kielteiset seuraukset, jotta luotaisiin pohja tuloksekkaalle, uudistuneelle ja kaunattomalle vuoropuhelulle Kuuban kansan ja Euroopan kesken Fidel Castron jälkeisenä aikana. Vetoan Kuuban ystäviin, kuubalaisten ystäviin, kaikkien diktaattorien vihollisiin! 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, havaitsen täällä hallitusten ja parlamentin jäsenten taktikointia, jota on vaikea ymmärtää kahdesta syystä. Se ei ole ensinnäkään aina avointa vaan se verhoutuu usein salakähmäisyyteen. Toiseksi tällainen taktikointi ei ole Kuubassa rauhanomaista taistoa käyvien ja kärsivien ihmisten jatkuvien, toistuvien ja epätoivoisten pyyntöjen mukaista.
Taktikointi on hämäräperäistä ja osoittaa sellaista halua pettää vuoden 2002 Saharov-palkinnon saaja, että mieleeni tulee muutama viikko sitten kuolleen portugalilaisen runouden suuren taitajan Sofia de Mello Breynerin runo "Itke tätä päivää": "Emme koskaan itke tarpeeksi, kun näemme luovan liikkeen katkeavan. Emme koskaan itke tarpeeksi, kun näemme, että rohkea taistelija menehtyy ylenkatseeseen, pahoihin aikomuksiin ja muihin keinoihin, jotka tiedämme niin taitaviksi, niin oveliksi ja asiantunteviksi, että niitä on liki mahdoton kuvata".
Kun puhumme Kuubasta ja Kuuban poliittisesta järjestelmästä, meidän on aina kysyttävä itseltämme, millainen parlamentti olemme. Vapauden parlamentti vai sorron parlamentti, kansalaisten parlamentti vaiko tyrannien parlamentti? Tähän kysymykseen on myös vastattava.
Emme puhu omasta puolestamme vaan niiden todellisten ihmisten puolesta, jotka taistelevat ja kärsivät vapauden ja demokratian vuoksi. Asia ei ole puoluepoliittinen vaan perustava poliittinen ja inhimillinen kysymys kärsivässä Kuubassa oleville todellisille ihmisille, jotka katsovat ja kuuntelevat meitä: Bárbaro Sevilla García, 22 vuotta, teloitettu; Lorenzo Copello Castillo, 30 vuotta, teloitettu; Jorge Luis Martínez Izak, 40 vuotta, teloitettu; Víctor Rolando Arroyo Carmona, tuomittu 26 vuodeksi vankeuteen; Miguel Galbán Gutiérrez, tuomittu 26 vuodeksi vankeuteen; Jorge Vero Castañeda, tuomittu 20 vuodeksi vankeuteen; Pablo Pacheco Ávila, tuomittu 20 vuodeksi vankeuteen. Arvoisa puhemies, aikani ei nyt riitä järkyttävän vuoden 2003 maaliskuun kymmenien uhrien ja heidän perheittensä, ystäviensä ja työtovereittensa nimien luettelemiseen. Heitä on niin paljon ja aikaa niin vähän.
Mitä tarkoittaa, ettei minulla ole aikaa luetella heitä kaikkia? Se tarkoittaa, ettei meidän ole nyt aika muuttaa Euroopan unionin politiikkaa, vaan Fidel Castron ja Kuuban järjestelmän on aika muuttaa omaansa. Sitä nyt tarvitaan. Ensin armahdus, sitten vasta vuoropuhelu. 
Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattisen ryhmän aloitteesta Euroopan parlamentin täysistunnon hyväksyttäväksi jätetty päätöslauselma osuu aikaan, joka on erityisen tärkeä Euroopan unionin ja Kuuban välisille suhteille, Kuuban kansalle ja kyseisen valtion tulevaisuudelle. Lisäisin vielä, että se on tärkeä myös meidän yhteiselle uskottavuudellemme Euroopan unionin toimieliminä.
Kuuba on kärsinyt vuosikausia Yhdysvaltojen yksipuolisesta, kostonhimoisesta, eristämiseen ja kaupallisten ja taloudellisten siteiden katkaisemiseen tähtäävästä politiikasta, jota ei voida hyväksyä. Politiikka on ajanut Kuuban kansan köyhyyteen ja pakottanut järjestelmän tiukentumaan entisestään. Valitettavasti myös Euroopan unioni on harjoittanut tätä umpikujaan johtanutta politiikkaa, jolle on ominaista valikoiva herkkyys ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia koskeville asioille, kun se on päättänyt määrätä pakotteet ja jäädyttää suhteet ja vuoropuhelun. Vaikutukset ovat olleet erittäin huonot kaikilla tasoilla. Suunniteltuun tavoitteeseen ei ole päästy, koska Euroopan yleinen mielipide, kansalaisjärjestöt sekä liike-elämän ja kulttuurialan järjestöt ovat viitanneet kintaalla Euroopan unionin viralliselle politiikalle ja jatkaneet suhteita Kuuban yhteiskuntaan ja työtä sen kanssa.
Meidän on oltava rehellisiä. Ihmisoikeuksien, oikeusvaltioperiaatteen ja demokraattisten vapauksien tilanne Kuubassa ei ole hyvä. Silti kansainvälinen kokemus on osoittanut, ettei eristäminen tai syrjintä ole uskottavaa ja tehokasta politiikkaa. Missä tällaista politiikkaa onkaan harjoitettu, viime kädessä kansa on saanut maksaa siitä.
Euroopan unionin ja erityisesti ministerineuvoston tulisi arvioida perin pohjin uudelleen tätä umpikujaa, ja sen tulisi rohkaistua kumoamaan pakotteet ja palauttamaan suhteet Kuubaan välittömästi. Sen tulisi käynnistää poliittinen vuoropuhelu, jolla omalta osaltaan edistetään suhteita ja valvotaan Kuuban viranomaisten toimintaa. Sen tulisi aloittaa neuvottelut yhteistyösopimuksen tekemisestä. Kuuba on Latinalaisen Amerikan ainoa maa, jonka kanssa Euroopan unionilla ei tällaista sopimusta ole. Euroopan unionin tulisi tukea ohjelmien rahoitusta humanitaarisen avun ja perusrakenteiden aloilla. Viimeaikaiset luonnonmullistukset ovat aiheuttaneet Kuuban kansalle vakavia vaikeuksia.
Lisäksi Euroopan unionin olisi tehtävä heti päätös Kuuban ottamisesta Cotonoun sopimukseen, joka toimii Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden suhteiden kehyksenä. Kuuban kansa ei saa joutua kärsimään kaksinkertaista rangaistusta Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin taholta. Jos taistelua ihmisoikeuksien puolustamiseksi ja demokraattisen yhteiskunnan luomiseksi Kuubaan käydään tosiaan rehellisessä tarkoituksessa eikä vain mahtipontisuuden vuoksi, Euroopan unionin on kuunneltava Euroopan yleisen mielipiteen ääntä, meidän kansamme ääntä, poistettava pakotteet ja kehitettävä suhteita ja yhteyksiä Kuubaan. 
Guardans Cambó (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, tosiasioita on kaksi: Kuubassa ei ole poliittista vapautta, eikä ollut Espanjassakaan, kun se Francon vallan aikaan, jolloin sen vankilat olivat täynnä poliittisia vankeja, allekirjoitti laajamittaisen kauppasopimuksen Euroopan unionin kanssa. Tämä on siis yksi tosiasia. Toinen tosiasia on, että Euroopan unioni on säilyttänyt vuodesta 1996 poliittisen kannan, josta ei ole saatu lainkaan myönteisiä tuloksia ja jolla ei ole millään tavoin edistetty saaren tilannetta.
Väitteet, joiden mukaan ne, jotka eivät ole samaa mieltä esimerkiksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän taikka Miamin maanpakolaisten kanssa, ovat Castron puolella, ovat täsmälleen samoja, joita olemme saaneet kuulla Valkoisesta talosta. Se on väittänyt, että Yhdysvaltojen Irakin-kannan kyseenalaistajat ovat automaattisesti Saddam Husseinin liittolaisia.
Nämä ovat kehnoja, sisällöttömiä ja täysin epäjohdonmukaisia väitteitä suhteessa Euroopan poliittiseen todellisuuteen – tapaan, jolla Euroopassa on hoidettu suhteita kaikkiin muihin maailman alueisiin Kuubaa lukuun ottamatta ja siihen, miten olemme torjuneet mustavalkoisen maailmankuvan, arkkienkeli Mikaelin ja Saatanan välisen riidan, miten sovitamme toimintamme kulloiseenkin todellisuuteen, poliittiseen käytäntöön, tilanteen kehittymiseen. Näin olemme tehneet suhteissamme Libyaan, Iraniin, Koreaan. Olemme tehneet näin suhteissamme muihin maihin ja haluamme tehdä näin myös tulevissa suhteissamme Kuubaan.
Euroopan unionin kantaa Kuubaan ei voida perustaa vaistonvaraiseen reaktioon tai vaistomaiseen torjuntaan, jotka kohdistuvat Kuuban poliittiseen todellisuuteen tai Fidel Castroon. Euroopan unionin Kuuban-politiikan on perustuttava järkeen, kuten niin monien muidenkin maiden kohdalla, ja siinä on otettava huomioon Kuuban kansan todelliset tarpeet.
Päätöslauselmassa, josta äänestetään huomenna – mikäli siitä äänestetään alkuperäisen version mukaisena – kielletään neuvostoa muuttamasta tai edes arvioimasta uudelleen kantaa Kuubaan, ennen kuin Kuuban vankilat on tyhjennetty. Haluaisimme tyhjentää Kuuban vankilat poliittisista vangeista, haluaisimme poliittista vapautta Azerbaidžaniin ja Ukrainaan ja Valko-Venäjälle ja Sudaniin ja Kiinaan. Silti tiedämme, että toive on kaukana käytännön todellisuudesta eikä vastaa sitä poliittista realismia, jota me voimme käyttää Euroopassa ja joka on tuottanut paljon tuloksia eri puolilla maailmaa. Haluaisimme myös, että monien kiihkomielisyys vaihtuisi käytännölliseen ajatteluun, jotta voimme todellakin siirtyä kohti rauhanomaista vallanvaihtoa Kuubassa, vaikka jotkut tekevät kaikkensa estääkseen sen. 
Rizzo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, meillä on vähän aikaa käsitellä niinkin monitahoista ja laajaa aihetta kuin Kuuban tilanne on. Tämän lyhyen ajan puitteissa on tietenkin muistettava Daavidin ja Goljatin taistelua: sen saaren taistelua, joka on yli 40 vuoden ajan kärsinyt sodasta, jota maailman jättiläinen, Yhdysvallat, käy. Me olemme kuitenkin Euroopassa, ja Euroopasta meidän on puhuttava.
Minusta on aivan oikein, että Euroopan unioni muuttaa suhtautumistaan Kuubaan, koska nykyinen kantamme on täysin alisteinen Yhdysvaltojen hallituksen painostukselle. Näin Eurooppa osoittaa riippumattomuutensa ja itsenäisyytensä – mikä ei tarkoita ristiriitaa Yhdysvaltojen kanssa vaan tosiasiassa itsenäistä ja riippumatonta harkintaa kansainvälissä asioissa.
Puhutaan terrorismin vastaisesta taistelusta, taistelusta ihmisoikeuksien puolesta. Haluan kuitenkin kysyä yhden kysymyksen. Miksi missäpäin maailmaa tahansa laivan tai lentokoneen kaapannutta henkilöä kutsutaan terroristiksi, mutta Kuubassa vastaavaa henkilöä kutsutaan vapauden puolustajaksi tai toisinajattelijaksi? Miksi mittapuita on kaksi sen mukaan, puhutaanko Kuubasta vai Irakista? Näistä syistä – osoittaakseni vain olevani romantikko ja rakastavani runoutta – en epäröi kannattaa kaikkia toimia ja päätöslauselmia, joilla edistetään Kuuban, sen kansan ja sen alkuperäisen vallankumouksen asiaa. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kuubasta ei saa tulla aidalla eristettyä reservaattia, jonka aidassa on kyltti "Täällä ei kunnioiteta ihmisoikeuksia". Kuuba ei ole "Eläinten vallankumous", käyttääkseni George Orwellin kirjan otsikkoa, eikä se ole Fidel Castronkaan "vallankumous". Eilisten lyhyiden puheenvuorojen aikana sanottiin, ettei tämän parlamentin jäsenten pitäisi matkustaa Kuubaan EU:n rahoilla. Tämä ei ole keskeinen kysymys. Meidän on pysyttävä tiukasti kannassamme ja kehotettava edelleenkin Kuuban järjestelmää kunnioittamaan ihmisoikeuksia. Meidän on vaadittava periksi antamatta poliittisten vankien vapauttamista. Emme silti saa luoda uusia rajoja ja esteitä. Jos eristämme Kuuban, todennäköisimmin siitä hyötyy Castro, ei oppositio. Human Rights Watch -järjestön mukaan Castro ei kärsi Yhdysvaltojen saarrosta, mutta Kuuban kansa kokonaisuudessaan erittäin todennäköisesti kärsii.
AKT–EU-yhteiskokouksen kahdeksas istunto alkaa Alankomaissa ensi lauantaina, ja haluan sen vuoksi huomauttaa, että yhteiskokouksen 77 jäsenvaltiota katsovat, että suhteita Kuubaan olisi kehitettävä eikä heikennettävä. Teemme oikein puolustaessamme ihmisoikeuksia, ja niitä täytyy puolustaa tehokkaasti. Vaikka aikeemme ovat hyvät ja puolustamme oikeita arvoja, voimme joskus aiheuttaa tahtomattamme vahinkoa Kuuban kansalle ja suosia niitä, jotka pakottavat kansan huutamaan "sosialismi tai kuolema!". Toivon, että päätös, jonka EU:n 25 ulkoministeriä tekevät joulukuussa, on realistinen ja puolustaa ihmisoikeuksia. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Kuuban ihmisoikeudet eivät valitettavasti ole todellakaan edistyneet lainkaan viimeisen vuoden kuluessa eli sen jälkeen, kun viimeksi puhuin asiasta. Kuuballa on kuitenkin viime aikoina ollut onni matkassa, kun Zapateron uusi sosialistihallitus on tullut valtaan Espanjassa. Zapatero näyttää olevan innokas pääsemään hyviin puheväleihin Castron kanssa, ja hänellä on apunaan ja rikostovereinaan – häpeällisesti – Britannian, Italian ja Ranskan hallitukset, jotka ovat päättäneet yrittää muutosta tiukkaan politiikkaan, jossa on hyljeksitty Castron hallintoa ja kutsuttu kuubalaisia toisinajattelijoita säännöllisesti EU:n lähetystön tapahtumiin. Tämä tehtiin viime vuonna protestiksi, kun Castro vangitsi 75 toisinajattelijaa ja ihmisoikeusaktivistia ja telotti kolme saarelta pakoon yrittänyttä lauttakaapparia. Castro karkotti äskettäin maassa vierailleet Euroopan parlamentin jäsenet ja kansalaisjärjestöjen työntekijät, jotka halusivat ryhtyä toisinajoittelijoiden kanssa Varela-hankkeeseen.
Pääministeri Blair on Kuubaan tiukasti suhtautuvan presidentti Bushin läheinen ystävä, mutta hänen roolinsa asiassa on joltinenkin mysteeri, jollei kyseessä ole raukkamaisesti käyty vispilänkauppa Gibraltarista, joka onneksi on juuri nyt poissa Madridin asialistalta.
Kuuban hallitus on voinut pitkään syyttää Yhdysvaltojen määräämää saartoa kaikista maan murheista. Siksi päätöslauselmassamme kannatetaan sen purkamista. En ole varma, auttaako se, koska purkaminen voi helpottaa kasvavia taloudellisia vastoinkäymisiä, joita on pahentanut Castron äskettäin tekemä tyhmä päätös kieltää dollarin käyttö kaupassa vastineena sille, että Yhdysvallat määräsi tiukemmat matkustusrajoitukset perheittensä luona vieraileville Kuuban pakolaisille.
Saharov-palkitulta Oswaldo Payálta kielletään edelleen vierailut Euroopan parlamenttiin, mutta hän on kirjoittanut puhemies Borrellille ja pyytänyt Euroopan unionia pysymään tiukasti yhteisessä kannassaan niin kauan, kuin viranomaiset jatkavat perusoikeuksien loukkauksia, joihin kuuluu asianmukaisen lääketieteellisen hoidon häpeällinen epääminen kuubalaisilta vangeilta.
Kiitän Tšekin tasavallan ja Unkarin kaltaisten, kommunismin hirmuvaltaan tottuneiden maiden määrätietoisuutta vastustaa tiukasti kaikenlaista nykyisten järjestelyjen höllentämistä. Kun tämä kituva tyranni vihdoin poistuu keskuudestamme, varmasti monet täällä parlamentissa ylistävät häntä historiallisena kansakunnan isänä samaan tapaan, kuin he ovat viime aikoina imartelevasti tehneet kuolleelle presidentti Arafatille. Minä näen kuitenkin presidentti Castron lähdön uutena tilaisuutena rakentaa vauras ja demokraattinen Kuuba. 
Evans, Robert (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen komission jäsenen Nielsonin kanssa erittäin paljolti samalla kannalla sen suhteen, että vuosi 2003 oli surullinen ja hukattujen mahdollisuuksien vuosi EU:n ja Kuuban suhteissa. Olin kollegojeni kanssa hiljattain Kuubassa tilapäisen valtuuskunnan jäsenenä. Näin itse maan valtavat mahdollisuudet, jotka jäävät nykyisellään käyttämättä muun muassa Yhdysvaltojen pakotteiden ja Euroopan unionin nykyisen tilanteen takia.
Olen niin ikään samaa mieltä komission jäsenen Nielsonin kanssa siitä, että tarvitsemme Euroopan unionille rakentavan Kuuban-politiikan. Muut parlamentin jäsenet eivät näytä kuunnelleen keskustelua. Kollega Salafranca Sánchez-Neyra ei kuuntele minua nytkään, mutta hän totesi vastikään, että meidän on tiukasti vaadittava vapautta. Kollega Malmström sanoi, että kuubalaisilla on oikeus demokratiaan. Luulevatko he, etteivät parlamentin tällä laidalla olevat jäsenet usko ihmisoikeuksiin? He eivät kuunnelleet aiemmin puhunutta kollega Martínezia. Olemme selvästi todenneet uskovamme ihmisoikeuksiin. Kukaan tässä parlamentissa ei ole koskaan puolustanut kuolemanrangaistusta. Meidän on silti oltava realisteja. Muutokset eivät käy nopeasti 45 vuoden jälkeen. Jotkut tässä parlamentissa väittävät myös, ettei meidän pitäisi puhua poliittisille vastustajillemme, jos olemme pohjimmiltamme eri mieltä heidän poliittisesta ja sotilaallisesta taktiikastaan. Onko tämä menetelmä joskus johtanut johonkin? Tuleeko kenellekään mieleen esimerkkejä tilanteen paranemisesta tällä tavoin? Joillakin lienee varsin naiivi käsitys demokratiasta ja siitä, miten asiat hoituvat. Voisin vastata kollega Tannockin varsin säälittäviin huomautuksiin, mutta olisi keskustelun vähättelyä ottaa esiin muita aiheita, kun nyt puhutaan Kuubasta. Koska Tannock ja muut etsivät vastaavuuksia eri puolilta maailmaa, haluan muistuttaa heitä siitä, että toisenlaisissa olosuhteissa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei olisi päässyt puusta pitkään Irlannin tilanteen suhteen, jollemme me olisi olleet valmiita erittäin vaikeisiin neuvotteluihin poliittisten vastustajien kanssa, joiden kanssa olimme pohjimmiltamme eri mieltä. Tämä on ainut tapa saada aikaan rauha Lähi-idässä. Meidän on käytävä vuoropuhelua Kuuban kaltaisten maiden kanssa. Siksi haluan tänään väittää, että meidän on vaihdettava ajatuksia, jotta edistämme muutoksia.
EU:n nykyinen politiikka, joka perustuu siihen, ketä kutsutaan kesäjuhliin ja ketä ei, ei auta Kuubaa eikä Eurooppaa, ja siihen on saatava muutos. Kehotan parlamentin jäseniä harkitsemaan erittäin tarkkaan ja tukemaan järkevää ja realistista kompromissitekstiä, joka vie Euroopan unionia eteenpäin, auttaa Kuubaa ja auttaa maailmaa. 
Sonik (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Kuubassa tänä vuonna hyväksytty laki, jolla rajoitetaan pääsyä Internetiin, on YK:n ihmisoikeusjulistuksen selvä loukkaus. Sillä rangaistiin yhteiskuntaa sen jälkeen, kun omien mielipiteiden ilmaisuvapautta puolustanut 75 mielenosoittajan ryhmä oli viime vuonna antanut julkilausumansa. Laissa sallitaan pääsy Internetiin ainoastaan valikoiduista yrityksistä ja valtion virastoista. Huomattakoon myös, että hallitus kielsi vuonna 2002 tietokoneiden myynnin yleisölle, minkä vuoksi tänä vuonna annettu laki on vain uusin toimenpide monien muiden joukossa mielenosoittajia ja riippumattomia toimittajia vastaan. Kuuba ja sen vasemmistoliittolaiset kaikkialla maailmassa syöttävät meille jatkuvasti tarinaa vallankumouksellisista tapahtumista monta vuosikymmentä sitten, kun korruptoitunut Batistan hallitus syöstiin vallasta. Pitääkö meidän sallia, että tällä tarinalla peitetään elämän totuudet nykyisessä Kuuban poliisivaltiossa – vangitseminen, sorto ja vaino, joista kärsivät halajavat ainoastaan vapautta ja perustavia kansalaisoikeuksia?
Vuosikymmenien ajan Venäjä ja sen kommunistiliittolaiset valloittivat sitä Euroopan osaa, jonka kansalaisia olemme, joten tiedämme, kuinka suuri merkitys vapaan maailman solidaarisuuden ilmaisulla voi olla aktivisteille, jotka kampanjoivat niiden puolesta, jotka on vangittu ja joita on vainottu mielipiteiden takia. Tiedämme omasta kokemuksesta, että ainoat asiat, joille demokratian vastaiset järjestelmät millään tavoin kallistavat korvaansa, ovat tiukkuus ja johdonmukaisuus ja että tällaisten järjestelmien kaiken toiminnan tarkoituksena on murtaa ihmisoikeustaistelijoiden nauttima kansainvälinen solidaarisuus. Nimenomaan tästä syystä me emme saa hylätä sitoumustamme. EU:n jäsenvaltioina me voimme ja meidän tulee toteuttaa toimia, joihin kuuluvat diplomaattiset pakotteet ja tuki kansalaisoikeuksien puolustajille. On niin ikään tärkeää puhua heidän puolestaan kansainvälisillä kentillä. Ainoa viestini niille, jotka ajattelemattomuuttaan kantelevat ympäriinsä Che Guevaran kuvilla varustettuja esineitä, on, että niihin pitäisi lisätä iskulause "Kyllä Kuuballe, aloitamme puhtaalta pohjalta’. Toisinajattelijat, joita syytetään salaliitosta Kuuban itsenäisyyttä ja alueellista koskemattomuutta vastaan, vangittiin pelkästään siksi, että he käyttivät perusoikeuksiaan rauhanomaisesti. Huomattakoon, että vainoista kärsivien määrä on kasvanut ja pienentynyt aina sen mukaan, millaista painostusta muut maat ovat harjoittaneet, samoin kuin Fidel Castron kansainvälisten intressien mukaan. Nykyinen huipennus merkitsee Kuuban ihmisoikeuksien taantumaa, ja siksi on ehdottoman tärkeää, että toistamme kansainvälisen tuen Kuuban demokraateille ja että vallanpitäjille määrätyt diplomaattiset pakotteet pidetään voimassa. 
Zani (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ilmapiiri on ollut Kuubassa jännittynyt jo jonkin aikaa. Ulkoiset paineet kasvavat, ja toisaalta sisäinen tilanne on suhteellisesti heikentynyt ilmaisunvapauden ja yleisemminkin ihmisoikeuksien osalta.
Tässä tilanteessa Euroopan unionin on otettava selkeä kanta eikä se saa odottaa jatkoa. Mikä on Euroopan unionin tavoite? Tätä on aiheellista kysyä, koska jotkut erityisesti Yhdysvalloissa toivovat järjestelmän järisyttävää romahdusta oman hegemoniallisen näkemyksenä pohjalta, joka ei ole merkittävästi muuttunut saarron aloittamisen ajoista.
Toisaalta minun on myönnettävä, että on vaikea kuvitella, millaista dynaamista visiota Kuuban johtavat luokat voivat tarjota kansakuntansa tulevaisuudeksi nyt, kun kylmä sota on päättynyt. Kaiken kaikkiaan tilanne on umpikujassa, jonka syynä on poliittinen tinkimättömyys sekä kyseisessä maassa että ulkomailla. Tässä tilanteessa unioni ei käsittääkseni voi pelkästään linnoittautua ihmisoikeuskysymyksen varjoon tai – vielä pahempaa – asettua samaan rintamaan niiden kanssa, jotka käyttävät ihmisoikeusasiaa poliittisena sorkkarautana.
Monet esimerkit osoittavat, että mikä koskee Kuubaa, ei koske vastaavalla tavalla kaikkia muita maita. Äskettäin järjestetyssä Euroopan unionin ja ASEAN-maiden huippukokouksessa, johon Burma täysivaltaisena osallistui, tiivistyi täydellisesti ihmisoikeusasioissa noudatettava kaksinaamaisuus.
Tänäänkin täällä parlamentissa, kun komission jäsen Patten puhui Kiinan aseidenvientikiellosta, hän totesi, ettei komissio ole missään vaiheessa suoraan kytkenyt toisiinsa aseidenvientikiellon mahdollista purkamista ja ihmisoikeuksia. Hän tarkensi kuitenkin aivan aiheellisesti, että tuleva edistyminen ihmisoikeuksien alalla voi helpottaa Euroopan kannan muuttumista.
Olkoon niin. En käsitä, miksei samaa käytännönlähteistä suhtautumista, joka perustuu positiiviseen ja motivoivaan lähestymistapaan eikä pelkästään pakotteisiin ja rangaistuksiin, voitaisi soveltaa myös Kuubaan. Kuten me kaikki kokemuksesta tiedämme, maailmanlaajuistumisen kaudella Kuuban eristyneisyyden purkaminen taloudellista yhteistyötä lisäämällä vaikuttaisi varmasti myönteisesti maan sisäpolitiikkaan ja ensi kädessä juuri ihmisoikeuksiin. Vain niiltä, jotka katsovat tulevaisuuteen vanhoin silmin ja nauttivat etukäteen ideologisesta kostosta, voi jäädä huomaamatta tämä yksinkertainen totuus.
Siksi Euroopan unionin on pantava uusi vaihde päälle. Tarvitsemme lisää mielikuvitusta ja uuden, riippumattoman Kuuban-politiikan. Meidän on aloitettava kehittyneempi ja tiiviimpi vaihe poliittisessa vuoropuhelussa ja yhteistyössä, ja siihen on otettava täysimääräisesti mukaan sekä hallitukset että kansalaisyhteiskunta kaikilla eri tahoilla. Meidän on raivattava tie rauhanomaiselle, sovitellulle siirtymiselle kohti täysin demokraattista ja moniarvoista muutosta ja vahvistettava käsitystä Kuuban omasta tiestä demokratiaan. Ne on otettava nyt Euroopan unionin tavoitteiksi. 
López-Istúriz White (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, paheksuin eilen täällä parlamentissa muun muassa Espanjan hallituksen hämäräperäistä, puolittain salaista taktikointia, jonka tarkoituksena on vähentää Euroopan unionin Castron hallinnolle määräämiä pakotteita. Voin nyt lisätä samaan joukkoon myös Euroopan unionin neuvoston Latinalaisen Amerikan asioita käsittelevän komitean kokouksen tulosten manipuloinnin tiedotusvälineissä, sillä komitea ei ole missään vaiheessa supistanut Castron hallinnolle vuonna 2003 määrättyjä pakotteita.
Haluan muistuttaa eräille asioita sekoittaneille parlamentin jäsenille, etteivät näitä pakotteita ottaneet käyttöön Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän "joukot", vaan ne otettiin käyttöön Kreikan sosialistihallituksen puheenjohtajakauden aikana.
Mitä sellaista Castron hallinto on tehnyt viimeisen vuoden kuluessa, että sille on nyt heitettävä odottamatta ja jalomielisesti tällainen pelastusköysi? Vastaus on helppo: ei mitään. On se tietysti vanginnut ja kiduttanut entistä enemmän vastustajiaan, lisännyt Kuuban kansan eristäytyneisyyttä entisestään ja etäännyttänyt kansaa meidän unelmastamme: vapaasta ja demokraattisesta Kuubasta.
Minä en aio luopua tästä unelmasta, ja tiedän, etteivät aio monet muutkaan tämän parlamentin ryhmien jäsenet, sosiaalidemokraattinen ryhmä mukaan luettuna. Tämä parlamentti on aina ollut ihmisoikeuksien puolustamisen mallioppilas ja esitaistelija, ja näinä kriittisinä aikoina sen on näytettävä, ettei se liitä kohtaloaan korruptoituneeseen, täyttä vauhtia rappeutuvaan diktaattoriin ja ettei se ole kyseisen diktatuurin alusta alkaen manipuloimien tiettyjen parlamentin jäsenten harjoittaman yhteistoimintapolitiikan johdateltavissa.
Voiton on tänään kuuluttava saaren demokraattisen yhteiselon mallille ja toivolle rauhanomaisesta poliittisesta vallanvaihdosta, jonka myötä Kuuba ja sen kansa saavat sen tärkeän aseman kansainvälisellä näyttämöllä, joka niille on aina kuulunut. Jotta tähän tavoitteeseen päästään, on välttämätöntä, että kaikki Castron vankiloissa olevat poliittiset vangit ja mielipidevangit vapautetaan heti, että toisinajattelijoiden kidutus ja telottaminen lopetetaan välittömästi, että kaikkien osapuolten välillä aloitetaan vapaa vuoropuhelu ja että hallinto tunnustaa olevansa itse eristyksissä – eikä vapautta vaativa urhoollinen Kuuban kansa.
Kehotan kollegoitani jakamaan tämän unelman kanssani ja toivon, että pian näemme vapaan Kuuban, joka ohjaa itse omaa kohtaloaan. 
Yáñez-Barnuevo García (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minua jaksaa aina yllättää, että käytämme Kuubaa aseena toisiamme vastaan sen mukaan, mikä kenenkin poliittinen vakaumus on, ja että sillä pyritään tyydyttämään pelkästään muutamien Euroopan maiden, erityisesti oman maani Espanjan, yleistä mielipidettä.
Voisimmeko käyttää tämän mahdollisuuden hyödyksi – vaikka siltä ei näytäkään – lähestymällä toisiamme ja ajattelemalla pelkästään Kuuban kansaa, sen nykyisyyttä ja tulevaisuutta, ideologisoimatta aihetta liiaksi ja hyödyntämättä sitä puoluepoliittisiin tarkoituksiin?
Mikä on Kuuban kansan harras toive? Uskoakseni olemme kaikki samaa mieltä siitä, että kansa haluaa korjata ne valtavat puutteet, joista se kärsii sekä taloudellisesti että vapauksien, kansalaisoikeuksien, yhteiskunnallisten oikeuksien ja poliittisten oikeuksien osalta. Uskoakseni kansa haluaa toivon paremmasta tulevaisuudesta, mahdollisuuden aloittaa jossain vaiheessa järjestäytyneen ja rauhanomaisen vallanvaihdon, joka tuo sovinnon kaikille, niin Kuubassa kuin muualla maanpaossa eläville kuubalaisille. Uskoakseni he eivät halua, että me eurooppalaiset kiistelemme keskenämme – kuten tänä iltana olemme tehneet – vaan että me yhdistämme voimamme auttaaksemme heitä mahdollisuuksiemme mukaan, koska heidän tulevaisuutensa on oltava heidän omissa käsissään, ei meidän.
Arvoisa puhemies, parlamentin tämänpäiväiset erimielisyydet liittyvät Euroopan unionin vuonna 1996 hyväksymään yhteiseen kantaan. Osa hallituksista ja parlamentin jäsenistä ehdottaa sen uudistamista; osa ehdottaa, ettei piiruakaan muuteta. Kumpikin mielipide on oikeutettu, kumpaakin voidaan perustella. Tämä ei tarkoita, että toisella puolen hännystellään Yhdysvaltoja tai että toisella puolen ollaan Fidel Castron rikoskumppaneita. Unohdetaan tällainen argumentointi, kuten edellinen puhuja totesi.
Uskon, että yhteistä kantaa kannattaa arvioida uudelleen kahdeksan vuoden jälkeen ja että sitä voidaan mahdollisesti myös uudistaa sulassa sovussa neuvoston hyvin laajalla, liki yksimielisellä suostumuksella, jonka ansiosta voimme tunnustella uusia, tehokkaampia suhtautumistapoja Kuubaan tarjoamatta missään tapauksessa pelastusköyttä Kuuban diktatuurille ja vahingoittamatta mitenkään toisinajattelijoita, oppositiota tai poliittisia vankeja, joista monet kärsivät kamalalla tavalla vankiloissa.
Jos parlamentin valtaenemmistö on vakuuttunut siitä, että Kuubassa vallitsee totalitaarinen diktatuuri ja että maan sorrettu kansa ansaitsee apumme ja jos olemme yhtä mieltä siitä, että meidän on lopetettava vahinkoa aiheuttava Yhdysvaltojen kauppasaarto ja että hallitusten välinen vuoropuhelu on hyväksyttävä väline, miksi meidän on niin vaikea päästä sovintoon Kuuban-politiikasta? Ymmärtänette, että olen tämäniltaisen keskustelumme perusteella hyvin epäileväinen asian suhteen. 
Morgan (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Kuuban poliittinen järjestelmä on ainoa laatuaan maailmassa. Parlamenttina me tuomitsemme ehdottomasti maan ihmisoikeustilanteen ja sananvapauden puuttumisen. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että tilanne olisi täysin toivoton. Kun vierailimme maassa jokin aika sitten, huomasimme, että me eurooppalaiset voimme kadehtia kouluja, joissa on yksi opettaja 15:tä oppilasta kohden. Humanitaarinen työ, jonka tarkoituksena on kouluttaa lääkäreitä muuttamaan kehitysmaiden terveyspalveluja, ei tarkoita puhetta solidaarisuudesta Afrikkaa kohtaan vaan solidaarisuustyötä Afrikan kanssa.
EU:n ja Kuuban suhteet ovat nykyisin aallonpohjassa. Korkean tason tapaamisia EU:n hallitusten ja Kuuban kesken ei ole ollut vuoteen. Tilanne on seurausta siitä, että EU jatkaa Kuuban vastaisia pakotteita toisinajattelijoihin vuonna 2003 suunnatun tehoiskun vuoksi. Pakotteet muotoiltiin niin, että Kuuban toisinajattelijoita kutsuttiin osallistumaan jäsenvaltioiden kansallispäivien viettoon hallituksen edustajien ohella. Tällainen toiminta selvästikin raivostutti kuubalaiset. He katkaisivat yhteydet.
Vetoan tänä iltana sen puolesta, että pysymme johdonmukaisina suhteessamme ihmisoikeuksiin. Tuomitkaa toki ihmisoikeuksien loukkaukset Kuubassa, mutta tuomitkaa ne myös Kiinassa. Jos haluatte määrätä tällaisia pakotteita Kuuballe, määrätkää ne myös Kiinalle. Minusta tuntuu, että EU:n Kuubaa koskevaan strategiaan on pesiytynyt uskomaton määrä naiiviutta. Uskoimmeko todella, että pääsemme Kuuban ihmisoikeusasioissa eteenpäin kutsumalla juhliin muutaman toisinajattelijan, vaikka Yhdysvaltojen 40-vuotinen kauppasaarto ei ole tässä onnistunut? Meidän on omaksuttava vaihtoehtoisia strategioita, joilla ihmisoikeusasiat saadaan etenemään. Nykyinen menetelmä ei toimi.
Kollega White puhui kaikkien Kuuban toisinajattelijoiden vapauttamisen puolesta. Entäpä Espanja? Haluatteko vapauttaa myös kaikki Espanjan toisinajattelijat? En hyväksy sitä, että Espanjan PPE-puolue läksyttää minua vierailustani Kuubaan, sillä konservatiivipuolueen varapuheenjohtaja Michael Ancram kierteli Havannassa vasta viime viikolla. Teidän ja kollega Tannockin on aika unohtaa vaalitappio. Unohtakaa se ja lopettakaa typerien pakkomielteidenne suoltaminen muun Euroopan parlamentin niskaan! 
El Khadraoui (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Kuuba on selvästi erittäin arka ja erittäin monitahoinen aihe, ja olen tietenkin täysin yhtä mieltä niiden kanssa, jotka katsovat, että Euroopan unionin ja eritoten tämän parlamentin tulisi pyrkiä lisäämään demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioitusta kaikkialla maailmassa ja että tämä pätee myös Kuubaan.
Meidän tulisi kuitenkin pohtia sitä perustavaa kysymystä, miten me pääsemme tähän tavoitteeseen parhaiten, miten autamme parhaiten Kuuban kansaa. Pitääkö meidän torjua vuoropuhelu Kuuban viranomaisten kanssa ja samalla myös kansalaisyhteiskunnan laajan enemmistön kanssa? Minusta ei. Silti juuri näin tapahtuu käytännössä. Koska yhteydenpito eurooppalaisiin on loppunut, EU:n yhteinen kanta ei ole tuottanut tyydyttävää tulosta. Arviointi on siis paikallaan, kunhan se tehdään järkevästi, ja yhteistä kantaa voidaan joutua mukauttamaan.
Itsekin tosiaan vierailin hiljattain Kuubassa muutaman muun Euroopan parlamentin jäsenen kanssa, ja havaitsimme omin silmin huomattavaa myönteistä kehitystä esimerkiksi koululaitoksessa ja terveydenhuollossa. Meidän on viestittävä heille tästä ja siitäkin, että Kuubassa on monia asioita, joihin me emme ole lainkaan tyytyväisiä. Meidän on yritettävä edes aloittaa vuoropuhelu, jollaista käymme muiden maiden, esimerkiksi Kiinan, Saudi-Arabian ja Vietnamin, kanssa. 
Nielson,
   . Arvoisa puhemies, haluan esittää vain yhden huomautuksen järjestyksen vuoksi. Eräs parlamentin jäsen mainitsi, että meidän tulisi panostaa enemmän humanitaariseen apuun: se ei kuulu poliittiseen yhtälöön. Annamme humanitaarista apua tarpeen mukaan sinne, missä sitä tarvitaan, emmekä huomioi sen yhteydessä politiikkaa. Tämä on erittäin tärkeä seikka, ja on tärkeää, että ehdin mainita kantamme. Toimimme Kuubassa humanitaarisista syistä silloin, kun sitä tarvitaan, kuten kaikkialla muuallakin, muun muassa Pohjois-Koreassa. Olen aivan varma, ettei tästä synny keskustelua parlamentissa. En ota asiaa esiin siksi, että se olisi minusta todellinen ongelma täällä parlamentissa, vaan siksi, että meidän ei pidä erehtyä tämän asian suhteen.
Olen yleisesti samalla kannalla niiden kanssa, jotka totesivat, ettei yhteisestä kannasta ole saatu tuloksia. Ongelma on kuitenkin siinä, mitä muita tuloksellisia välineitä meillä on käytettävissämme? Tilanne ei ole helppo, ja pettymyksen vaara on aina olemassa. Nähdäkseni Havannan johdossa on meneillään taistelu kovan linjan kannattajien ja rakentavampaa, avoimempaa kantaa edustavien tahojen kesken. Tilanne muuttuu suuntaan jos toiseenkin ennalta arvaamattomalla tavalla reaktiona sekä sisäisiin tapahtumiin että Kuuban suuren naapurin painostukseen.
Meidän on tehtävä enemmän – emme saa tyytyä säätämään puhekonettamme automaattiohjaukselle ja viitata ihmisoikeuksien perustaviin periaatteisiin ja muuhun vastaavaan. Nähdäkseni tällaista keskustelua ei tarvita parlamentissa. En pidä parlamenttia sopivana paikkana keskustelulle ihmisoikeuksien puolesta tai niitä vastaan. Tämä ei tosiaankaan ole oikea paikka siihen. Jos suhtaudumme asiaan vakavasti, meidän on lähdettävä käytännöstä. Toinen lähestymistapa on helppo, meidän on pantava itsemme peliin, päästävä lähemmäksi todellista muutoksen ja edistyksen politiikkaa Kuubassa, jos mahdollista. Kukaan ei pysty takaamaan mitään. Yritin selvittää vuonna 2003, mitä oli tehtävissä, ja koin pettymyksen. Tämä reaktio oli nähdäkseni kuitenkin tulosta Havannan sisäisistä piireistä, joiden toimia on erittäin vaikea ennakoida.
Toinen Euroopassa toistuvasti turhaumia aiheuttava seikka on se, että Kuubassa on tapana niputtaa meidät samaan ryhmään Yhdysvaltojen kanssa aina, kun siitä on hyötyä. Näin tekemällä Havannan kovan linjan kannattajien on hyvin helppo – suorastaan kätevä – tukea vainoharhaisuudesta kumpuavaa käsitystään, jonka mukaan koko maailma on heitä vastaan. Tämä ei ole totta, Eurooppa ei ole Kuubaa eikä missään nimessä kuubalaisiakaan vastaan. Me emme pidä sen järjestelmästä, emme pidä vanhanaikaisesta itsevaltaisesta tavasta johtaa yhteiskuntaa, mutta emme silti halua, että meidät yhdistetään tapaan, jolla Yhdysvallat hoitaa suhteitaan naapurivaltioonsa.
Eurooppa on erilainen; tapamme arvioida Kuubaa on erilainen, ja meidän on panostettava jollain tavoin siihen, että tästä tulee väistämätön totuus Havannan sisäisissä keskusteluissa. Meidän on puolestamme hyväksyttävä jonkinlainen riskitekijä, jos haluamme, etteivät kovan linjan kannattajat hahmota Eurooppaa samanlaiseksi kuin Yhdysvallat. Meidän on oltava tarpeeksi rohkeita, rakentavia ja itsevarmoja panostamaan tähän. Jollemme ole valmiita panostamaan vuoropuhelun todelliseen pohjaan – jonka me määrittelemme itse ja joka poikkeaa Havannan kovan linjan edustajien maalailemasta vainoharhaisesta maailmankäsityksestä – toistamme ainoastaan automaattiohjaukseen perustuvaa kaunopuhetta eli vanhaa yhteistä kantaa.
Emme saa tehdä siitä pakkopaitaa. Muistanette, ettei samainen yhteinen kanta estänyt moniin vuosiin Eurooppaa käymästä nykyistä rohkeampaan, tiiviimpään ja kriittisempään vuoropuheluun Kuuban kanssa ihmisoikeuksista. Kävimme vuoropuhelua saman yhteisen kannan sisällön pohjalta. Euroopan investoinnit Kuuban talouteen kasvoivat myös huomattavasti, vaikka pidimme voimassa saman yhteisen kannan. Se ei estänyt investointien kasvua. Meidän ei pidä tulkita sitä niin, että siitä tulee pakkopaita. Tarvitsemme kaiken kaikkiaan luovemman lähestymistavan. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi neljä käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.(1)
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona 17. marraskuuta 2004 klo 12.30. 


