Závěry konference OSN o rasismu (Durban II - Ženeva) (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem programu je prohlášení Rady a Komise o závěrech konference OSN o rasismu (Durban II - Ženeva).
Jan Kohout
úřadující předseda Rady. - Paní předsedající, chtěl bych začít poděkováním za tuto příležitost vyjádřit se ke konferenci Durban II, o níž vím, že ji řada přítomných členů se zájmem sledovala.
Přípravný proces, který konferenci předcházel, byl velmi komplikovaný a velká řada zemí o něm měla vážné pochybnosti v souvislosti s tím, k čemu došlo roku 2001. Několik členských států, včetně mého, se kvůli obavám z toho, že konference bude zneužita jako platforma pro nenávist a netoleranci ve své nejextrémnější podobě, rozhodlo odstoupit z konference. Tyto obavy byly potvrzeny na samém začátku konference v příspěvku jednoho člena OSN. Nejenže to považujeme za zcela nepřijatelné, bylo to však i v přímém rozporu s duchem a účelem konference.
Tento incident a následné opuštění jednacího sálu všemi členskými státy a dalšími členy OSN se stal hlavním námětem novinových titulků a zastínil konsensuální přijetí závěrečného dokumentu, což je politováníhodná, avšak pravděpodobně nevyhnutelná skutečnost. Zároveň se domnívám, že je třeba náležitě uznat vysoce konstruktivní a ucelený přínos EU v průběhu přípravné fáze konference. Projevil se především v souvislosti s přípravou závěrečného dokumentu, v níž EU sehrála zásadní úlohu. Navzdory neshodám, o nichž jsem se zmínil, představuje skutečnost, že závěrečný dokument konference dodržuje všechny hlavní zásady EU, značný úspěch.
Závěrečný dokument v plné míře respektuje stávající rámec pro lidská práva, zejména v oblasti svobody projevu, a odpovídá řadě našich požadavků, jako je nezbytnost vyhýbat se jakýmkoli zmínkám o hanobení některého z náboženství a zdržet se vyčleňování Izraele. Kromě toho byl v textu dokumentu zachován odstavec o připomenutí holocaustu.
Nyní je třeba zvážit důsledky této konference i jejího závěrečného dokumentu pro EU. Budeme především potřebovat určit způsoby, jimiž budeme podporovat uskutečnění závazků, které jsme učinili. Rada je i nadále vážně znepokojena fenomény rasismu a xenofobie, které v současné době považujeme za jedny z nejvýznamnějších výzev v oblasti lidských práv.
Jsem si vědom toho, že Parlament v plné míře tyto obavy sdílí, že jste byli nápomocni při vytváření právního základu a praktických nástrojů na podporu boje proti tomuto katastrofickém přístupu. Potírání rasismu a xenofobie je stálý proces, k němuž je nezbytná politická vůle a praktická opatření, nejen v oblasti vzdělávání. Rovněž je stále potřeba podporovat dialog, vzájemné porozumění a toleranci.
Existují doklady o tom, že antidiskriminační právní předpisy EU mají pozitivní dopad, avšak celkový globální proces boje proti těmto fenoménům je bohužel stále pomalý. Ve skutečnosti je v řadě zemí dokonce negativní tendence. Zaznamenali jsme případy, kdy stávající hospodářská krize začíná ve světě podněcovat rasistické, xenofobní a netolerantní reakce. V souvislosti s hospodářskou krizí je silná protirasistická politika významnější než kdy dříve. V Evropě i jinde se setkáváme s narůstajícím počtem případů násilných útoků zaměřených proti migrantům, uprchlíkům, osobám žádajícím o azyl a příslušníkům menšin, jako jsou Romové.
EU má silné acquis týkající se boje proti rasismu a xenofobii. Oba tyto přístupy jsou neslučitelné se zásadami, na nichž je EU založena. EU opakovaně odmítá a odsuzuje veškeré projevy rasismu a tento postoj si zachová i nadále. V rámci pravomocí, které jí svěřují Smlouvy, bude EU nadále potírat rasismus a xenofobii uvnitř Unie samotné i ve vnějších záležitostech.
Z interního hlediska jsme přijali legislativu, která zakazuje přímou i nepřímou diskriminaci na základě rasového nebo etnického původu, v zaměstnání, vzdělání a v přístupu ke zboží a službám. Legislativa rovněž zakazuje diskriminaci z jiného důvodu, včetně náboženství, věku, sexuální orientace a postižení, především na pracovišti. EU rovněž přijala legislativu, která zakazuje nenávistné projevy na televizních kanálech a "veřejné podněcování k násilí nebo nenávisti namířené proti skupině osob nebo proti příslušníkovi této skupiny vymezené podle rasy, barvy pleti, náboženského vyznání, původu nebo národnostního či etnického původu". Stejný právní předpis kriminalizuje veřejné schvalování, popírání nebo hrubé zlehčování zločinů genocidy, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů.
Z hlediska vnějších vztahů EU pravidelně vznáší otázky týkající se rasismu a xenofobie v rámci svých bilaterálních dialogů o politice a lidských právech se třetími zeměmi, jako je Rusko a Čína. Rovněž jsme zajistili, aby byly rasismus a xenofobie začleněny do našich strategií spolupráce, jako jsou akční plány evropské politiky sousedství. Řada věcí se mění na různých multilaterálních fórech. V rámci Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě spolupracují členské státy tak, aby zajistily, že závazky, které v této oblasti přijalo 56 států podílejících se na práci organizace, jsou dodržovány a uplatňovány. Totéž platí pro Radu Evropy a širší rámec OSN.
Tyto příklady jsou dokladem našeho společného závazku ke spolupráci v této oblasti s partnery z celého světa, a to jak z interního hlediska, tak i v širším kontextu. Konference Durban II je součástí tohoto širšího společného úsilí. Nebylo to jednoduché a naše snahy byly zcela jednoznačně mařeny těmi, kteří se domnívali, že změní výsledky konference ve svůj zúžený politický prospěch. Přes tyto nesnáze bychom měli uvítat skutečnost, že v závěru se pozornost zaměřila na stálou potřebu potírat rasismus a xenofobii a na závazek, který jsme přijali a sdílíme jej s řadou dalších, tento katastrofický přístup vymýtit.
Jacques Barrot
Paní předsedající, dámy a pánové, je mi ctí využít příležitosti a zúčastnit se této rozpravy. Evropská komise pozorně sledovala přípravy konference Durban II a hledání společného postoje Evropské unie k účasti na ní.
V tom ohledu jsme vzali v potaz výzvu Parlamentu - vašeho Parlamentu - aby se Evropská unie zavázala k aktivní účasti na konferenci Durban II v rámci usnesení o pokroku Rady pro lidská práva Spojených národů - a především úlohy Unie - které jste přijali dne 19. ledna.
Je vám zajisté známo, že pět členských států rozhodlo proti účasti na této konferenci. Komise rozhodla, že potvrdí svoji účast v roli pozorovatele, neboť sdílí názor většiny členských států, že hlavní zásady Evropské unie byly v závěrečném dokumentu konference dodrženy.
Závěrečný dokument, jehož přijetí je výsledkem kompromisu, není ideálním zněním, avšak neobsahuje žádné známky hanobení ve formě antisemitismu nebo jakéhokoli konkrétního státu či regionu na světě, ani žádného náboženství.
Skutečnost, že 182 členských států OSN na základě konsensu přijalo závěrečný dokument, potvrzuje, že mezinárodní komunita přijala závazek bojovat proti rasismu a diskriminaci. Je to reakce na některé politováníhodné pokusy o manipulaci konference k antisemitským účelům, což je chování, proti němuž Evropská komise ostře vystoupila.
Události na konferenci Durban II však v žádném případě neovlivní Komisi tak, aby polevila ve svém závazku vynaložit veškeré úsilí na boj proti projevům rasismu a xenofobie v jakýchkoli podobách. Komise je stále odhodlána pokračovat ve svých politikách boje proti rasismu, xenofobii a antisemitismu - uvnitř i vně Evropské unie - a použije k tomu veškerý rozsah pravomocí, jež jí svěřují Smlouvy.
Paní předsedající, dámy a pánové, musím říci, že osobně dohlédnu na provádění rámcového rozhodnutí EU o boji proti rasismu a xenofobii. Osobně budu monitorovat provedení tohoto rámcového rozhodnutí a musím zdůraznit, že naše Agentura pro základní práva bude v budoucnu sloužit jako nástroj ke sledování těchto jevů, jejichž povaha vyžaduje z naší strany vysokou míru neústupnosti.
Můžeme jen doufat, že příští konference OSN o rasismu již nebude poskvrněna nepřijatelnými projevy, které jsou skutečným podněcováním k nenávisti a rasismu. Z toho všeho vyplývá, že je možné považovat závěrečný kompromis konference za záblesk světlejší budoucnosti.
Charles Tannock
jménem skupiny PPE-DE. - Paní předsedající, íránský prezident Ahmadínežád nedávno na konferenci OSN o rasismu konané v Ženevě prohlásil, že Izrael je rasistická země. Bylo by lákavé označit jej za populistického demagoga toužícího po publicitě, jedná se však o stejnou osobu, která v minulosti pobuřujícím způsobem žádala o vymazání Izraele z mapy, avšak Izrael by se zajisté stal prvním terčem jaderné zbraně, kterou si íránský prezident přeje vyrobit. Jeho příspěvek bychom si tedy měli vykládat v souvislosti s jeho neúprosným nepřátelstvím vůči izraelskému státu, který je, jak se správně domnívám, spojencem EU a jejím silným partnerem.
Co se týče obvinění z rasismu, bylo by obtížné nalézt z etnického hlediska rozmanitější stát, než je Izrael, do nějž patří Arabové, Arméni, Drúzové a další menšiny. Obraz leteckých "mostů", pomocí nichž byli v osmdesátých letech přepravování Židé z válečné Etiopie do Izraele, je v mé mysli stále živý.
Izrael si stále udržuje otevřenou přistěhovaleckou politiku založenou na tom, že je domovem pro Židy z celého světa, měli bychom se však zabývat i postavením arabských Židů ve společnosti. Využívají demokratických práv a těší se životnímu standardu, což arabské státy svým vlastním občanům často neumožňují. Mám podezření, že prezident Ahmadínežád se ve skutečnosti snaží odvést pozornost od strašlivé a zcela nepřípustné bilance lidských práv v Íránské islámské republice.
V Íránu jsou novináři, kteří si dovolí kritizovat režim, uvězněni, zatímco Izrael má svobodný tisk. V Íránu jsou cizoložníci, homosexuálové a mladiství popravováni, a to i ukamenováním, zatímco v Izraeli mají homosexuálové a lesbičky zákonem zaručenu naprostou ochranu. V Íránu jsou menšiny, jako příslušníci křesťanství či víry Bahai, pronásledováni, zatímco v Izraeli mají menšiny význam a jejich práva jsou zaručena.
Stále však řada členů, navzdory těmto důkazům, spíše kritizuje našeho demokratického spojence, Izrael, než aby odsoudili barbarský a potenciálně katastrofický režim v Teheránu.
Izrael by měl mít jistotu, že v tomto Parlamentu má přátele, spojence, jako jsem já, kteří zastávají lidská práva a odmítají fanatismus. Upřímně, z mého hlediska je zavrženíhodné, že členské státy EU vysílají své delegace na konferenci Durban II s jasným vědomím toho, že jí bude přítomen prezident Ahmadínežád a že vystoupí se svými urážlivými poznámkami.
Ana Maria Gomes
Někteří považují konferenci Durban II za úspěch. Závěrečný dokument skutečně dodržuje pět hlavních zásad, které Evropská unie stanovila, a vychází z opravdového globálního konsensu, což je rozdíl oproti předchozím zněním, která vedla k četným a intenzivním debatám.
Je však politováníhodné, že v paměti těch, kteří se z celého světa podíleli na diskusích v Ženevě, nezůstane na prvním místě tento dokument. Zapamatují si především to, co upoutalo pozornost celého světa - hluboké rozdělení, k němuž došlo na konferenci věnované boji proti rasismu, což je téma, jež volá všechny k zodpovědnosti.
Opět jsme byli svědky toho, jak křehká je jednota Evropy v oblastech nejkontroverznějších témat, která jsou zdrojem neshod, jak ukázala i tato konference.
Hromadný odchod všech členských států EU z konferenční místnosti, jímž reagovaly na provokativní a nepřijatelné návrhy íránského prezidenta, který přes změnu jednání ze strany Washingtonu stále trvá na tom, že se jeho země bude střetávat se Západem, by byl významným symbolickým gestem. Bohužel některé evropské státy ani nebyly přítomny v konferenční místnosti, a nemohly tedy vůbec vyjádřit svůj nesouhlas s projevem, jehož jediným cílem, jak jej podtrhl generální tajemník OSN, bylo obvinit, rozdělit a znepřátelit.
Unie představuje sílu, avšak Evropská unie svojí nejednotností doložila svoji slabost. Boj proti rasismu a proti podněcování k nenávisti, jež zastává prezident Ahmadínežád a další, si zaslouží více.
Sophia in 't Veld
jménem skupiny ALDE. - Paní předsedající, chtěla bych začít obecnou poznámkou. Státy nejsou rasistické, rasističtí jsou lidé. Jsem si jista, že v Íránu jsou lidé, kteří s názory svého prezidenta nesouhlasí, a domnívám se, že Evropa promarnila příležitost, když jménem těchto lidí v Íránu nepromluvila, byla slabá, tichá, rozdělená a nepřítomná a ponechala slovo lidem, jako je pan Ahmadínežád, a jejich rasistickým příspěvkům.
Osobně jsem se stavěla proti bojkotu konference, ale považuji za mnohem horší, že pro ni neexistovala evropská strategie. Proč byla Evropa rozdělená? Z jakého důvodu? Chtěla bych dostat vysvětlení od Rady - a za tím účelem jsem předložila pozměňovací návrh ke zprávě pana Obiols i Germà, o níž budeme hovořit později - proč neexistovala evropská strategie? Proč se 27 evropských států nemohlo dohodnout na společné strategii? Vstoupí-li Lisabonská smlouva v platnost, což Rada podporuje, bude těchto 27 států muset vyvinout větší úsilí o společnou strategii.
Co se týče hanobení náboženství, velmi mě znepokojuje skutečnost, že se jedná o orgán OSN, který je schopen přijmout rezoluce vyzývající k naprostému zákazu hanobení nebo urážení náboženství. Usoudila jsem, že tato tendence byla v závěrečné rezoluci oslabena, stále mě však znepokojuje, že něco podobného může z OSN vzejít. Nicméně rovněž mi připadá ironické, že v této sněmovně je stále velmi obtížné vyjádřit se kriticky - ne urážlivě, ale kriticky - k náboženstvím, zejména k hlavnímu náboženství Evropy, a já a můj kolega Cappato jsme předložili pozměňovací návrh ke zprávě pana Obiols i Germà, který kritizuje Vatikán za jeho postoj ke kondomům v rámci boje proti AIDS. Opět bych chtěla požádat Radu, aby objasnila, co udělala pro dosažení evropské strategie.
Laima Liucija Andrikien
Paní předsedající, chtěla bych znovu zdůraznit, že závěrečný dokument konference Durban II byl přijat na základě konsensu. Jeho znění není ideální, neboť je výsledkem komplikovaných vyjednávání, a co se týče nového postoje, chápu jej tak, že je nezbytné pokračovat v diskusích o novém dokumentu a sporných otázkách, mezi něž patří rasová diskriminace, xenofobie, stigmatizace a vytváření stereotypů o lidech kvůli jejich náboženství či víře.
Měli bychom se zapojit do dalších diskusí v nekonfliktním duchu, avšak jednoznačně reagovat proti nepřijatelným výrokům a pokusům o využití durbanského procesu k propagaci rasistické ideologie. Jsem zcela přesvědčena o tom, že nezaujme-li Evropská unie jednoznačný postoj k ochraně lidských práv a boji proti rasismu a xenofobii, hrozí nebezpečí, že se durbanský proces vydá špatným směrem.
Hélène Flautre
(FR) Paní předsedající, je politováníhodné, že ve středu zájmu konference Durban II nebyly oběti rasismu a diskriminace. Je to samozřejmě výsledek skandálního pokusu íránského prezidenta o zvrácení konference - a musím s politováním říci, že to byla past, kterou íránský prezident nastražil a do níž se některé členské státy nechaly chytit. A to je problém.
Osobně bych chtěla poděkovat členským státům Evropské unie, které přesto přijaly závazek a vytrvaly v něm; dospěly k závěrům, které jsou úctyhodné, ačkoli nejsou dokonalé. Rovněž bych chtěla, aby se předsednictví vyjádřilo k tomu, jaké úsilí členské státy vyvinuly nebo nevyvinuly k zajištění toho, aby Evropská unie na konferenci nepůsobila tak zmateným dojmem, což byla vskutku žalostná situace.
Jan Kohout
úřadující předseda Rady. - Paní předsedající, EU byla zcela zapojena v průběhu příprav konference a aktivně přispívala k utváření závěrečného dokumentu, aby byl v co největší míře vyvážený a dodržoval stávající normy v oblasti lidských práv, zejména co se týče svobody projevu.
EU rovněž dosáhla toho, že Izrael nebyl z textu vyčleněn. Skutečnost, že v závěru byl vytvořen text, který dodržuje naše hlavní zásady, je z velké části výsledkem spojeného úsilí EU, nezávisle na tom, že některé členské státy se jednotlivě rozhodly nezúčastnit.
Měl bych ještě dodat, že státy, které na konferenci nebyly přítomny, nezamezily EU v tom, aby na konferenci vystoupila jako celek. Předsednictvo nadále interně koordinovalo účast EU a přípravu dvou prohlášení jménem všech členských států EU, které předneslo Švédsko jako nadcházející předsedající stát. Konečné prohlášení bylo předneseno jménem 22 států.
V rámci hodnocení konference Durban II provede EU analýzu toho, jakým způsobem bude nadále podporovat její agendu. Skutečnost, že se pět států z 27 nakonec rozhodlo se konference nezúčastnit, v žádném případě nezpochybňuje závazek EU v budoucnosti nadále bojovat proti rasismu a diskriminaci. Ohledně těchto záležitostí máme pevné acquis, z nějž budeme i nadále vycházet. Správně tu zaznělo - a chápu to jako jistou kritiku - že v závěru příprav konference jsme nebyli schopni dosáhnout společného východiska. Nikdy jsme společné východisko neměli, a z toho důvodu ani nikdy neexistoval společný postoj EU před konáním konference. Pomocí konsensu jsme rozhodli, že máme různé vnitrostátní postoje, proto, když delegace opustily jednací místnost, učinily tak jménem svých států.
Opakuji, že ministři na toto téma diskutovali na poslední schůzi a učiní z toho závěry. Bude třeba situaci zvážit a vrátit se, neboť EU se na této konferenci nezachovala právě hrdinně. Toho je třeba si povšimnout.
Jacques Barrot
Děkuji za všechny vaše příspěvky. Minulé pondělí obdržel pan komisař Ferrero-Waldner dopis od paní Navanethem Pillayové, vysoké komisařky OSN pro lidská práva, který byl zaslán i všem ministrům zahraničí Evropské unie.
Paní Pillayová v dopise zopakovala to, co již vyjádřila dne 8. října v Bruselu na konferenci, kterou na téma ochrany aktivistů v oblasti lidských práv pořádal Evropský parlament. Domnívá se, že je důležité ve světě obnovit určitou jednotu ve vztahu k ochraně a podpoře lidských práv, především v oblasti boje proti rasismu. Vyzývá všechny členské státy Spojených národů k tomu, aby se připojily k realizaci programu OSN na potírání rasismu, zejména tak, jak jej vymezuje závěrečný dokument konference Durban II.
Dle mého názoru musí Evropská unie zvážit reakci na tuto pobídku. V každém případě EU přijala politiku aktivního boje proti rasismu. Musí si uchovat ostražitost a odhodlanost, aby mezinárodní úsilí v této oblasti bylo nadále prokazatelně efektivní. Osobně souhlasím s následujícím postojem: Evropa s jednotnou strategií, která nejednala dezorganizovaným způsobem, by jistě byla schopna skutečně využít příležitosti a jednohlasně vyjádřit svůj postoj k nepřijatelným výrokům. Vezměme si z toho ponaučení. Děkuji předsednictví za jeho potvrzení, že bychom se z této situace měli poučit a že - upevněni ratifikací Lisabonské smlouvy, jak doufám - musíme být schopni zaručit, že efektivita politiky lidských práv ve vnějších vztazích a evropská opatření prostřednictvím multilaterálních orgánů se zvýší. Mohu se v tom pouze připojit k projevům řady poslanců, za něž jsem vděčný. Opět to pro nás musí být povzbuzením ke zvážení příprav efektivnějších strategií v budoucnosti.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
