Rahvusvaheline naistepäev
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on presidendi avaldus rahvusvahelise naistepäeva kohta.
Naistepäev erineb tänapäeval paljugi sellest päevast, mida me varasemast ajast mäletame või vähemasti mida mäletatakse Kesk- ja Ida-Euroopa riikides. Praegusel ajal seisneb see vaid lillede kinkimises tuttavatele naisterahvastele. Nüüdisajal annab naistepäev ka võimaluse korraldada sisulisi arutelusid niisugustel teemadel nagu võrdõiguslikkus, paljulapseliste perede emade toetamine ja naistevastase vägivalla kaotamine. Euroopa Parlament osaleb innukalt nendes aureludes.
Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon on tõeliselt oluline komisjon. 2009. aasta novembris võtsime vastu resolutsiooni naistevastase vägivalla kaotamise kohta, milles kutsume Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles töötama välja sidusad tegevuskavad võitluseks niisuguse vägivalla kõigi vormide vastu. Meie tahame teha nii, et Euroopa Liit saaks kõnealuses küsimuses olla eeskujuks kogu maailmale.
Naised väärivad nüüd enamat, sest eeskätt soovime ära hoida Euroopa demograafilise kriisi, kuid seda ei tohi teha naiste arvelt. Kolme või nelja lapsega emal peab olema võimalus tööl käia ja teha karjääri samasuguste põhimõtete alusel nagu meestel. Piisava hulga lastehoiuasutuste ja töökohtade tagamine on vaid üks võimalus selle eesmärgi saavutamiseks. Samas peaks olema emadel, kes soovivad oma lastega koju jääda, samuti võimalus seda teha, näiteks asjakohase maksusüsteemi abil, milles arvestataks kõiki pereliikmeid, mitte üksnes abikaasasid.
Meie eesmärk on saavutada täielik võrdsus seal, kus see on võimalik ja vajalik, teisiti öeldes kõikjal. Diskrimineerimine töökohal ja ühiskonnas peab jääma minevikku. Euroopa Liidus on naised ja mehed võrdselt väärikad ja neil on võrdsed õigused ning nende õiguste kaitsmine on ka meie, Euroopa Parlamendi liikmete ülesanne.
Pidades silmas kõiki Euroopa Parlamendis viibivaid naisi, soovin, et iga päev oleks nende päev, et nad ei peaks kunagi tundma, et on diskrimineerimise ohvrid, ning et Euroopa Parlamendis ja meie kolleegide seas oleks järjest rohkem naisi.
Corien Wortmann-Kool
Lugupeetud juhataja! Nagu te ütlesite, on täna rahvusvaheline naistepäev. Täna on selle sündmuse sajas aastapäev. Kas see on põhjus pidutsemiseks? Me oleme teinud küll palju edusamme, kuid teha on siiski veel palju ning selle saavutame vaid siis, kui me kõik - naised ja mehed koos - selle nimel töötame.
Käesoleval aastal on rahvusvahelise naistepäeva üheks teemaks naiste solidaarsus ja kehtestatavus kogu maailmas, mis on majanduskriisi ajal väga oluline teema. Selle raames esitatakse soovitusi, kuidas saavad mehed ja naised meie ja meie laste parema tuleviku nimel koos tegutseda, sest vaid ühiselt saame tagada, et naised ja mehed oleksid võrdsed mitte ainult seaduse silmis, vaid ka igapäeva- ning majandus- ja ühiskonnaelus. Lõppude lõpuks moodustavad naised ligikaudu poole maailma rahvastikust, kuid nende sissetulek on vaid 10% ülemaailmsest sissetulekust. Vaid 5% juhtidest on naised. Naised moodustavad 75% vaestest maailmas. Olukorda saab tunduvalt paremaks muuta ja seda peabki tegema.
Küsimus ei seisne aga üksnes vaesuses. Kui vaadata teisi kohti maailmas, näiteks Aasiat, siis poisse väärtustatakse rohkem kui tüdrukuid, sest nad on perekonna jaoks tulusamad. Selle tagajärjel tütreid hüljatakse ning naissoost loote puhul rasedus koguni katkestatakse. Kahjuks on ka naistekaubandus tavapärane ja sage nähtus. Aafrikas langevad paljud naised ja tüdrukud sõja ja vägistamise ohvriks. Probleemide põhjused asetsevad sageli kultuuris ning ka seda tuleb naiste olukorra parandamisel arvesse võtta. Naisi ja tüdrukuid rõhutakse sageli, eriti islamimaades, kus probleemide juured peituvad religioonis.
Just sellepärast on oluline, et rõhutaksime Euroopa Liidus tüdrukute ja poiste ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust ka abiprogrammides ja rahvusvahelistes suhetes. Seega ei seisne küsimus mitte ainult vaesuse vähendamises, vaid ka kultuuriliste eelarvamuste ümberlükkamises. See on kõrge esindaja, komisjoni asepresidendi Ashtoni ja ka volinik Georgieva oluline ülesanne.
Samas on vaja veel palju teha ka kodule lähemal asuvates paikades ja isegi meie fraktsioonis, eriti meie fraktsiooni esimehe Joseph Dauli toetusel. Soovin sõnavõtu kokkuvõtte pühendada meile siin Euroopa Liidus. Kõik saab alguse juba varases eas, laste haridustee ajal, ning juurdepääs haridusele ei ole veel kõikidele tüdrukutele Euroopas tagatud. Meie ühiskonnas peab juurdepääs olema kõigile tagatud. See peaks olema uue, ELi 2020. aasta strateegia oluline eesmärk.
Martin Schulz
Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Ühiskond, kus naistel ja meestel ei ole võrdseid õigusi töös ja elus, ei ole demokraatlik ja humaanne ühiskond. Õigluse peamine eeldus ühiskonnas on see, et isiku õigused tagatakse olenemata tema soost. See on midagi, mida meie, mehed, peame endastmõistetavaks, kuid naised, isegi Kesk-Euroopa riikides, kaugeltki mitte. Seda näitas väga selgelt üks suuremaid skandaale, mille me minu arvates peaksime lahendama niipea kui võimalik. Parlamendina saaksime anda oma olulise osa sellesse.
Tõepoolest, kuidas saab ühiskond öelda, et ta on võrdõiguslik, kui mehed ja naised saavad sama töö eest samas kohas erinevat tasu? Meie ühiskonnas ei lepita mitte üheski teises valdkonnas naiste diskrimineerimisega varmamalt kui seda tehakse töökoha puhul, kus naised teevad samasugust ja sama palju tööd, elades sealjuures tunduvalt äärmuslikumates tingimustes, kuid saavad üldiselt 30-40% vähem palka. Me peame ELi sellest häbist vabastama. Kui me siin, Euroopas soovime edastada sõnumi rahvusvahelise naistepäeva puhul, siis olgu selleks sõnumiks võrdse töö eest samal töökohal võrdse tasu maksmine nii naistele kui ka meestele. See on sotsiaalse õigluse keskne nõue.
(Aplaus)
Me võtsime teadmiseks, et komisjon pingutab selle nimel. Me nägime täna, et Euroopa naiste õiguste hartat hakatakse välja töötama. See on hea ja meil on selle üle hea meel. Oleme aga pisut pettunud ning ma palun edastada see sõnum Viviane Redingile ja José Manuel Barrosole. Soovisime, et harta väljatöötamise alustamine oleks olnud midagi enamat kui vaid vormiline avaldus. Soovisime samuti, et esialgsest lubadusest oleks kinni peetud, nimelt öeldi, et protsessi kaasatakse parlament ja et sellesse peavad olema kaasatud ka kodanikuühiskonna institutsioonid. Seda aga ei juhtunud. Seda viga saab aga parandada. Me oleksime tänulikud, kui see oleks rohkem kui pelgalt vormiline avaldus ning et institutsioonid teeksid koostööd selle nimel, et aidata parandada olukorda, mille ma just näiteks tõin. Kolleeg Wortmann-Kool nimetas ka teisi näiteid.
Rahvusvahelisel naistepäeval tuleb meil, eurooplastel tunnistada üht: me ei ole oma mandril saavutanud veel võrdseid õigusi, kuid märkimisväärne ebavõrdsus, mis naiste suhtes mujal maailmas valitseb - alates suguelundite moonutamisest kuni pearätiku kohustusliku kandmiseni -, samuti see, et naised ja eeskätt tüdrukud jäetakse paljudes maailmapaikades ilma põhiõigustest, ei peaks meid puudutama ainult 8. märtsil.
Just selle eest soovin ma tänada parlamendi inimõiguste eksperte. Me arutame siin Strasbourgis toimuva istunginädala iga neljapäeva pärastlõunal muu hulgas naiste suhtes toime pandud inimõiguste rikkumisi. Rahvusvahelisel naistepäeval peaksime veel lisama, et need neljapäeva pärastlõunased arutelud väärivad vähemalt samasugust tähelepanu nagu need, mis praegu täiskogus toimuvad.
Diana Wallis
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Ma soovin kõigepealt öelda, et ma kahtlesin viimase hetkeni, kas võtta sõna või mitte, kuid oluline on see, et me tähistame rahvusvahelist naistepäeva, eriti käesoleval aastal, kui selle tähistamise ettepanekust möödub sada aastat. See peaks tõepoolest olema päev, et tähistada naiste edusamme, kuid samuti ka päev, et suurendada teadlikkust selle suhtes, kui palju on veel vaja teha võrdõiguslikkuse saavutamiseks.
Lugupeetud juhataja! Te juhtisite tähelepanu sellele, et parlamendis peaks olema rohkem naisi. Sellekohased edusammud on head, kuid siiski mitte piisavad. Kui ma vaatan oma kodumaa parlamenti, siis mõne inimese hinnangul kulub meil praeguse tempo juures soolise tasakaalu saavutamiseks 200 aastat, seega ei tee me edusamme piisavalt kiiresti, et meil oleks tõeline võrdsus.
Parlament käsitleb sellel nädalal ka inimkaubanduse ja naiste vastu suunatud vägivalla küsimust. Eelmisel nädalal külastasin oma kodumaa valimisringkonnas näitust, kus näidati maale ja fotosid naistest, kes olid toodud inimkaubanduse ohvritena Euroopa Liidu naaberriigist Moldovast Euroopa Liitu. Mõningate hinnangute kohaselt on naiste - ja tõepoolest ka meeste - inimkaubandus nii ulatuslik, et see on võrreldav kogu Aafrika orjakaubandusega 350 aastat tagasi, kuid ohvriteks on peamiselt naised. Kui me ei suuda Euroopa kogukonnana selle suhtes midagi ette võtta ega tegele naistega, kes on selle kaubanduse ohvrid, siis oleks väga kahetsusväärne, et me ei saavuta tänase päevaga seoses edusamme.
Lisaks sellele peaksime käsitlema paljude naiste tervisega seotud küsimusi, mis vajavad lahendust ja millele ei pühendata nii palju aega ja vaeva, kui vaja oleks. Palju on saavutatud, mitmete asjade üle võib rõõmustada, kuid väga palju on vaja veel teha.
Marije Cornelissen
8. märts on rahvusvaheline naistepäev. Ma olen seda päeva tähistanud nii kaua, kui ma mäletan, samamoodi nagu minu ema ja vanaema enne mind. 8. märtsil mõtlen ma vahel kurvastusega sellele, mida kõike on vaja veel teha, et meestel ja naistel oleksid tõepoolest võrdsed võimalused. On palju naisi, kelle jaoks vägivald on igapäevane, kes elavad vaesuses, kes peavad üksi hoolitsema oma laste ja vanemate eest, kuid väga vähe on naisi, kes jõuavad ettevõtluses, teaduses ja poliitikas tippu.
Samas mõtlen oma vanaemale, kes pidi lõpetama töötegemise, kui ta abiellus, ja kellel ei olnud mitte mingisuguseid haridusalaseid võimalusi, ning emale, kes võitles väga kõvasti selle nimel, et ta saaks otsustada ise oma keha üle, ja ma näen, kui kaugele me oleme jõudnud ühe sajandi jooksul. Ma näen, et olukorda on tõepoolest võimalik muuta. Meil tuleb aga anda endast praegu parim, kui soovime maailma lähiajal paremaks muuta.
Euroopa Liit saab olulisel määral kaasa aidata, kuid seda vaid siis, kui ta hakkab ilusate sõnade asemel tegusid tegema. Võitlus võrdsete õiguste eest on juba küllastunud ilusatest sõnadest, mida on räägitud liiga kaua, kuid millele on ikka ja jälle uusi lisandunud. Reedel tutvustas komisjon naiste õiguste hartat, mis sisaldab palju ilusaid sõnu. Ma olen aga selle elluviimise suhtes üsna skeptiline. Minu skeptilisust süvendab veelgi asjaolu, et Euroopa Parlamendi ega vabaühendustega ei konsulteeritud, nagu Martin Schulz juba ütles. Kuna see on aga volinik Redingi esimene saavutus võrdsete võimaluste eest vastutava volinikuna, olen ma valmis andma talle võimaluse tõestada vastupidist.
Oluline on see, millised meetmed käivad tema ilusate sõnadega kaasas. Kui ta oma ametiaja jooksul esitab meile direktiivi, milles käsitletakse võitlust naiste vastu suunatud vägivalla vastu, direktiivi isapuhkuse kohta, põhjalikud meetmed võitluseks naiste diskrimineerimise vastu, põhjalikud meetmed, millega suurendada naiste tööhõive määra - näiteks parandades töö- ja õppeaja ühitamise võimalusi - ja naiste osakaalu juhtivtöötajate hulgas, ja seda vähemasti komisjonis, kui komisjon muudab oma ilusad sõnad tegudeks, oleme mina ja minu kolleegid Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsioonist esimesed, kes tõusevad püsti ja teda selle eest tänavad.
Kui soovime näha muutusi, peame selle nimel tegutsema koos: nii komisjon, nõukogu kui ka siinse parlamendi vasak- ja parempoolsed fraktsioonid. Täna, 8. märtsil ei ole ainult rahvusvaheline naistepäev, vaid ka minu poja sünnipäev, kes sai kaheaastaseks. Ma loodan kogu südamest, et kolmekümne aasta pärast elame me Euroopas, kus tema ja tema naine - või abikaasa - hoolitsevad lapse eest võrdselt ja kus naistel on sama suur võimalus saada professoriks, ettevõtte tegevjuhiks või Euroopa volinikuks. Järgnevatel aastatel teeb tema ema kõik endast oleneva, et seda saavutada, ning õnneks ei ole ma ainus.
(Aplaus)
Marina Yannakoudakis
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Rahvusvaheline naistepäev annab meile võimaluse keskenduda ühiselt probleemidele ja ülesannetele, millega naised tänapäeval vastamisi seisavad - mitmesugusele ebavõrdsusele, mida paljud naised kogevad -, kuid samuti võimaluse tähistada naiste edusamme, mis nad on saja aasta jooksul teinud.
Oleme Ühendkuningriigis iseäranis uhked inimeste üle, kes on aidanud meie rahval parandada naiste õiguste olukorda, näiteks Emily Pankhurst, kes juhtis Briti naisõiguslaste liikumist, tänu millele said naised õiguse hääletada, Shirin Ebadi, kes võitis 1993. aastal Nobeli rahupreemia oma saavutuste eest inimõiguste, eriti naiste õiguste edendamisel, ning Margaret Thatcher, kes valiti 1979. aastal Ühendkuningriigi esimeseks naispeaministriks.
Teemad, mis puudutavad naiste jõudmist tippametikohtadele ja neile meestega võrdsete võimaluste andmist, on tänapäeval sama olulised kui siis, kui Ühendkuningriigi peaministriks valiti esimest korda naine.
Me võime küll tagada võrdsed võimalused hariduses ja tööhõives, kuid palgaerinevus püsib endiselt. Me võime võtta vastu õigusakte, millega keelustatakse diskrimineerimine töökohal, kuid me ei saa võtta vastu õigusakte, millega lõpetatakse petmine töökohal, sundolukord pereelus ja kodumajapidamises.
Parlamendina peaksime tegutsema selle nimel, et aidata naistel luua endale valikuvõimalusi. Kui nad otsustavad karjääri kasuks, tuleb neid selles toetada ning luua selleks võrdsed võimalused. Kui nad otsustavad jääda koju ja kasvatada lapsi, ei tohi neid alaväärtustada. Kasutuselt tuleks kõrvaldada väljend "lihtsalt koduperenaine". Mitte ükski naine ei ole "lihtsalt" mis iganes. Kõiki tuleb hinnata nende rolli järgi.
Seega, kui me räägime palju saavutanud naistest, siis ma arvan, et loetelu algusesse tuleb paigutada üks rühm naisi, kelle rolli olulisust toome Ühendkuningriigis esile 14. märtsil - nendeks on kõik emad maailmas. Need on naised, kes loobuvad vabatahtlikult oma kõrgetest eesmärkidest ja pühendavad oma elu laste kasvatamisele. Kui nad teevad seda õigesti, aitavad nad kaasa meie kõigi ühisele eesmärgile - saavutada ühiskond, mis tugineks võrdõiguslikkusele ja sallivusele ning kus austatakse inimõigusi olenemata inimese soost.
Eva-Britt Svensson
Lugupeetud juhataja! Täna tähistame rahvusvahelist naistepäeva ning ÜRO naiste õiguste programmi loomise 15. aastapäeva. Praegu New Yorgis toimuv läbivaatamine on poole peal, kuid mina ja teised Euroopa Parlamendi delegatsiooni liikmed võime öelda vaid seda, et naised üle kogu maailma peavad olema endiselt rahul praeguse olukorraga. Vaatamata hiljuti parlamendis vastu võetud heatahtlikele resolutsioonidele, Tarabella raportile ja ÜRO soolise võrdõiguslikkuse tegevusprogrammi "Peking +15” käsitlevale resolutsioonile ei ole ÜRO kohtumisel saavutatud mitte mingisuguseid tulemusi.
Läbirääkimistes osalevate ELi valitsuste eesmärgid naiste õiguste vallas on ilmselgelt mitte nii paljutõotavad kui need, mida Euroopa Parlament eespool nimetatud resolutsioonides esile tõi. Vahel näib mulle, et ELi liikmesriikide valitsused kasutavad Pekingi programmi peamiselt selleks, et manitseda kolmandaid riike võrdõiguslikkusele. Sageli on lihtsam õpetada teisi inimesi kui ise millegagi hakkama saada.
Enne kui Barroso komisjoni presidendiks valiti, lubas ta koostada naiste õiguste harta. Täna oli meil võimalus komisjoni dokumenti lugeda. Mina ja meie fraktsioon, Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsioon, oleme tõsiselt mures selle pärast, kui pealiskaudne see harta on ja kuidas see koostatud on. On suur oht, et harta ei ole väärt seda paberitki, millele see trükitud on. Parlamenti, riiklikke institutsioone ega Euroopa vabaühendusi harta koostamisse ei kaasatud, nende osa selles puudub ning mõistagi ei osalenud selles protsessis ka Euroopa kodanikud.
Ma soovin president Barrosole öelda, et avaldusest ühiste väärtuste kohta ei piisa. Euroopa naised ja mehed vajavad jõulist dokumenti, mis on välja töötatud ja valminud asjaosaliste koostöös.
See võib olla naiste õiguste harta esimene eelnõu. Kasutage seda järgmise rahvusvahelise naistepäevani jäävat aega selleks, et korraldada arutelusid ja läbirääkimisi parlamendi, riiklike institutsioonide ja Euroopa vabaühendustega. Et kui me tähistame järgmist rahvusvahelist naistepäeva, siis oleks näha, et me oleme teinud edusamme.
Me töötame selle nimel, et kaitsta naiste õigusi mitte ainult 8. märtsil, vaid iga päev. Just seda vajavadki Euroopa naised ja mehed.
Marta Andreasen
fraktsiooni EFD nimel. - Lugupeetud juhataja! Tänasel päeval palun poliitikutel ja seadusandjatel lõpetada kõikide võrdõiguslikkust käsitlevate demagoogiliste seaduste vastuvõtmine, sest need teevad töötada soovivate naiste elu keeruliseks. Nimetatud seadused heidutavad organisatsioone ning nad ei julge naisi tööle võtta. Võrdõiguslikkus ei seisne mitte seadustes, vaid käitumises.
Töötava emana on mind kogu minu 30 aasta pikkuse karjääri jooksul tööle võetud ja edutatud üksnes minu oskuste ja omaduste alusel ja minu jaoks oleks olnud solvav see, kui mind oleks koheldud eriliselt vaid minu kromosoomide tõttu. Mul on aga täiskogule konkreetne palve seoses naiste õiguste kaitsmisega maailmas.
Ma soovin, et arutataks Hispaanias aset leidva maade hõivamise probleemi ja et see lahendataks, selleks et lõpetada paljude naiste ja meeste kannatused, kelle kodu ähvardatakse lammutada ning kes ei saa seal enam elada. Kas te ei arva, et see on vägivald?
Ma soovin, et parlament aitaks peatada ELi rahavood piirkondadesse, kus rikutakse raskelt inimõigusi. Kas te ei leia, et see on vägivald?
Soovin, et siinne parlament võtaks kuulda ja kaitseks neid, kes soovivad anda teada oma murest seoses Euroopa Liidu eelarvet mõjutava struktuurilise ebavõrdsusega, nagu mina tegin kaheksa aastat tagasi, ning tagaks, et neid ei tabaks minu saatus. Kas see ei ole mitte vägivald?
Ma soovin, et te ei annaks Euroopa Komisjonile eelarve täitmise heakskiitu enne, kui audiitorid on selle täies ulatuses ilma kahtlusteta kinnitanud. Soovin, et parlament austaks just sel viisil Euroopa naisi ja mehi, kes maksude maksmisega võimaldavad Euroopa Liidul eksisteerida.
Krisztina Morvai
(HU) Ma soovin kolleegidele öelda seda, et on suur viga rääkida üldiselt Euroopa naistest ja Euroopa Liidus elavate naiste õigustest, pööramata sealjuures tähelepanu uute liikmesriikide, Kesk- ja Ida-Euroopa endiste kommunistlike riikide naiste kuulumisele madalamasse ühiskonnarühma. Kätte on jõudnud aeg, mil EL peab asuma uurima olukorda, mis puudutab nimetatud naiste õiguste puudumist, ning tulemuste põhjal kaotama naiste tõsise diskrimineerimise just nimelt Euroopas endas.
Lubage mul tuua esile kaks küsimust. Need on mõlemad seotud üleilmastumise, uusliberaalse majanduse, liberaliseeritud vabakaubanduse ja nendega seonduvate kitsaskohtadega. Esimene neist puudutab rahvusvahelisi, aga ka ELis registreeritud suurettevõtteid, kes kohaldavad tööõiguses ja töötervishoius erinevaid standardeid. Ma pean siinkohal silmas näiteks suuri jaemüüjaid ja ostukeskusi, niisuguseid, mis asuvad kummalgi pool Austria ja Ungari piiri. Sama ettevõte kohaldab erinevaid eeskirju puhkeaja, lõunaaja ja lepingu lõpetamisest teatamise kohta. Nad peavad Ida-Euroopa - kõnealusel juhul Ungari - naistöötajaid niisama hästi kui orjuses.
Teine küsimus - mida ei ole üldse uuritud - käsitleb naiste rännet Euroopa Liidu piires. Madalamasse ühiskonnarühma kuuluvad Kesk- ja Ida-Euroopas naised, näiteks ungarlased, püüavad lääne riikides saada tööd koduabilisena, elades sealjuures kui teenijad, kui majanduspagulased, ning peavad sageli oma lastest lahkuma. Nende õiguste ja väärikuse seisukohalt on nimetatud naiste olukord sarnasem arenguriikide naiste olukorraga kui sookaaslaste olukorraga Lääne-Euroopas, kes on nende kaasmaalased ELi liikmesriikides. See olukord vajab kohe parandamist.
Juhataja
Soovin öelda sõbralikud tervitussõnad volinik Dallile. Tere tulemast, John Dalli! Volinik teeb nüüd komisjoni nimel avalduse.
John Dalli
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Mul on väga hea meel, et ma viibin esimest korda Euroopa Parlamendi täiskogu istungjärgul just niisugusel olulisel päeval nagu täna - rahvusvahelisel naistepäeval - 8. märtsil. Samuti on minu jaoks au esindada komisjoni, eriti asepresident Redingit, kes teeb komisjonis jõupingutusi põhiõiguste kaitsmise nimel.
See on ainulaadne võimalus tähistada ühiselt naiste varasemaid, praegusi ja tulevasi saavutusi majanduses, poliitikas ja ühiskonnas. 1957. aastal sätestati Euroopa aluslepingutes sooline võrdõiguslikkus. Alates sellest ajast on koostatud palju muljet avaldavaid õigusakte ja nende alusel on teinud Euroopa Kohus otsuseid, mis kõik kokku moodustavad ELi õigusliku arsenali.
Ma soovin teile meelde tuletada, et sooline võrdõiguslikkus ei ole ainult põhiväärtus, mis on sätestatud aluslepingus, vaid et soolise võrdõiguslikkuse meetmed on osutunud ka majanduskasvu tõukejõuks. Eelmisel reedel andsid Euroopa Komisjoni president ja asepresident Reding naiste õiguste harta esitamisega taas kinnituse selle kohta, et komisjon peab tähtsaks soolise võrdõiguslikkusega seotud väärtusi.
Naiste õiguste harta kujutab endast komisjoni poliitilist kohustust edendada naiste ja meeste võrdõiguslikkust viie järgmise põhimõtte raames: võrdväärne majanduslik iseseisvus; võrdne tasu võrdse töö eest ja võrdväärne töö; võrdõiguslikkus otsustamistasandil; väärikus ja isikupuutumatus ja soolise vägivalla lõpetamine ning samuti sooline võrdõiguslikkus väljaspool liitu.
2010. aasta septembris järgneb naiste õiguste hartale uus kõikehõlmav naiste ja meeste võrdõiguslikkuse strateegia. Selle strateegia abil muudetakse naiste õiguste harta põhimõtted konkreetseteks tegudeks, mida järgmise viie aasta jooksul ellu viiakse.
Need on sihikindlad projektid ja eesmärgid, mida komisjon üksi ei suuda saavutada. Ta peab tegema tihedat koostööd oma peamiste partneritega ELi tasandil, eriti Euroopa Parlamendi ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoniga. Rahvusvaheline naistepäev on suurepärane võimalus selleks, et tuletada meile kõigile seda kohustust meelde.
Juhataja
Sellega on lõppenud sõnavõtud mitte ainult rahvusvahelise naistepäeva kohta, vaid ka meie järjekindlate püüdluste kohta - saavutada naistele võrdsed õigused ja kaotada vägivald.
