3. Csád
Elnök
A következő napirendi pont a Csádról szóló állásfoglalásra irányuló hat indítvánnyal kapcsolatos vita.
Erik Meijer
szerző. - (NL) Tisztelt elnök úr! A korábbi francia nyugat-afrikai és francia közép-afrikai területek feletti gyarmati uralom 1958 és 1960 között szűnt meg. Ez nem egy elhúzódó konfliktus és az ennek következtében kialakuló kollektív nemzeti öntudat eredménye volt, hanem inkább a felszabadítási mozgalmak kibontakozásának megakadályozására irányult. Inkább egy felülről, semmint alulról indított folyamat volt. A francia tengerentúli területekből először autonóm területek, majd független államok jöttek létre.
Guinea (Conakry) kivételével a francia befolyás mégis mindig nagyobb maradt ezen államokban, mint a többi egykori gyarmaton. A nagy sivatagi államban, Csádban még mindig jelen van a francia hadsereg, és ez természetesen befolyásolta azt, hogy ki kormányozhatta az országot, és ki nem. Ez az erőteljes európai befolyás ezen országokban nem vezetett a demokrácia és az emberi jogok európai normáinak kialakulásához. Az államok és a nemzeti határok nem olyan belső mozgalmak következtében jöttek létre, amelyek önálló államot alakítottak ki, hanem egyszerűen a gyarmati múlt maradványai.
Ez azt jelenti, hogy az etnikai különbségek etnikai összeütközésekhez vezethetnek. Az említettekhez hasonló országokban ez azt jelenti, hogy állandó küzdelem folyik a hatalomért, azzal kapcsolatban, hogy ki tartozik az elsőrangú és másodrangú állampolgárok közé. Az etnikai és földrajzi sokféleség gyakran egyáltalán nem vagy csak kevéssé tükröződik a kormány összetételében. Képviselőcsoportom véleménye szerint az ez által előidézett problémákat nem lehet megoldani egyszerűen azáltal, hogy új európai csapatokat állomásoztatunk a helyszínen. A térségben mindig is volt katonai jelenlét, ami ahelyett hogy javított volna, inkább rontott a helyzeten. A megoldást nem a jelenlegi helyzet stabilizálása jelenti - ami csak a jelenlegi vezetőknek kedvez -, hanem az, ha lehetőséget teremtünk az alulról induló változáshoz.
Filip Kaczmarek
szerző. - (PL) Tisztelt elnök úr! Az állásfoglalás-tervezetben a cotonou-i megállapodásra utalunk, és különösen a humanitárius segélyről szóló szakaszra.
Emlékeztetnem kell azonban Önöket egy sajnálatos eseményre, amelyre az egy hónappal ezelőtti ljubljanai AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlésen került sor. Az AKCS fél elutasította a közgyűlés Csádról szóló kompromisszumos állásfoglalását. Sőt mi több, azok, akik az állásfoglalás elutasítását támogatták, a Csáddal szomszédos országok küldöttei voltak, bár szempontjaikat figyelembe vették a kompromisszumos szövegben. Nehezen volt érthető számunkra, hogy afrikai partnereink miért döntöttek az állásfoglalás elutasítása mellett.
Remélem, hogy az Európai Parlament állásfoglalása, amelyről néhány percen belül szavazni fogunk, betölti azt az űrt, amelyet az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés nagyon várt állásfoglalásának hiánya hagyott. Úgy gondolom, hogy mindannyian egyet tudunk érteni Csád elnökének, Idriss Debynek azon kijelentésével, miszerint 300 000 szudáni menekült és 170 000 csádi menekült ellátása rendkívül nagy terhet jelent. Az európai társadalom tisztában van ezzel, és ez az oka annak, hogy 14 európai uniós ország úgy határozott, hogy végrehajtja az ENSZ Biztonsági Tanács utasítását, és 4000 katonát küld Csádba.
Örvendetesnek tartjuk, hogy az Európai Unió ilyen módon felelősséget vállalt és szolidaritásról tett tanúbizonyságot, bár a szolidaritás mértéke lehetne nagyobb is. A misszióban részt vevő 14 ország - többek között, hogy csak néhányat nevezzünk meg, Írország, Finnország, Románia és Lengyelország - többségének nincs történelmi vagy gazdasági kapcsolata Csáddal. Ezen országok azáltal, hogy segítséget nyújtanak Csádnak, nem csupán szolidaritásról, hanem önzetlenségről is tanúbizonyságot tettek, mert segíteni szándékoznak védtelen polgároknak, a darfúri konfliktus és a csádi belső viszály áldozatainak, a Szaúd-Arábia és Csád közötti határnál található táborokban tartózkodó menekülteknek és a térségben dolgozó humanitárius missziók személyzetének.
Remélem, hogy ez a küldetés eredményes lesz a konfliktus megoldásában, és segítséget fog nyújtani a csádiaknak és szudániaknak, továbbá azt kívánjuk, hogy a csádiak 2009-ben sikeres, szabad, demokratikus és átlátható választásokon vehessenek részt.
Ewa Tomaszewska
szerző. - (PL) Tisztelt elnök úr! 2008. február 3. óta egyáltalán nincs információnk arról, hogy mi lett a sorsa Ibni Oumar Mahamat Salehnek, az alkotmány védelméért küzdő politikai pártok koordinációja szóvivőjének.
Az ellenzékkel szemben rendszeresen alkalmaznak kínzást, bebörtönzést vagy más jellegű elnyomást. Korlátozzák a szólásszabadságot és a pártatlan tárgyaláshoz való jogot is. A biztonsági erők és a szudáni fegyveres csoportok fenyegetik a polgári személyeket és megtámadják a humanitárius szervezeteket, különösen Csád keleti részén.
Csádban több mint 250 000 szudáni menekült tartózkodik, és körülbelül 57 000-en menekültek oda a Közép-Afrikai Köztársaságból, továbbá Darfúrból is érkeztek menekültek. A darfúri konfliktus átterjedt Csád területére. A fegyveres konfliktust humanitárius katasztrófa kíséri: nincs elég élelem a menekültek számára, hirtelen élelmiszerár-emelkedés következett be, a gyerekek alig 20%-a jár iskolába, a gyerekeket a fegyveres erőkhöz való belépésre kényszerítik, továbbá a gyerekek elleni erőszak, különösen a lányok elleni, szexuális indíttatású támadások egyre általánosabbá válnak.
Alapvető fontosságú a menekültek számára lehetővé tenni, hogy visszatérhessenek otthonukba. Létfontosságú, hogy ne csak a csádi fegyveres konfliktusnak vessünk véget, hanem a darfúri válság következményeinek is. Kizárólag a fegyveres konfliktusok megoldása biztosíthat esélyt arra, hogy 4,5 millió ember Darfúrban és Csád keleti részén segítséget kapjon. Csak a háború lezárása teheti lehetővé az emberi jogok megsértésével kapcsolatos esetek számának csökkentését.
A kiégett házak előtt éhező gyerekekkel a karjaikban üldögélő, csontvázszerű nők látványa - amely a II. világháború idején gyakori volt Lengyelországban és más európai országokban -, ma hozzátartozik a mindennapi valósághoz Csádban és Szudánban. Európa képes volt kilábalni azokból a tragikus körülményekből. Segítsünk a csádiaknak és a szudániaknak, hogy visszakaphassák a reményt. Vessünk véget a további fegyveres küzdelmeknek egy békemisszió segítségével.
Marios Matsakis
szerző. - Tisztelt elnök úr! Csád - az ötödik legnagyobb afrikai nemzet - a gyarmati uralom megszűnését követően nagyon nehéz időszakot élt át. Polgári konfliktusok, gerillaháború, katonai akciók, vallási és etnikai megosztottság, valamint az ellenséges, félig sivatagi környezet és a problémákkal terhes regionális szomszédság, szinte állandó nyugtalanságot idézett elő az országban. Következésképpen - és annak ellenére, hogy aranyban, uránban és olajban gazdag hely - Csád súlyos szegénységben szenved, ami miatt rossz egészségügyi és szociális állapotok alakultak ki.
A jelenleg uralmon lévő, Deby elnök által vezetett rezsim egy 1990-es katonai akciót követően került hatalomra, és azóta számtalan gyanús választási "győzelmet” aratott, a beszámolók szerint több esetben komolyan fellépett ellenzéki politikusok, emberi jogi aktivisták és újságírók elnyomása és üldözése céljából. Dokumentumokkal alátámasztották, hogy önkényes letartóztatásokra és fogva tartásokra, kínzásokra és törvénytelen gyilkosságokra került sor.
Reménykedjünk abban, hogy ez az állásfoglalásra irányuló indítvány egyértelmű üzenetet közvetít Deby úr, valamint a világ e nehézségekkel teli részén érintettek számára, hogy eljött a nemzeti megbékélés, a demokratikus folyamatok megerősítésének és az emberi jogok tiszteletben tartásának ideje. Ugyanakkor ez az állásfoglalás arra törekszik, hogy megnyugtassa a csádiakat afelől, hogy az Európai Unió mellettük áll a szükségben, és továbbra is megteszi a tőle telhetőt, hogy segítséget nyújtson az ország valamennyi polgárának javát szolgáló béke és prosperitás eléréséhez.
Marie Anne Isler Béguin
szerző. - (FR) Tisztelt elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Egybehangzó tanúvallomások szerint Omar Mohamed Salehet egyenruhát viselő fegyveresek tartóztatták le otthonában 2008. február 3-án.
Azóta nem adtak ki hivatalos értesítést, és a család, a politikus társak attól tartanak, hogy a letartóztatását követően hidegvérrel kivégezték. Megengedhetetlen, hogy továbbra se kapjunk tájékoztatást, Idriss Deby elnöknek közölnie kell a birtokában lévő információkat.
Ezért elsősorban a francia kormányt kérjük fel - amely tudomásunk szerint segítséget nyújtott Csád elnökének -, hogy szerezzen be minden lehetséges információt Mohamed Saleh eltűnésével kapcsolatban, aki miatt módfelett aggódunk, valamint a többi politikai fogoly sorsáról is. Ez semmiképpen sem fedheti el a kereszttűzben ragadt több mint egymillió ember tragikus helyzetét.
Ezért feltétlenül fontos, hogy az összes érintett fél - a csádi kormány, az ellenzék és a felkelők - nyílt párbeszédet folytasson, amely iránt a 2009-es szabad választások céljából elkötelezték magukat a nemzetközi normáknak megfelelően. Az Eufor misszió célja, hogy békét teremtsen Csád és Szudán között, valamint hogy valamennyi oldalon garantálja a menekültek megsegítésére irányuló humanitárius műveletek biztonságát. A misszió nem lehet sikeres az össze európai uniós ország aktív részvétele nélkül.
Ezenkívül - mivel az Eurofor nagy francia katonai kontingenst foglal magában - alapvető fontosságú, hogy különbséget tegyünk az Épervier-terv és az európai erők között. A több millió menekült számára az is létfontosságú, hogy kezdeti sürgősségi intézkedésként, de Közép-Afrika országai számára hosszabb távon is fontos, hogy tűzszünet, a párbeszéd újraindítása és az emberi jogok tiszteletben tartása révén helyre álljon a politikai stabilitás.
Eija-Riitta Korhola
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (FI) Tisztelt elnök úr! Az állásfoglalás a válság két területét emelik ki, amelyre a kormánynak és a nemzetközi szervezeteknek különösen oda kell figyelniük. Először is a humanitárius válság kiterjedt, és az ottani segélyszervezetek régóta arról számolnak be, hogy egyre nő a belső menekültek száma. A helyzetet tovább súlyosbítja, hogy a menekülttáborokban nem megfelelő a biztonság, általánosan elterjedt a szexuális erőszak, és nehézségekbe ütközik az élelmiszer-segélyek eljuttatása. Másodszor, erősen korlátozzák a szólásszabadságot, és több újságírónak a letartóztatástól való félelem miatt távoznia kellett Csádból. A politikai ellenzék támogatóit megfenyegették, akik azt követően eltűntek. Ez gyakran a humanitárius válság árnyékában marad, bár ha azt akarjuk, hogy ezen a területen előrehaladjanak a dolgok, ez egy fontos lépés lenne egy stabilabb rendszer megteremtése felé.
A valódi megoldás természetesen erős politikai akaratot és nagyarányú konkrét fellépést igényel. Ugyanilyen fontos azonban, hogy időt szánjunk és erőfeszítést tegyünk a csádi gyerekek helyzetére és jövőjére azáltal, hogy megpróbáljuk megakadályozni, hogy a felkelők fegyveres csapataiba kerüljenek, valamint hogy befektetünk az alapfokú oktatásukkal kapcsolatban, amely például emberi jogokkal foglalkozó tanulmányokat is magában foglalhat.
Katrin Saks
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ET) Az én felszólalásom is kapcsolódik az előttem felszólalóéhoz. Én is a mai napirend legfontosabb kérdését akartam kiemelni, azaz a válságokkal terhelt területeken élő gyerekek helyzetét. A több százezer hontalan jelentős része - ha nem a többsége - gyerek. És milyenek is a mindennapjaik? Mindannyian láthattuk az elcsüggesztő képeket a tévében.
Az Európai Uniónak kötelessége, hogy természetesen az egész nemzettel kapcsolatban kinyilvánítsa szolidaritását, de törekednünk kell arra, hogy figyelmünket a gyerekekre irányítsuk, mivel ők nem tudnak gondoskodni magukról. Lehangoló, hogy öt gyerekből csak egy jár iskolába, és több ezren fegyvert viselnek.
Teljes mértékben támogatom az azon tervre irányuló felhívást, hogy az emberi jogok a tanterv szerves részévé váljanak. Fontos, hogy a csádi kormány minden tőle telhetőt megtegyen annak megakadályozása érdekében, hogy gyerekeket toborozzanak a felkelők csapataiba; e tekintetben az EUFOR szerepe kulcsfontosságúnak bizonyul majd, például a közösség vezetőivel való kommunikáció, valamint a térségben élő gyerekek helyzetének szem lőtt tartása révén.
Urszula Krupa
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (PL) Tisztelt elnök úr! A mai vita témája az emberi jogok megsértése Csádban. Az ottani helyzet drámai, ahogy azt Darfúrban, Szudánban vagy a Közép-Afrikai Köztársaságban is tapasztaljuk, ahol az etnikai, nyelvi vagy vallási különbségek miatt kialakuló konfliktusokon kívül más, elsősorban a politikával és az olajjal kapcsolatos érdekek összeütközése által előidézett konfliktusok is kialakulnak.
Azon afrikai országok, amelyek gazdasági szempontból szegények és kevésbé fejlettek, annak ellenére, hogy természeti erőforrásokban - többek között nyersolajban, drágakövekben és fémekben - gazdagok, nem csupán az erőforrásokkal és a kábítószerrel folytatott kereskedelem színterévé válnak, hanem a fegyvereladások piacává is, ami az emberi jogok megsértésének alapvető okai közé tartozik. Az egyre súlyosbodó háború és konfliktus légkörében sok gátlástalan helyi és külföldi kereskedő használja ki a helyzetet, hogy a káoszból, a menekültek kárára és sok millió ártatlan ember szenvedése, sőt népirtás, nemi erőszak, valamint a nők és gyerekek kizsákmányolása árán meggazdagodjon.
A helyzetet súlyosbítja a nemzetközi közösség passzivitása, amelyet azok a nagyhatalmak ellenőriznek és használnak ki, amelyek a globális színtéren érvényesítik érdekeiket. A különböző humanitárius missziók keveset tudnak tenni, és időnként még eredeti célkitűzéseikkel és feladatukkal is szembemennek. Az ilyen helyzet reménytelennek tűnik mindaddig, amíg az élet és az emberi méltóság hátrányba kerül a materializmussal, liberalizmussal és a halál egyre növekvő "kultúrájával” szemben, amelyet időnként még azok az úgynevezett humanitárius szervezetek is propagálnak, amelyek a szexuális és reproduktív egészség nevében oktatást végeznek.
Az említett okok miatt a különböző állásfoglalások és jelentések könnyíthetnek a szerzők lelkiismeretén, de nem fognak javítani az afrikai helyzeten, amíg az afrikai vezetők, valamint a keleti és a nyugati nagyhatalmak nem fejezik be, hogy a háborúból és az afrikai kontinensen egyre növekvő gyűlöletből húzzanak hasznot.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Tisztelt elnök úr! Annak ellenére, hogy egy évvel ezelőtt Csád valamennyi politikai pártja megállapodást írt alá a demokratikus folyamat megszilárdításáról, és annak ellenére, hogy ezt követően megnemtámadási szerződés megkötésére került sor a szudáni hatóságokkal, a helyzet még mindig nagyon feszült. A kormányerők rendszeresen összecsapnak a darfúri fegyveres csoportokból kivált felkelőkkel, akik megtámadják a humanitárius segélyszállítmányokat. A szükségállapotot arra használták fel, hogy büntetlenül bebörtönözzék az ellenzéket és kíméletlen korlátozásokat vessenek ki a sajtó- és szólásszabadság vonatkozásában.
Különös aggodalomra ad okot a humanitárius helyzet romlása egy olyan országban, ahol a darfúri konfliktus és a határokon átnyúló következmények miatt több mint 300 000 menekült tartózkodik a Csád és Szudán közötti keleti határ mentén található 12 táborban. Az állandó harcok miatt akadozik a táborok élelmiszer-ellátása, és a menekültek borzalmas körülmények között kénytelenek tengődni. A tömeges vándorlások miatt a polgári lakosság az agresszió és az alapvető emberi jogok megsértésének áldozata.
Figyelembe véve, hogy a csádi helyzet stabilizációja terén nyilvánvalóan zsákutcába kerültünk, a nemzetközi intézményeknek fokozniuk kell a konfliktusban érintett felek közötti párbeszéd előmozdítására irányuló erőfeszítéseket. Csak globális megállapodás esetén van esély arra, hogy megelőzzük a humanitárius katasztrófa kialakulását az országban. Rendkívül fontos, hogy az európai erők missziója minél hamarabb elkezdődjön annak érdekében, hogy a térségben fokozódjanak a humanitárius tevékenységek, valamint hogy a lakosság és a menekültek számára nagyobb biztonságot nyújtsanak.
Zbigniew Zaleski
(FR) Tisztelt elnök úr! Újra a ljubljanai állásfoglalásra szeretnék utalni, amelyet afrikai kollégáink elutasítottak. Valóban csalódott és szomorú voltam. Úgy gondolom és remélem, hogy Afrika számára az értékek nem Kínából érkeznek az agresszív gazdasági invázióval együtt, amit pillanatnyilag tapasztalunk.
Lehetetlen eldönteni, hogyan kezeljük afrikai partnereinket, amikor ők így bánnak Csáddal, de egy dolog elég világos: meg kell győznünk őket az emberi jogok fontosságáról. Ez az egyetlen lehetőségünk. Úgy tűnik, hogy ez egy hosszú és költséges folyamat lesz, de nincs más lehetőség.
Miroslav Mikolášik
(SK) A vitában szintén arról a komplex helyzetről szeretnék beszélni, amelybe a csádi emberek kerültek. Ahogy azt a legfrissebb információkból tudjuk, az ország keleti részén tartózkodó 300 000 menekültön kívül 200 000, lakóhelyét az országon belül elhagyni kényszerült személy él ezekben a táborokban emberek számára alig-alig alkalmas körülmények között, akiket a humanitárius válság veszélye fenyeget.
Figyelembe véve az élelmiszerek és a gyógyszerek hiányát, azt, hogy drámai módon visszaélnek azzal a ténnyel, hogy ezek az emberek elvesztették szabadságukat, továbbá azt, hogy az említett körülmények között élő emberek között terjed a kábítószerrel való visszaélés, terjednek a betegségek, nincs más választásunk, mint hogy a demokratikus folyamat támogatására és a felkelőknek az európai fegyveres erők segítségével történő leverésére szólítsunk fel.
Armando Veneto
(IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Annak ellenére, hogy egy közös indítvánnyal kapcsolatban megállapodásra jutottunk, azt az afrikai fél elutasította a ljubljanai Közös Parlamenti Közgyűlésen.
A dráma az előterjesztett okokban rejlik: az ok az volt, hogy a csádi küldöttség nem volt jelen, legalábbis ezt mondták. Ez egyértelműen csak kifogás volt, és ennek a kifogásnak nagy szerepe volt, a valóság elrejtésére szolgált, azon okok elrejtésére, amelyek miatt az afrikai fél elutasította az állásfoglalást. Lényegében ez azt jelenti, hogy a politikai opportunizmus fölénybe került az alapvető emberi jogokkal, valamint az alapvető szabadságok védelmével és garantálásával szemben.
Úgy gondolom, hogy Európa értéke - és Európa alakuló új történelme - nem csupán abban nyilvánul meg, hogy észreveszi, hanem küzd is azért, hogy ne a hasznosság, hanem az emberi értelem kerekedjen felül a politika minden csalárdságán. Szerintem ezt kell támogatnunk és megerősítenünk, és ismét ennek kell az Európai Unió létére vonatkozó tervvé válnia.
John Bowis
Tisztelt elnök úr! Néhány évvel ezelőtt, amikor egy küldöttséggel Csádban jártam, a polgárháború és az erőszak következményei között az olajszállítmány és a csővezeték érkezése miatti optimizmusra tekintettünk. Az ország gazdagságát addig a falusi mangófák jelentették, semmi más, és az olaj lehetőséget teremtett az ország számára. A nemzetközi közösség olyan módon biztosította ennek felügyeletét, hogy reménykedtünk abban, hogy az olaj stabilitást és gazdagságot, valamint jövőt biztosít az ország számára. Most pedig zavaros a helyzet, részben a kívülről beáramló dolgok miatt - Darfúr stb. - és meg kell mondanom, hogy részben a belső dolgok - a korrupció, a helytelen kormányzás és az erőszak - miatt.
Ennek következtében a csádi emberek szenvednek. és nekünk mindenkit arra kell ösztönöznünk, hogy - nemzetközi, nemzeti és helyi szinten - működjön együtt a válság megszüntetése érdekében, majd ezt követően a jövő felépítésén.
Zuzana Roithová
(CS) Hölgyeim és uraim! Ezen a héten vitattuk meg a Kína és Afrika közötti kapcsolatokat. Csád helyzete csak egyetlen példa arra, hogyan válhat az olaj fegyvervásárlás indokává. Hacsak nem ösztönözzük Kínát, az ENSZ Biztonsági Tanács tagját arra, változtassa meg kül- és kereskedelempolitikáját, és az úgynevezett "feltétel nélküli” politikáról térjen át a "feltételhez kötött” politikára, és alkalmazkodjon hozzánk, keservesen bánni fogjuk, hogy hiányzanak a forrásaink ahhoz, hogy elegendő segítséget nyújtsunk több százezer menekültnek és sebesültnek.
Androula Vassiliou
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Teljes mértékben támogatjuk a képviselők által a csádi politikai folyamat helyreállítására, valamint a Csád és Szudán közötti feszültségek diplomáciai megoldására vonatkozóan előterjesztett felhívást.
Ami a belső politika folyamatot illeti, üdvözöljük az új miniszterelnök, Abbas úr kinevezését. Úgy gondoljuk, hogy az április 18-i nyilatkozata volt az első biztató jel, amely a kormány és a nem fegyveres ellenzék közötti kapcsolatok rendeződéséhez vezethet.
Ezért reméljük, hogy az április 23-án alakult új kormány, amely az ellenzéket is magában foglalja, és amelyben négy fontos miniszteri posztot a la Coordination des partis politiques pour la défense de la Constitution (CPDC) nem fegyveres ellenzéki pártjainak adtak át, elő fogja készíteni az utat a 2007. augusztus 13-i politikai megállapodáson alapuló, átfogóbb párbeszéd újraindításához.
Michel biztos az elsők között volt, akik aggodalmukat fejezték ki a február elején megkísérelt katonai akció után eltűnt ellenzékiek miatt, és felszólítottak a csádi hatóságok által őrizetben tartott ellenzéki vezetők azonnali szabadlábra helyezésére. Több, a mai napon felszólalóhoz hasonlóan felemeljük a hangunkat annak érdekében, hogy fedjék fel Ibni Saleh úr, a CPDC szóvivőjének helyzetét.
Ezzel összefüggésben az Európai Bizottság a Nemzeti Vizsgálóbizottság nemzetközi megfigyelőjeként arra törekszik, hogy az eltűnésekkel kapcsolatban információkhoz jussunk, ami elősegíti a politikai folyamat iránti bizalom kialakulását.
Ami a politikai folyamatot illeti, a 10. Európai Fejlesztési Alap és a Stabilitási Eszköz segítségével elősegítjük, hogy Csád 2009 végén képes legyen törvényes választásokat tartani, ahogy azt a 2007. augusztus 13-i megállapodás előirányozta. Ez magában foglalja a választási előkészületekhez és a népszámlálás elvégzéséhez nyújtott támogatást. Az EU lehetséges 2009-es választási megfigyelői misszióját figyelembe véve Csád is bekerült azon országok közé, ahol ellenőrzést kell folytatni, amennyiben ehhez minden feltétel teljesül.
Ami a Csád és Szudán közötti kapcsolatokat illeti, a lázadó csoportok kérdését csak a tágabb összefüggés részeként lehet megvizsgálni, és a Csád és Szudán közötti Dakari Egyezmény alapján létrejött kapcsolattartó csoport legutóbbi libreville-i találkozója erre ösztönöz bennünket. Úgy gondoljuk, hogy az ilyen folyamatos diplomáciai erőfeszítésekre feltétlenül szükség van a két ország lecsillapítása érdekében.
Csád keleti részén folyamatosan biztosítjuk a humanitárius segélyeket (ez évente átlagosan 30 millió EUR), amelyek megfelelően fedezik a szükségleteket. Mindazonáltal a humanitárius segélyek kiegészítése, valamint a menekültek és az országon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek elhelyezését biztosító táborok biztonságának növelése érdekében, amelyeket az EUFOR/MINURCAT bevetése fog biztosítani, a Programme d'Accompagnement à la Stabililisation de l'Est du Tchad azon területeken biztosítja a megfelelő körülményeket, ahová az országon belül lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek és a menekültek visszatérhetnek Csád keleti és a Közép-Afrikai Köztársaság északi részén, különös tekintettel az ivóvízhez való hozzáférésre és az élelmiszerbiztonságra. A program keretében az esős évszak beállta előtt megkezdődnek a tevékenységek.
Tekintettel a MINURCAT misszió sikerére, amely döntő fontosságú Csád hosszú távú stabilitása és fejlődése szempontjából, ahogy az a MINURCAT művelethez való 10 millió eurós hozzájárulásunkból is kitűnik, ösztönzést kaptunk ahhoz, hogy a Détachement intégré de sécurité első 77 parancsnokának kiképzése elkezdődjön.
A fejlődés megszilárdításának elősegítése érdekében a 10. Európai Fejlesztési Alap 25 millió eurót fog tartalmazni az igazságszolgáltatás reformjának támogatásához, beleértve a rendőrség fejlesztését is, valamint további 25 millió eurót a biztonsági ágazat reformjához.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a vitákat követően kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Alessandro Battilocchio  
írásban. - (IT) A csádi helyzet most kritikussá vált. A szudáni fegyveres csoportok rajtaütéseket hajtanak végre az ország keleti részén, válogatás nélkül gyilkolnak, erőszakot alkalmaznak és nemi erőszakot követnek el, különösen a lakosság gyengébb csoportjainak körében, és erre az ottani kormány egyáltalán nem reagál. Másrészt annak következtében, hogy nyilvánvaló nehézségeket okoz a menekülttáborok számának fokozatos növekedése, amelyek a darfúri régióból érkező menekülteket fogadják, akiket az országban a kormány és az ellenzéki erők között a választások érvényességének vitatása miatt kirobbant konfliktus fenyeget, a csádi hatóságok szükségállapotot jelentettek be.
Az Amnesty International beszámolója szerint ezen intézkedés első következménye egy ad hoc bizottság létrehozása volt, amely cenzúrázza az újságokat és a rádióállomásokat, ami számos újságíró és ellenzéki letartóztatása mellett a CPDC szóvivőjének eltűnéséhez vezetett.
Az erőszak eszkalációját feltétlenül meg kell állítani. Az európai intézményeknek megvan a feladata, megvannak a forrásai és rendelkezik hatáskörrel ahhoz, hogy az egész világon biztosítsa az emberi jogok érvényesülését és védelmét, különösen olyan térségekben, mint Csád, ahol az emberek humanitárius válságoknak és külső támadásoknak vannak kitéve.
