3. Iran: Henrettelse af mindreårige lovovertrædere
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Iran.
Mikel Irujo Amezaga
Hr. formand! Det er en kendsgerning, at menneskerettighedssituationen i Iran er blevet alvorligt forværret siden 2005.
Det iranske retssystem har den triste rekord at have gjort Iran til det land i verden, der foretager det næststørste antal henrettelser pr. indbygger. I totale tal er det kun Kina, der gennemfører flere henrettelser end Iran.
To vigtige traktater, som nævnes i beslutningen, konventionen om barnets rettigheder og den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, forbyder dødsstraf som sanktion for forbrydelser, der er begået af mindreårige under 18 år. Og det mest alvorlige er, at Teheran har ratificeret begge konventioner, hvilket er positivt, men det overholder dem ikke.
Drab, voldtægt, væbnet røveri, kidnapning og narkotikahandel er forbrydelser, der kan straffes med dødsstraf i Iran. De fleste af børnene er blevet dømt på grund af drab, men der ser imidlertid ud til at være mange domme, der er baseret på utroværdige indrømmelser, der er fremprovokeret ved tortur og forhør, hvor de anholdte er blevet nægtet deres ret til at få en advokat.
Domstolene tilsidesætter rutinemæssigt de beviser, der bliver ført af forsvarerne, og som viser, at de anklagede handlede i selvforsvar.
Henrettelsen af mindreårige i Iran vil være et af de emner, der er indeholdt i FN's generalsekretærs, Ban Ki-moons, beretning for Generalforsamlingen til september.
Vi beder derfor om, at Iran en gang for alle ophører med disse henrettelser, herunder henrettelsen af de mindst 85 personer, der er dømt til døden for forbrydelser begået, da de var mindreårige.
Jeg vil ikke slutte uden at sige, at såvel Europa-Parlamentet som EU i denne uge har mistet en vis moralsk styrke til at forsvare de mindreåriges rettigheder, især fordi Parlamentet i går vedtog et skammeligt direktiv, som gør det muligt at fængsle mindreårige, hvis eneste forbrydelse er, at de er kommet til Europa uden papirer.
Marios Matsakis
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Det teokratiske iranske styres brutale aktiviteter over for dets egen befolkning er velkendte og har været emne for dette Parlaments tidligere beslutninger.
Dette regime er kendt for, i Guds navn hævder de, at foretage systematiske og afskyelige forbrydelser mod uskyldige civile. Modstand er ualmindelig vanskelig i Iran og udøves med livet som indsats. Uden for landet kæmper civile iranere en hård kamp for en demokratisk ændring i deres land.
Sådanne mennesker omfatter dem, som tilhører den absolut ikkevoldelige organisation PMOI. Ikke desto mindre havde Kommissionen sat denne organisation på terrorlisten og afviste indtil for nylig at udbedre fejlen selv efter relevante afgørelser fra Domstolen. Jeg vil spørge kommissæren, hvorfor denne iranske modstandsorganisation overhovedet blev sat på terrorlisten? Er det fordi en bestemt EU-medlemsstat eller bestemte EU-medlemsstater, som har lukrative handelskontrakter eller handelsforbindelser med Iran, ønskede at behage regimet i Teheran?
Marcin Libicki
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Når vi diskuterer emner om brud på menneskerettigheder i verden, er vi nødt til at skelne især mellem situationer, hvor vi behandler ustabile regimer, borgerkrige og forbrydelser, som begås i totalt kaotiske situationer, og situationer, som den i Iran, hvor staten er relativ stabil, hvor der ikke er borgerkrig, hvor der fra tid til anden afholdes valg, men hvor staten anvender kriminelle metoder som henrettelser af børn. Dette er en situation, der er helt forskellig fra de emner, som vi har diskuteret, som f.eks. de debatterede emner i dag vedrørende Somalia eller Myanmar. I disse situationer er det ikke et spørgsmål om en eller anden intern uorden, det er et spørgsmål om en anden civilisation. Det minder os om Huntingtons bog, "Civilisationernes sammenstød", eller den store historiker og filosof, Feliks Konecznys bøger, som handlede om civilisationernes grundlæggende forskelle. Hvis vi ønsker at løse disse problemer, så må vi tænke på, hvordan vi kan øve indflydelse på disse regimer for at få dem til at ændre deres mentalitet.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Stop med at slå børn ihjel. Det er det allervigtigste og den holdning, som Parlamentet giver klart udtryk for i sin beslutning. Det er vores budskab til det nye iranske parlament, at det bør forstå, at det har en forpligtelse til straks at reformere den iranske straffelov og til at bringe den i overensstemmelse med de internationale forpligtelser, som dette land har påtaget sig, og det internationale retsstatsprincip.
Efter min mening er henrettelser af mindreårige børn eller af dem, som begik forbrydelser som mindreårige, fuldstændig uacceptabel. Det blev for nyligt understreget af FN's menneskerettighedshøjkommissær, at den iranske regerings politik er i strid med international lov.
Parlamentet har mere end én gang givet udtryk for dets overbevisning og holdning. Parlamentet er klart imod dødsstraf og for et verdensomspændende moratorium for dødsstraf. Vi taler her om mænd, kvinder, børn, unge og mindreårige, så jeg vil gerne afslutte med at opfordre den iranske regering til at forhindre henrettelse af disse unge, som allerede har fået deres dødsstraf, da det er umenneskeligt.
Věra Flasarová
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg deler ikke Bushregeringens holdning om, at Iran udgør en trussel mod verdensfreden, og at det derfor er nødvendigt med et våbenkapløb. Jeg er også imod, at trække vores værdier og livsstil ned over hovedet på andre kulturer af den ene grund, at døren dermed åbnes til international kapital, som så får adgang til denne verdens råstofkilder, hvilket dermed fører til tidligere tiders kolonialisme. Jeg er dog imod de barbariske handlinger, som stadig finder sted, selv om grundlaget herfor er forsvundet for længe siden. Derudover er der ikke noget i den iranske kultur, der berettiger til Mahmoud Ahmadinejads iranske regimes barbariske handlinger, såsom henrettelser af unge lovovertrædere og endda af politiske modstandere. Tidligere fuldbyrdede dette land kun dødsstraf i exceptionelle tilfælde, og offentlige henrettelser fandt kun sted som straf for massemordere og barnemordere. Under den nuværende iranske regering finder hundredvis af henrettelser imidlertid sted hvert år, og mange af dem omfatter unge som 17-årige Mohammad Hassenzadeh, der blev henrettet den 10. juni. Jeg så for nylig billeder af offentlige henrettelser i Iran. Tro mig, det er noget af det værste, jeg har set i mit liv.
Min gruppe, GUE/NGL-Gruppen, bruger Parlamentet til at opfordre den Islamiske Republik Iran til omgående at indstille henrettelserne, navnlig henrettelserne af mennesker, som har begået en kriminel handling, da de var mindreårige. Under hr. Ahmadinejad har Iran længe dømt, ikke kun massemordere til døden, men også mennesker, som har begået handlinger, som straffes med langt mildere straffe i udviklede lande, eller som ikke en gang anses for at være et brud på loven. Landet må give en redegørelse for dets forståelse af loven og ændre den for at sikre, at menneskeliv respekteres. Indtil det sker, vil Iran blive ved med at være på kant med den civiliserede verden.
Paulo Casaca
Hr. formand! Den systematiske overtrædelse af menneskerettighederne i Iran bringer os endnu en gang sammen her igen. Det grundlæggende spørgsmål drejer sig om henrettelse af mindreårige for påståede forbrydelser.
Må jeg have lov til at præcisere, at det ofte er en sag om forhold mellem mindreårige af samme køn f.eks., hvilket ikke en gang er en forbrydelse, og hvilket førte til dødsdømme og offentlige henrettelser, som allerede vist på film, hvor regimets barbari blev optaget.
Dette barbari er imidlertid ikke begrænset til mindreårige og er ikke begrænset til henrettelse ved stening, dvs., til de registrerede henrettelser. Det drejer sig også om den eksterne terrordimension.
Vi må derfor endnu en gang spørge EU-institutionerne om, hvorfor de fortsat tilskynder terrorregimet i Teheran til at betegne oppositionen, Det Iranske Folks Mujahedin, som terrorister, som hr. Matsakis har understreget.
Hvorfor er det, at de bruger økonomiske og handelsmæssige pakker til at tilskynde Teheran til at fordømme ofrene for terrorisme i stedet for at fordømme overtrædelser af terrorisme og menneskerettigheder? Dette er totalt umoralsk og uforsvarligt, og en politik, som uundgåeligt vil føre til en konfrontation, til krig, hvis vi ikke hurtigt griber ind over for det.
Og af disse årsager vil jeg gerne opfordre Kommissionen og Rådet til at ændre deres politik og til at rette sig efter domstolene og ikke belønne terrorisme på denne måde.
Tadeusz Zwiefka
for PPE-DE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Jeg kan forstå, selv om jeg absolut ikke accepterer det, at der findes retssystemer i verden, som anvender dødsstraf. Jeg kan ikke forstille mig, hvordan selv tilhængere af dødsstraf, navnlig i vores kulturelle kredse, overhovedet kan tænke på at indføre denne straf og derefter fyldbyrde den på børn og unge. Men det er lige præcis sådan, det forholder sig i Iran. I henhold til Amnesty Internationals seneste rapport venter mere end hundrede unge for tiden på at blive henrettet, og det antal omfatter ikke alle, da nogle af dommene ikke bliver registreret.
Det er korrekt, at vi bør opfordre de politiske og juridiske myndigheder i Iran til at indføre et moratorium for fuldbyrdelse af dødsstraf. Vi må imidlertid også spørge os selv, hvordan det internationale samfund bør dømmes, hvordan vi selv bør dømmes, eftersom vi ikke er i stand til at sikre, at underskriverne af internationale aftaler overholder bestemmelserne i disse aftaler på bekostning af unge, som er blevet dømt til døden. Der er blot en dybere mening, en økonomisk dybere mening, med det og den opvejer desværre de menneskelige hensyn.
Marianne Mikko
for PSE-Gruppen. - (ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Verden accepterer ikke dødsstraf, men Iran går sine egne veje. Situationen i dette land er barsk. De iranske myndigheder skelner ikke mellem, hvem der skal henrettes. Selv unge mennesker idømmes dødsstraf.
Som et land der har ratificeret konventionen om barnets rettigheder, er det i alvorlig konflikt med hele verden. Anvendelse af dødsstraf er et klart brud på menneskerettighederne. En sådan form for straf er umenneskelig. Henrettelserne af mindst 30 mindreårige i Iran indtil videre er helt og aldeles uretfærdig.
Jeg vil gerne håbe på, at verden, herunder os, vil redde de 85 mindreårige, som for tiden venter på dødsstraf, fra deres onde skæbne.
Lad os håbe, at det nyvalgte parlament vil indvarsle nye og menneskelige tider. Middelalderlige henrettelsesmetoder bør overlades til historien. Der bør indføres en lovgivning i Iran, som er i overensstemmelse med international lov. Det er på høje tid, at Iran bevæger sig ind i det 21. århundrede. Jeg støtter fuldt ud op om beslutningen.
Janusz Onyszkiewicz
for ALDE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Vi drøfter dette emne i dag, fordi vi er blevet berørt af truslen om anvendelse af dødsstraf for unge mennesker under 18 år. Dette er ikke den første af den slags beslutninger i forbindelse med det iranske retssystem. Heldigvis er Iran et af kun få lande, som dømmer unge til døden, og hvad der er værre, som rent faktisk fuldbyrder disse domme. Derudover har iranske domme i løbet af de sidste tre år udgjort mere end to tredjedele af alle den slags domme i verden.
Det er skandaløst, at Iran på en så grov måde bryder internationale konventioner, som det har skrevet under på, og som kategorisk forbyder sådanne foranstaltninger. Dette rejser et spørgsmål af meget mere generel karakter, nemlig om det internationale samfund har nogen mekanismer og instrumenter til at håndtere sådanne lande? Er det med andre ord muligt, at brud på løfter, som er frivilligt afgivet af et givent land, medfører en eller anden form for håndgribelige og meningsfulde sanktioner?
Det får mig til at tænke på to ting. Den første er behovet for at tage det meget anvendte koncept om retsstatsprincippet op til genovervejelse. Domfældelser over unge for homoseksuel adfærd er måske i overensstemmelse med gældende ret i Iran, men vi kan selvfølgelig ikke erklære os enige i en sådan fortolkning af retsstatsprincippet.
Den anden er, at hvis vi kræver af andre, at de skal overholde deres forpligtelser og rimelige love, som er i overensstemmelse med grundlæggende frihedsrettigheder, så bør vi selv respektere disse love. I den sammenhæng kan vi kun blive mindet om vores egen sendrægtighed for at sige det mildt, når det drejer sig om at opfylde den endelige domstolsafgørelse og fjerne Det Iranske Folks Mujahedin fra listen over terrororganisationer.
Zdzisław Zbigniew Podkański
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Livet er det mest værdifulde et menneske har. Ingen skal derfor af nogen grund fratage mennesket dette. Det er navnlig skandaløst, at unge mennesker gennembankes og tortureres for at tvinge dem til at komme med indrømmelser, som er nødvendige for at retfærdiggøre dødsstraffene. Iran er unægteligt et af de lande, hvor mange dødsstraffe udføres, herunder for unge mennesker. Nye tal viser, at mindst 85 mindreårige kriminelle venter på at blive henrettet i dette land.
Det er derfor på høje tid, at Iran stopper med at udføre disse procedurer og vedtager retsstandarder, som er accepteret af andre lande. Unge mennesker skal uddannes, ikke slås ihjel.
Tunne Kelam
- (EN) Hr. formand! For kun ni dage siden blev en ung iraner, Mohammed Hassanzadeh, henrettet, før han var fyldt 18 år. Der er også andre, som venter på dødsgangen, og som er dømt for påståede forbrydelser, da de endnu kun var mindreårige.
Jeg mener, dette er tidspunktet til at minde offentligheden om, at Teheran topper verdenslisten, når det drejer sig om antallet af henrettelser af mindreårige lovovertrædere. Vi opfordrer derfor indtrængende det iranske regime til at stoppe disse henrettelser.
Der er imidlertid, og mine bemærkninger er rettet til kommissæren, flere praktiske ting, vi kan gøre. Vi kan langt om længe give den iranske demokratiske opposition, Irans Nationale Modstandsråd, frie hænder til at skille sig af med dette umenneskelige diktatur én gang for alle.
Philip Bushill-Matthews
- (EN) Hr. formand! Hr. Matsakis åbnede forhandlingen med at spekulere over, om der var et land, som er ansvarlig for at tilskynde hele EU til at forbyde Det Iranske Folks Mujahedin. Jeg kan fortælle ham, at det var Det Forenede Kongerige. Det Forenede Kongeriges regering gjorde dette, fordi den iranske regering bad den om det.
Jeg er ked af at sige, at vi i mit land har en regering, som ikke vil tillade dets egen befolkning at stemme ved en folkeafstemning om Lissabontraktaten, og som også insisterer på, at den iranske befolknings stemme ikke må høres nogen steder i Europa.
Jeg opfordrer Det Forenede Kongeriges regering til, når de skal stemme i Westminster i næste uge, at sikre, at de fjerner forbuddet i overensstemmelse med EF-domstolens afgørelse. Det Forenede Kongeriges regering har været en del af problemet i for lang tid. Den er nødt til at tage del i beslutningen.
Peter Skinner
- (EN) Hr. formand! Dette er et meget alvorligt problem. Iran henretter unge mænd og kvinder, som et middel til social kontrol. Det er utroligt, at unge piger og drenge henrettes ved stening eller hængning fra industrikraner i den moderne civilisations tidsalder.
Vi beder om og opfordrer til, at det internationale samfund gør noget mere. Men i stedet for at stå sammen med det internationale samfund hører vi faktisk røster mod dele af det internationale samfund. Vi hører fordømmelser af USA f.eks., vi hører forskellige meninger i dette Parlament om, hvordan vi skal håndtere situationen. Vi får aldrig løst denne krise, før vi står sammen mod denne middelalderlige krise, som finder sted i dette land. Det er noget, vi selv må klare.
Marios Matsakis
- (EN) Hr. formand! Jeg ønskede blot at få ordet for anden gang for at gøre parlamentsmedlemmerne opmærksomme på en bog, som diskuterer misbrug af menneskerettigheder i Iran i 2007. Jeg fik først kendskab til den for kort tid siden, og den indeholder mange chokerende henvisninger. En af disse drejer sig om en pige, som venter på at blive hængt. Hun hedder Ameneh Salam og kommer fra en landsby i Naqadeh. Hendes forbrydelse består i, at hun er blevet gravid uden for ægteskab. For øvrigt blev den mand, som gjorde hende gravid, idømt 99 piskeslag.
Ewa Tomaszewska
- (PL) Hr. formand! I Iran er mindst 430 dødsstraffe blevet anvendt for unge mennesker siden 1990. Dødsstraf for børn er en vanære for voksne. Enhver forbrydelse, som begås af et ungt menneske, er et resultat af de voksnes mislykkede opdragelse. At overføre ansvaret for ens egne nederlag eller utilstrækkelighed til et ungt menneske, at udøve umenneskelige straffe, herunder dødsstraf, for børn er i sandhed en forbrydelse. I Iran anvendes dødsstraf selv for 10-årige. Dødsstraf for unge er i strid med Den Islamiske Republik Irans internationale forpligtelser. De iranske myndigheder bør omgående stoppe mordene på unge mennesker i en umenneskelig lovs navn.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Man skulle tro, at dette aldrig ville ske igen efter udgivelsen af Robert Hughes bog, Fatal Shore. En bog hvori han beskrev den britiske monarks, dvs. domstolenes, deportation af små børn sammen med deres forældre til Australien. Men et århundrede, eller måske halvandet århundrede senere, sker det samme faktisk igen i Iran, et muslimsk land, hvor det fra en side kan ses, at der lægges vægt på familien. Det, der foregår der, er et barbari, der overgår ens værste forestillinger.
Hvis vi ikke gør noget for at forsvare disse børn, hvis vi ikke boykotter dette regime, hvis vi ikke på verdensplan fordømmer det så meget som muligt, så bliver vi dømt for at have været medskyldige, for at vi forblev tavse og ikke forsøgte at forsvare menneskeliv.
Michael Cashman
- (EN) Hr. formand! Jeg fordømmer dette misbrug af menneskerettighederne, som dagligt finder sted i Iran. Jeg mener også, at vi bør fjerne forbuddet mod Det Iranske Folks Mujahedin, og vi bør gøre dette så hurtigt som muligt.
Jeg vil gerne slå fast, at jeg er imod anvendelsen af dødsstraf for mindreårige. Jeg glemmer aldrig synet af de to drenge, som offentligt var blevet hængt, indtil de var døde. Deres forbrydelser bestod i, at de var unge homoseksuelle, som havde mod til at elske hinanden. Sådan en umenneskelighed bør generelt fordømmes. Der er derfor, hr. kommissær, at vi har behov for en radikal ændring i vores politik over for Iran. Vi kan ikke læne os tilbage og vente. Det er der ikke tid til!
Avril Doyle
- (EN) Hr. formand! Jeg vil også gerne fordømme det misbrug af menneskerettighederne, som finder sted i Iran i dag, og jeg vil også gerne have, når briterne har stemt i næste uge, at Rådet, jeg tror det bliver under fransk formandskab, en gang for alle fjerner Det Iranske Folks Mujahedin fra terrorlisten.
Selv om Det Forenede Kongerige var ansvarlig for, at Det Iranske Folks Mujahedin i første omgang blev sat på listen, kan jeg ikke desto mindre sige Gud ske tak og lov for vores retssystem og for det britiske domstolssystem, som i det mindste sikrede uafhængig, fri og objektiv retfærdighed og særlig, at det anbefalede, at Det Iranske Folks Mujahedin i første omgang var blevet gjort uret ved at sætte dem på terrorlisten, og senere anbefalede, at de blev fjernet.
Jeg opfordrer indtrængende det franske formandskab, og som jeg forstår det, vil det foregå ved deres domstole, til at føre slaget igennem og fjerne dem omgående. Vi kan ikke sidde de fortsatte misbrug af menneskerettighederne og anvendelse af dødsstraf i det hele taget overhørig. Navnlig ikke, når det gælder unge mænd og unge kvinder og børn.
Charlie McCreevy
Hr. formand! Min kollega, Benita Ferrero-Waldner, er her desværre ikke i dag, så på hendes vegne vil jeg gerne takke Dem for denne lejlighed til at drøfte spørgsmålet om henrettelser af mindreårige i Iran.
Kommissionen deler Deres store bekymring om dette rystende emne. Selv om Kommissionen, som De ved, ikke er repræsenteret i Teheran, følger den menneskerettighedssituationen på tæt hold og handler i overensstemmelse med EU-medlemsstaternes ambassader der. Det er vigtigt at understrege, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen følger en sammenhængende og konsekvent politik. Alvoren i vores bekymringer fremgår klart af de erklæringer, som er fremsat af EU-formandskabet i løbet af de sidste to uger, nemlig den 4. og den 10. juni, om sager vedrørende hr. Fadaei, hr. Shojaee og hr. Jazee, som alle står over for forestående henrettelse for forbrydelser, som de begik som mindreårige, og den 13. juni om henrettelsen af Mohammad Hassanzadeh.
Kommissionen støtter fuldt ud princippet i og indholdet af disse erklæringer. Intet kan retfærdiggøre de iranske myndigheders anvendelse af dødsstraf i sager om mindreårige lovovertrædere. Dette er i direkte modstrid med international lovs bindende bestemmelser, som Iran har ratificeret, navnlig den Internationale konvention om civile og politiske rettigheder og konventionen om barnets rettigheder.
Det faktum, at vi så hurtigt har skullet udsende så mange erklæringer, afspejler tydeligt det voksende antal henrettelser i Iran, herunder af mindreårige. Det moratorium, som Irans leder af domstolene, Ayatollah Shahroudi, har forordnet på henrettelser af unge, overtrædes på det groveste af hans egne dommere.
Men desværre afspejler tonen og vores hyppige erklæringer om Iran også, at vores dialog og vores tiltag i forbindelse med menneskerettigheder i almindelighed og spørgsmålet om henrettelser af unge i særdeleshed ikke har været effektive. De iranske myndigheder vender i stigende grad det døve øre til vores opfordringer om at overholde de internationale menneskerettighedslove, og vi har derfor ikke andet valg end at ty til det såkaldte megafondiplomati gennem offentlige erklæringer, som Teheran påstår, at det afskyr og afviser.
Iran skal leve op til sine egne forpligtelser. Efter henrettelsen af hr. Hassanzadeh har Kommissionen for sit vedkommende udtrykkeligt fortalt de iranske myndigheder, at sådan en handling kun kan kaste skygger over Irans internationale omdømme og over vores forhold. Uden konkrete forbedringer af menneskerettighedssituationen vanskeliggøres vores fælles målsætning om at udvikle et godt forhold mellem EU og Den Islamiske Republik Iran.
Jeg har tillid til, at Parlamentet og samtlige EU-partnere bliver enige om denne politik og handler derefter. Derfor gentager jeg med største alvor vores opfordring til Den Islamiske Republik Irans myndigheder om at overholde de internationale konventioner, som landet deltager i, og skåne livet for alle de mindreårige, som stadig sidder på dødsgangen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
