3. Lõuna-Korea - surmanuhtluse kuulutamine seaduslikuks
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on viie resolutsiooniettepaneku arutelu, mis käsitlevad surmanuhtluse seadustamist Lõuna-Koreas.
Renate Weber
autor. - Pärast 13 aastat, mille jooksul Lõuna-Koreas ei ole kohaldatud surmanuhtlust, on äärmiselt kahetsusväärne, et mõni nädal tagasi hääletas Korea Vabariigi Põhiseaduskohus surmanuhtluse poolt. Selles otsuses sedastatakse, et surmanuhtlus on seaduslik karistus, mis võib kuritegevust üldiseks hüvanguks vähendada. See on üldiselt kasutatav argument ja lihtsalt reageering emotsioone tekitavatele olukordadele teataval ajal teatavas riigis.
Tegelikult tähendab see, et surmanuhtlust vaadeldakse ennetava sunnivahendina lootuses, et kui kurjategija teab, et surmanuhtlus on olemas, siis mõtleb ta põhjalikult järele, enne kui hakkab kuritegu sooritama. Me kõik teame, et paljud uuringud on tõestanud selle idee paikapidamatust.
Veelgi olulisem on tõsiasi, et surmanuhtlus on pöördumatu; seda ei ole võimalik heastada. Justinianuse-aegne Rooma õigus väidab, et on parem lasta süüdlasel pääseda karistuseta, kui süütult tema elu võtta. Nõnda oli 15 sajandit tagasi. Kuna Lõuna-Korea Põhiseaduskohus ise tunnistas, et surmanuhtluse määramisel võib ette tulla vigu ja kuritarvitusi, võib täna meie väljendatud mure toetada Korea Vabariigi demokraatlikke institutsioone nende arvamuses, et oleks parem see karistusmeetod kaotada.
Kuna Lõuna-Korea Vabariik ühines 1990. aastal kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise paktiga ning on alla kirjutanud enamikule peamistest inimõiguste lepingutest, kahjustaks tagurpidi liikuma hakkamine tõsiselt selle rahvusvahelist mainet.
David Martin
autor. - Austatud juhataja! Euroopa Liidul üldiselt ja eriti selle parlamendil on väga uhke saavutus - austust äratav traditsioon - võidelda surmanuhtluse vastu. Seepärast ei jää meil muud üle, kui tunda kahetsust Korea Vabariigi Põhiseaduskohtu otsuse pärast, et surmanuhtlus ei riku selle riigi põhiseadust.
Arvan siiski, et peame seda probleemi õiges suhtes hoidma. Otsus tehti napi häälteenamusega viis neljale. Eelmise hääletamise ajal oli see seitse kahele. See ei innusta ega andesta surmanuhtluse kasutamist, kuid nõuab Korea parlamendilt poliitilise otsuse tegemist, et tulevikus surmanuhtlus selles riigis kaotada.
Peame märkima ka seda, et de facto on Lõuna-Korea surmanuhtluse kaotamist pooldav riik. 1998. aasta veebruarist alates ei ole hukkamisi täide viidud ning 2007. aastal liigitas Amnesty International Lõuna-Korea nende riikide rühma, kes on surmanuhtluse tegelikult kaotanud.
Siiski jõuab hetke tõsidus sellise määrani, mil taipame, et Korea Suure Rahvuspartei parlamendifraktsiooni juht on äsja öelnud, et de facto moratoorium surmanuhtlusele tuleks lõpetada ja teatavate vangide kiire hukkamine teoks teha. Loodan, et see kahetsusväärne oportunistlik hääl Koreas jäetakse tähelepanuta ning et Lõuna-Korea tõepoolest lõpetab de facto moratooriumi riigiks olemise, muudab oma seadusandlust ja saab de jure moratooriumi riigiks.
Martin Kastler
Austatud juhataja, kallid kolleegid! On kahetsusväärne, et paljudes maailma riikides tänapäeval ikka veel rakendatakse või lubatakse raskete kuritegude karistamiseks sellist ebainimlikku karistusviisi. Ma arvan, et mitte kellelgi ei ole õigust otsustada teise inimese elu või surma üle, olgu see siis elu algus- või lõpufaasis, ning kindlasti mitte seoses kuriteo karistamisega. Sellel barbaarsel karistusel ei ole kohta kaasaegses maailmas.
Unustamatu suur paavst Johannes Paulus II rõhutas, et kõige tähtsam on heastamine, et peab jääma võimalus lepituseks. Sellise pöördumatu teo puhul nagu surmanuhtlus ei ole see võimalik. Sellepärast ühendame me parlamendifraktsioonidena oma jõud, et kutsuda üles meie kolleege Lõuna-Koreas tõstatama seda teemat oma parlamendis ja ühinema meie, eurooplastega, võitluses surmanuhtluse kaotamise kui humaansuse avalduse eest. Tahaksin paluda kõiki parlamendiliikmeid seda ühisresolutsiooni ühehäälselt toetada.
Marie-Christine Vergiat
autor. - (FR) Austatud juhataja! Genfis veebruaris toimunud neljandal surmanuhtluse vastasel kongressil tervitas surmanuhtluse kaotamise eest võitlev liikumine nende riikide arvu kasvu, kus surmanuhtlus on keelatud või peatatud. Paistab, et ka Lõuna-Korea on end sellele suunale pühendanud, kuna alates 1997. aasta septembrist ei ole seal täide viidud ühtegi hukkamist.
Ent Korea Vabariigi Põhiseaduskohtu hiljutine otsus valmistab meile muret; meil jääb selle üle vaid kahetsust avaldada. Seetõttu tahame, et komisjon ja nõukogu suhtuksid surmanuhtlusse kui riigi kuriteosse, millega rikutakse õigust elule, ning peaksid surmanuhtluse kaotamist keskseks teguriks Euroopa Liidu suhetes kolmandate riikidega.
Me tahame, et nad kutsuksid üles Korea valitsust ja vabariigi presidenti, kes 1981. aastal oli ise surma mõistetud, võtma kindlat kohustust surmanuhtlus kaotada; otsustama moratooriumi kasuks ÜRO otsuse kohaselt; väljendama oma muret 59 inimese olukorra pärast, kellele on selles riigis surmanuhtlus mõistetud ja kelle hulka kuuluvad ka teatavad poliitvangid, ning nende surmanuhtluse muudetuks kuulutama.
Barbara Lochbihler
Austatud juhataja, Euroopa välispoliitika väga edukas osa on surmanuhtluse kaotamine. Seda võib näha ühinemisläbirääkimistel, kahepoolsetel läbirääkimistel ja ka ÜROs, kus üha rohkem maailma riike otsustab moratooriumi või surmanuhtluse täieliku kaotamise kasuks. Siiani oli Lõuna-Korea Vabariik üks neist riikidest, kus seda alandavat karistust tegelikkuses enam ei kohaldatud.
Tänane resolutsioon väljendab meie muret selle üle, et seoses Lõuna-Korea Põhiseaduskohtu otsusega hukkamiste juriidilise kooskõla kohta põhiseadusega, muudetakse olukord nüüd niisuguseks, mis tõepoolest hõlbustab surmanuhtluse uuesti kasutusele võtmist. Seetõttu pöördume Lõuna-Korea valitsuse poole, et ta teeks kõik, mis on tema võimuses, et esimese sammuna vastu võtta õiguslikult siduv moratoorium, mis keelab hukkamiste täideviimise - lõppude lõpuks ootab seal surmaotsuse kohaldamist üle 55 vangi - ning seejärel peaks Lõuna-Korea parlament teise sammuna vastu võtma seaduse surmanuhtluse kaotamiseks.
On väga positiivne näha, et ka Lõuna-Korea ühiskonnas on tekkinud liikumine, mis oma põhieesmärgina võitleb surmanuhtlust kaotava seaduse vastuvõtmise eest. Meie siin täiskogul peaksime seda liikumist toetama.
Jarosław Leszek Wałęsa
Austatud juhataja! Ajal, mil kasvab surmanuhtluse kasutamisest loobuvate riikide arv, tuleks Lõuna-Korea Põhiseaduskohtu otsus vastu võtta vähemalt üllatusega.
Surmanuhtlus on inimõiguste selge rikkumine, sest inimelu on eelkõige väärtus, mida seadus peaks kaitsma. Õigussüsteem, mis surmanuhtlust lubab, lõhub omaenda aluseid ja on üks silmakirjalikkuse iseäralik liik. Sellise õigusmõistmisvahendi kasutamise vastu räägib palju argumente. Minu jaoks on neist kõige tähtsam pöördumatus. Mida muud selle kohta ka ei öeldaks, kuid surmanuhtlus on lõplik karistus. See võtab inimestelt kõige väärtuslikuma asja, mida nad omavad. Peale selle jääb ka moraalne vastutus selle teo täideviijate eest, sest alati on oht, et hukatakse süütu inimene.
Liiatigi on põhiseaduskohtu otsus pettumust valmistav, kuna me teame, et Koreas ei ole hukkamisi täide viidud juba aastaid. Ma loodan, et see otsus ei hakka mõjutama langetatud surmaotsuste arvu. Veel enamgi, ma nõuan, et surmaotsuste langetamine Lõuna-Koreas täielikult lõpetataks.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
fraktsiooni S&D nimel. - (PL) Lõuna-Korea on üks Euroopa Liidu põhilisi kaubanduspartnereid. See on ka riik, millega Euroopa Liidu komisjon on lõpule viinud läbirääkimised vabakaubanduslepingu üle, mis annab kummalegi osalisele väga laialdase juurdepääsu teise poole turule. Nii tihedaid majandussuhteid silmas pidades olen ma üllatunud, et ELi ja Korea vahel on nii suured erinevused, kui tegemist on inimõiguste austamisega.
Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid on alla kirjutanud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse Euroopa konventsiooni kolmeteistkümnendale protokollile, millega keelatakse surmanuhtluse kasutamine. Peale selle kuulutab Euroopa Liit rahvusvahelisel areenil, et on seadnud endale eesmärgiks tegutseda surmanuhtluse üleüldise kaotamise heaks. Kooskõlas selle avaldusega peaks EL väljendama selget toetust Korea liikumistele, mis võitlevad surmanuhtluse kaotamise eest. Lootkem siis, et kõigepealt kehtestatakse hukkamiste täideviimisele moratoorium ning et Korea valitsus hakkab aktiivselt osa võtma ÜROs tehtavatest jõupingutustest surmanuhtluse kaotamiseks!
Vastavalt uutele volitustele kaubanduspoliitika valdkonnas on meil, Euroopa Parlamendil, õigus ja kohustus nõuda surmanuhtluse kaotamist kõigis Euroopa Liidu partnerriikides.
Zbigniew Ziobro
fraktsiooni ECR nimel. - (PL) Austatud juhataja! Kui tänapäevased vaated surmanuhtlusele oleksid Euroopas kehtinud Nürnbergi protsessi ajal, siis ei oleks ühelegi natsist kurjategijale, kelle üle seal kohut mõisteti ja kes vastutasid miljonite süütute inimeste julma tapmise eest, määratud surmanuhtlust. Ma ei ole juhtunud kuulma, et Euroopas oleks keegi Nürnbergi tribunali tema ebaõiglaste kohtuotsuste eest kritiseerinud.
Euroopa nihkub üha kaugemale põhimõttest, et õiglane karistus kui reageering peab olema proportsioonis kurjategija tehtud väärteoga ja sellega kaasneva süüga. Kui kõneleme mõrvadest, paljude inimeste tapmisest näiteks terroriakti ajal, või kui kõneleme genotsiidist ja miljonite inimeste surmast, mis Euroopas just juhtuski, siis tekib küsimus karistuse proportsionaalsusest. On tõsi, et Euroopas ja igal pool mujal käib akadeemilistes ringkondades arutelu sellise karistuse tõhususe üle, pidades silmas selle ennetuslikku mõju ja süütute inimolendite kaitsmist. See ei ole siiski praegu kõige olulisem argument.
Euroopa on praeguseks surmanuhtlusest loobunud. See on demokraatlik valik ja me tahame, et seda valikut austataks. Peaksime siiski austama ka teiste valikuid ning sellepärast pooldan ma selle teema arutamist, sealjuures arutamist ka Lõuna-Korea rahvaga. See on demokraatlik riik ja demokraatlik maa.
Marek Henryk Migalski
(PL) Mina arvan, et me ei peaks seda teemat kommenteerima ega antud küsimuses ka sekkuma, ja seda vähemalt kahel põhjusel. Esiteks sellepärast, et Lõuna-Korea on demokraatlik riik ja põhiseaduskohtu otsus on selle riigi seadusandliku organi otsus. Sel põhjusel puudub oht, et surmanuhtlust kasutataks poliitilistel või tühistel põhjustel - surmaotsus langetatakse ikkagi kurjategijatele ja mõrvaritele. Teiseks, surmaotsus on hirmutusvahend. Seda ei ole muidugi võimalik empiiriliselt tõestada, aga kui tunnistame tõeks süllogismi, et mida karmim karistus, seda rohkem see hirmutab, siis tähendab see, et veel karmim karistus hirmutab veel rohkem, ja see omakorda tähendab, et surmanuhtlus hirmutab kõige rohkem. Kuna see on nii, siis surmanuhtlust kohaldades säästame me tegelikult süütute inimeste elusid. Sellepärast ei peaks Euroopa Liit ja Euroopa Parlament selles küsimuses Lõuna-Korea ametivõimude tegevusse sekkuma.
Bogusław Sonik
(PL) Austatud juhataja! Lõuna-Korea Põhiseaduskohtu otsust, et surmanuhtlus ei ole põhiseaduse rikkumine, tuleb vastu võtta kurbusega. See otsus on samm tagasi võrreldes Lõuna-Koreas valitsenud suundumusega, kus surmanuhtlust polnud kohaldatud üle kümne aasta. Viimane hukkamine viidi täide 13 aastat tagasi. Praegu on seal 57 surmamõistetut, kes hukkamist ootavad. Lõuna-Korea kohtu otsust tuleks vaadata kriitilise pilguga. Lõuna-Korea kui selle piirkonna majanduslik liider peaks andma eeskuju eelkõige selles, et austab iga isiksuse õigust elule. Surmanuhtlus ei ole kaasaegse kriminaalkohtusüsteemiga kooskõlas ega põhjusta vastupidi käibelolevale arvamusele ka kuritegevuse vähenemist.
Jaroslav Paška
- (SK) Surmanuhtlus on probleem, mis jääb päevakorrale sama kaua, kui leidub koletisi ja mõrtsukaid, kes elavad teadmisega, et võivad inimesi piinata, kuritarvitada ja tappa ise inimühiskonnas peitu jäädes, kuna nõrk ja võimetu ühiskond ei suuda nende loomaliku käitumisega toime tulla.
Igal nende koletiste ohvril on samasugune õigus elule nagu meil kõigil, kuni selle hetkeni, mil nende tee ristub sellise koletise omaga, kurjategijaga, kes perversse mõnu saamiseks oma ohvrite saatuse otsustab, ilma et neile jääks mingit õigust armu paluda või ennast kaitsta. Korea Põhiseaduskohus on esitanud arvamuse, et surmanuhtlus ei ole Korea põhiseadusega vastuolus. Sellega on õiguslikule olukorrale põhimõtteliselt hinnang antud. See, et Euroopa poliitiline eliit on meie kõigi nimel sellest võimalusest loobunud, ei tähenda siiski, et oleksime saanud paremateks inimesteks või et meie ühiskond oleks humaansem. Ei ole! Kohutavad loomalikud koletised, kes tapavad korralikke inimesi Euroopas, just nagu Koreaski, ei ole peatunud.
Ainus erinevus on see, et Euroopa koletised ei pea surmanuhtluse pärast muret tundma. Head kolleegid! Ma austan meie mudelit, mis põhineb Euroopa inimõiguste konventsioonil, kuid ma arvan, et enne, kui seda muule maailmale peale suruma hakata, tuleks kindlaks teha, kas see korralike inimeste jaoks on ikka parim lahendus, ja et...
(Istungi juhataja katkestas sõnavõtu)
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Tahaksin öelda, et Lõuna-Korea Põhiseaduskohtu otsus on pettumust valmistav ja häiriv. Vaatamata faktile, et viimane hukkamine Lõuna-Koreas toimus 1997. aastal, langetas kohus 25. veebruaril otsuse, et surmanuhtlus on karistuse vorm, mis ei riku põhiseaduslikku õigust elule. Nüüd juba teist korda langetab teeb samasuguse otsuse. Esimene otsus tehti 1996. aastal, kui kohus teatas, et avalik arvamus ei poolda surmanuhtluse kaotamist. Seega võib järeldada, et Lõuna-Korea avalik arvamus on jäänud samaks, ja sellest on kahju, sest riik, mis on majanduslik liider, peaks olema teistele riikidele eeskujuks oma suhtumises õigusesse elule, mis on põhiline inimõigus.
(Aplaus)
Janez Potočnik
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Võitlus surmanuhtluse vastu on ELi inimõiguste poliitika tähtsaim osa. Euroopa Liit arvab, et surmanuhtlus on julm ja ebainimlik karistusviis, millega ei õnnestu ära hoida kuritegelikku käitumist, samas kui surmanuhtluse kaotamine annab oma panuse inimväärikuse suurendamisse.
Oleme saanud rõõmustada mitme hiljutise positiivse arengu üle surmanuhtluse vastu võitlemisel. Selle aasta jaanuaris kehtestas Mongoolia moratooriumi surmanuhtlusele. 2009. aastal kaotasid surmanuhtluse Burundi, Togo ja USA osariik New Mexico. 2007. aastal võttis ÜRO Peaassamblee esimest korda vastu resolutsiooni, milles kutsus riike üles kehtestama hukkamistele moratooriumi, väljavaatega surmanuhtlus edaspidi kaotada; 2008. aastal järgnenud resolutsioon kinnitas seda üleskutset.
Seda silmas pidades oli EL loomulikult pettunud Korea Vabariigi Põhiseaduskohtu 25. veebruari otsuses - kus hääled jagunesid viieks poolt- ja neljaks vastuhääleks - et surmanuhtlus on kooskõlas põhiseaduse sätetega. Märgime siiski, et see kohtuasi oli seotud Korea põhiseaduse tõlgendamisega; see ei olnud poliitiline otsus surmanuhtlus säilitada. Märgime eriliselt ära ka seisukohad, mida avaldasid kolm viiest kohtunikust, kes olid leidnud, et surmanuhtlus on põhiseadusega kooskõlas. Kohtunikud Lee Kang-Kook ja Min Hyung-Ki tegid selgeks, et surmanuhtluse kasutamist tuleb piirata ning surmanuhtlusega karistatavate kuritegude arvu vähendada, kuna kohtunik Song Doo-hwan väitis, et kõik surmaotsused tuleks panna avalikule arutelule ja õigusaktiga edasi kaevata.
Kuigi kohtud jätkavad surmaotsuste langetamist, on Korea Vabariik 1997. aastast peale säilitanud hukkamistele moratooriumi. Praegu ei ole mingeid märke sellest, et põhiseaduskohtu otsus seda moratooriumi kahjustama hakkab. Me tervitame Korea otsustavust säilitada moratoorium hukkamiste täideviimisele.
Nagu ÜRO peaassamblee on märkinud, ei tuleks moratooriumis näha siiski lõppeesmärki, vaid üht sammu surmanuhtluse täieliku kaotamise suunas. Sellest lähtudes soovitab EL Korea Rahvusassambleel surmanuhtluse kaotamiseks võimalikult kiiresti järgmisi samme astuda. Korea Vabariik on seoses inimõiguste probleemidega Aasias pikka aega olnud piirkonna liider. Surmanuhtluse kaotamine võiks seega ainult tugevdada Korea Vabariigi pühendumust inimõiguste kaitsele ja edendamisele.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub arutelu lõpus.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Gerard Batten  
kirjalikult. - Õnnitlused Lõuna-Korea Põhiseaduskohtule surmanuhtluse pooldamise eest! Nad kavatsevad säilitada surmanuhtluse kõige raskemate kriminaalkurjategijate suhtes. Näiteks Kang Ho-soon, kes teadete kohaselt on üles tunnistanud seitsme naise tapmise. Justiitsministeerium avaldas hiljuti andmed, mille kohaselt pooldab surmanuhtlust rohkem kui 60% rahvast. Kui sama küsitlus teha Suurbritannias, siis oleks vastus vähemalt samasugune. Meie Briti vanglates teenivad eluaegset karistust erinevad sarimõrvarid, vägistajad, lastemõrvaritest pedofiilid, nekrofiilid ja kannibalid. Värskeim näide on eelmisest nädalast, kui pervert Peter Chapmanile, kes meelitas 17aastase süütu ohvri, Asleigh Halli tema surma, mõisteti 35 aastat vabadusekaotust. See karistus on ebapiisav. Tema ja teised temasugused tuleks hukata. Sellega hoiaksime samuti igal aastal kokku miljoneid naelu, mida praegu raisatakse kurjategijate eluks ajaks vanglas pidamiseks, kui seda raha saaks paremini kasutada vanade ja haigete heaks. Nii et, hästi tehtud, Lõuna-Korea: jätkake oma kõige raskemate kurjategijate hukkamist!
Monica Luisa Macovei  
kirjalikult. - "Igal inimesel on õigus elule. Kui mitte, siis saavutab kurjategija tahtmatult lõpliku ja perversse moraalse võidu, muutes ka riigi tapjaks, vähendades sellega ühiskonna põlastust inimolendi elu teadliku lõpetamise suhtes.” (Amnesty International 1998). Kuriteoohje lähenemisviisiga soovitakse kuritegelikku käitumist alla suruda, samas kui inimõiguste / nõuetekohase kohtumenetluse mudelis on rõhk indiviidi õigustel. Esimeses mudelis peetakse surmanuhtlust moraalseks, sest kohtualune on võtnud elu (kättetasumine), heidutav, sest need, kes võiksid tappa, loobuvad oma elu pärast kartes seda tegemast, kusjuures õiglus on tähtsusetu või tõestamata. Teises mudelis väidetakse, et surmanuhtlus on moraalivastane, sest riik ei tohiks võtta elu, see ei ole heidutav - mida tõestab statistika - ning seda mõistetakse ebaõiglaselt, kuna mõnikord võib surmamõistetu osakonnas viibija olla süütu ja nende kohtuprotsessis on tehtud vigu. Mina usun inimõiguste mudelisse, mida peegeldab rahvusvaheline kogukond nii siduvas kui ka soovituslikus õiguses ning surmanuhtluse kaotanud riikide arvu kasv. Ma kutsun Korea Vabariiki tungivalt üles näitama selget poliitilist tahet surmanuhtluse kaotamiseks ning seniks kehtestama viivitamata selle kohaldamisele moratooriumi!
Cristian Dan Preda  
kirjalikult. - (RO) ELi suunised surmanuhtluse kohta on pärit 1998. aastast. See oli Lõuna-Korea surmanuhtlusele mitteametlikult kehtestatud moratooriumi esimene aasta. Vahepealsel perioodil on Lõuna-Korea parlament arutanud kolme ettepanekut surmanuhtluse kaotamiseks. Eelmisel kuul kinnitas selle riigi põhiseaduskohus napi häälteenamusega surmanuhtluse põhiseaduslikkust.
Ma taunin seda otsust ja loodan, et Korea parlament teeb otsuse surmanuhtluse keelustamiseks.
Kui Lõuna-Korea liituks surmanuhtluse kaotanud riikidega, saadaks see võimsa signaali kogu Aasia kontinendile.
