Konkurrence - Sektorundersøgelse i detailbanksektoren - Grønbog om finansielle tjenesteydelser i detailleddet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Gianni Pittella for Økonomi- og Valutaudvalget om konkurrence: Sektorundersøgelse i detailbanksektoren
og
betænkning af Othmar Karas for Økonomi- og Valutaudvalget om grønbogen om finansielle tjenesteydelser i detailleddet i det indre marked.
Gianni Pittella
ordfører. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Takket være Kommissionens grundige undersøgelsesarbejde, har vi kunnet rette søgelyset mod den ufleksibilitet, der er kendetegnende for detailbanksektorens tjenesteydelser. Side om side med hr. Karas har vi også selv fordybet os i dette undersøgelsesarbejde, og det er indtil videre blevet modtaget med meget bred enighed og faktisk næsten enstemmighed i det relevante udvalg. Jeg vil derfor benytte mig af lejligheden til især at takke kommissær Kroes for altid at være villig til at drøfte dette følsomme spørgsmål med Europa-Parlamentet.
Forholdet mellem forbrugere og banker i Europa er fortsat kompliceret som følge af de forvridninger, der præger sektoren. Forholdet er dog af grundlæggende betydning, og vi bør derfor rette op på det ved at sætte fingeren på mangler og ineffektivitet, påpege de vigtigste problemer og mulige løsningsforslag. Som det fremgår af min og hr. Karas' betænkninger bør sådanne foranstaltninger først og fremmest lette forbrugernes mobilitet, således at bankerne indirekte tvinges til at fungere på et højere effektivitetsniveau.
Det er grunden til, at jeg i min betænkning anmoder om, at det skal være enkelt og billigt for forbrugerne at skifte bank. Bankskifte er stadig i alt for mange tilfælde i Europa en langsommelig og vanskelig operation. Vi er også imod enhver form for unødig kontraktlig forbindelse, der hindrer kundernes mobilitet. Vi anbefaler, at den europæiske banksektor forbedrer procedurerne i forbindelse med lukning af bankkonti, og at den udelukkende opkræver fuldt berettigede gebyrer, således at denne tjenesteydelse sker hurtigt og ikke medfører dobbelte udgifter.
Vi opfordrer også Kommissionen til at sikre, at bankerne tilvejebringer oplysninger, der er af bedre kvalitet og mere tilgængelige for forbrugerne, i en informationspakke om omkostninger i et format, der gør det let at foretage sammenligninger. Jeg har selv en bankkonto, og når jeg modtager informationsmateriale i mit hjem, smider jeg det ud, da det ikke er forståeligt. Det samme gør sig gældende for millioner af borgere som mig. Det er ikke længere acceptabelt. Fru Kroes, hr. McCreevy! Hvis bankerne ikke indretter sig efter disse forslag, vil jeg anmode Kommissionen om at fremsætte et lovforslag om dette punkt.
Jeg anmoder også om, at der foretages en vurdering af muligheden for at oprette en europæisk internetsøgemaskine, der skal gøre det lettere for forbrugerne at sammenligne tjenesteydelser på forskellige bankers hjemmesider. Vi bør kunne tænde for computeren, få adgang til internettet og søge en it-platform, der gør os i stand til at sige: her er et bedre tilbud til mig. Den mulighed har vi ikke i dag.
Interbankgebyrer er derimod et andet problem. På grundlag af Kommissionens holdning til denne debat har jeg fremsat et forslag om, at man én gang for alle via en eller anden form for retningslinje bør give operatørerne kriterierne for etableringen af en metode til beregning af interbankgebyrer, således at man kan sikre en korrekt og gennemsigtig funktionsmåde i sektoren.
Jeg vil afslutte her, så jeg ikke overstiger mine fire minutter. Jeg håber, at Kommissionen på baggrund af disse forslag, som jeg håber bliver vedtaget af Europa-Parlamentet i morgen formiddag, vil sørge for en umiddelbar opfølgning, der om ikke andet er hurtig og konkret.
Othmar Karas
ordfører. - (DE) Hr. formand, fru kommissær, hr. kommissær, hr. Pittella! For det første ønsker jeg at påpege, at Kommissionens forslag, målene og kravene fra parlamentsmedlemmerne i begge betænkninger samt disse betænkningers følger for Europas borgere havde fortjent en bedre debattid og flere tilhørere.
For det andet tager vi med disse betænkninger og forhandlingen med Kommissionen det næste skridt til at styrke udbuddet og efterspørgslen inden for den finansielle sektor. Jeg ønsker at takke hr. Pittella, Olle Schmidt og fru Starkevičiūtfor det gode samarbejde. Det store flertal i udvalget har vist, at vi har nærmet os hinanden og alligevel har defineret mange nye krav.
Hvad vil vi? Vi ønsker at videreudvikle det indre marked for detailtjenester inden for den finansielle sektor og gøre det til et hjemmemarked for alle forbrugere og de små og mellemstore virksomheder. Jeg siger dette, selv om jeg ved, at detailmarkedet snarere er lokalt end globalt, og at det fortsat vil være sådan. Alligevel er der et stort potentiale, da kun 1 % af EU's forbrugere gør brug af finansielle tjenester på tværs af grænserne via fjernkommunikation, indenlands er det trods alt 26 %.
På trods af forskellige beføjelser ved vi fra betænkningerne fra Kommissionen og fra Parlamentet, at der findes uberettigede hindringer, men det betyder dog ikke, at der intet er sket indtil nu. Jeg ønsker at gøre opmærksom på, at liberaliseringen af kapitalstrømmen i Europa er gået fremad siden 1988. Indførelsen af euroen har givet fordele for forbrugere og for erhvervslivet. Handlingsplanen om finansielle tjenester, hvidbogen om politik vedrørende finansielle tjenester 2005-2010 og SEPA, det fælleseuropæiske betalingsområde - forbrugere og udbydere drager nytte af denne politiske udvikling. Den er endnu ikke afsluttet, men vi går beslutsomt videre ad denne vej!
De to betænkninger fra Kommissionen har naturligvis svage punkter, og det har vores måske også. Et svagt punkt findes i grønbogen. Her tales der næsten udelukkende om forbrugerne. Det indre marked for detailtjenester omfatter endvidere små og mellemstore virksomheder. Endvidere kan - og det ved vi - forbrugerbeskyttende tiltag i sig selv ikke få udbydere til at krydse grænsen. I forbindelse med sektorundersøgelsen er det svage punkt uden tvivl, at vi støtter os til få data. På denne måde går man ud fra en potentiel spærring af markedet alene på grund af priserne.
Derfor opfordrer vi også i vores betænkning Kommissionen til at foretage en grundig undersøgelse af følgerne, som også skal indeholde en korrekt identifikation af de oprindelige markedsbetingelser og en bedømmelse af integration og konkurrence på markedet samt følgerne af et initiativ, ikke kun på basis af en enkelt indikator, men på basis af et så bredt antal måleværdier som muligt.
Vi støtter dog også Kommissionens tilgang, nemlig at man kun fortsætter med initiativer, som påviseligt giver konkrete fordele for borgerne og er grundigt dokumenterede gennem omhyggeligt gennemførte cost-benefit-analyser og passende undersøgelser af indvirkningen.
Nu kunne jeg anføre yderligere svage punkter, men jeg ønsker at begrænse mig til, hvad vi ellers i særlig grad har hæftet os ved i betænkningerne. Det er et væsentligt budskab fra Parlamentet, at vi entydigt anerkender den decentrale sektor. Vi har brug for sparekasser og andelsselskaber ved siden af aktieselskaberne. Vi har brug for grænseoverskridende lokale vindere, ikke kun globale vindere. De er ansvarlige for forsyningen i nærområdet, for den økonomiske udvikling i de enkelte regioner og for forsyningssikkerheden. Det andet punkt er, at vi har brug for en balance mellem udbud og efterspørgsel. Og for det tredje har vi brug for en harmonisering af tilladelses- og anmeldelsespligt. Forsikringsselskaber og banker, der arbejder på tværs af grænserne, er under opsyn af flere finansielle myndigheder. Her bør vi harmonisere og skaffe ens adgangsbetingelser.
Vi bør udvikle den elektroniske handel. Støtten til indgåelse af handelsaftaler via fjernkommunikation skal fremme udbredelsen af en sikker elektronisk signatur, og direktivet om hvidvaskning af penge bør ændres på de områder, hvor det hæmmer denne udvikling.
Af yderligere punkter skal nævnes: Agenter og mæglere har betydning for mere konkurrence inden for den finansielle sektor. Vi har brug for lettere adgang til kreditdataregistre og til kreditkortregistre, og vi har brug for at få gruppefritagelsesforordningen forlænget, da vi ikke anser samarbejde inden for dette område for at være konkurrenceforvridende, når betingelserne er tydeligt fastlagt.
Jeg opfordrer Kommissionen og medlemmerne til at se disse betænkninger som en helhed, og til at man vedtager og støtter de yderligere overvejelser - de 44 præciseringer og tiltag i min betænkning.
Neelie Kroes
Hr. formand! Det er mig en sand fornøjelse at være her i dag for at tale om Kommissionens evaluering af og holdninger til Pitella-betænkningen.
Lad mig dog først lykønske både hr. Pitella og hr. Karas med det fremragende arbejde og takke Europa-Parlamentet for sin interesse i spørgsmålet.
Vi deler mange synpunkter om dette spørgsmål, og det er et godt udgangspunkt. Mine tjenestegrene og jeg har sammen med min kære kollega, Charlie McCreevy, og GD for det Indre Marked og Tjenesteydelser gjort en stor indsats for at studere detailbanksektoren, og i lighed med Dem spørger vi os selv, hvad der kan forbedres. Det ville selvfølgelig være dumt at sige, at alt er perfekt, så vores overordnede tilgang til spørgsmålet er "Hvad kan forbedres?".
I vores sektorundersøgelse var vi især opmærksomme på markedet for betalingskortsystemer på 1.350 milliarder euro om året. Det er ikke småpenge - 1.350 milliarder euro om året. Vi så også nærmere på en forbedring af kreditregistre, nyttigt og unyttigt samarbejde mellem banker og bankgebyrer.
Som et specifikt svar på et centralt punkt i Pitella-betænkningen kan jeg konkludere, at vi er enige på mange punkter og uenige på et punkt. Hvad angår kundernes mobilitet ligger bolden nu hos banksektoren. Den skal udarbejde en adfærdskodeks og kan risikere lovgivning, hvis ikke den imødekommer denne mulighed og denne udfordring.
Med henyn til forbrugeroplysninger og gennemsigtighed er prissammenligning og produktinformation af afgørende betydning for forbrugerne. Industrien protesterer dog kraftigt imod forslag om ændringer, så jeg er bange for, at der ikke vil ske fremskridt. Min kollega, kommissær Meglena Kuneva, indsamler materiale om bankgebyrer i detailbanksektoren som led i opfølgningen på en af hendes resultattavler for forbrugermarkedet. Hun vil uden tvivl kunne vurdere bankgebyrernes diversitet og gennemsigtighed og det tilsvarende forbrugerbevidsthedsniveau. Denne indsamling af oplysninger er det første skridt hen imod en ændring.
Jeg har gode nyheder vedrørende kreditregistre. Ekspertgruppens første møde om kredithistorie skal efter planen afholdes i september 2008, hvilket der ikke er lang tid til nu. Eksperter skal fremlægge deres henstillinger for Kommissionen senest den 1. maj 2009.
Kreditformidlere som f.eks. kreditmæglere er et erhverv i vækst med mange sårbare kunder, så Kommissionens undersøgelse af dem vil være yderst interessant. Resultaterne af undersøgelsen forventes at ligge klar i oktober 2008.
Hvad angår samarbejdet mellem banker er GD for Konkurrence stadig ved at indsamle materiale til vores sektorundersøgelse, så det er endnu for tidligt at fremsætte mere detaljerede bemærkninger herom på nuværende tidspunkt.
SEPA er helt ny, og der skal konkurrence til for at få ordningen til at fungere i fuldt omfang. Jeg er i høj grad enig med Europa-Parlamentet om dette. Jeg er dog overbevist om, at ordningen fungerer lige så godt, som vi kunne forvente på dette stadium.
Det område, hvor der synes at herske uenighed er som før nævnt anmodningen om, at Kommissionen udvikler retningslinjer for multilaterale interbankgebyrer (MIF'er). Jeg må være ærlig over for Dem og sige, at jeg ikke er overbevist om, hvorvidt udarbejdelsen af retninglinjer vil være den rette strategi på nuværende tidspunkt, og på baggrund af vores erfaringer på området skal jeg forsøge at forklare hvorfor.
Kravet om retningslinjer og "klarhed" fra Kommissionens side - og jeg forstår ordføreren og hans gruppes spørgsmål - er en forudsigelig opfølgning på vores sag mod MasterCard. MasterCardafgørelsen blev imidlertid udelukkende truffet på grundlag af sagens specifikke omstændigheder. Med kun én sag at bygge sådanne retningslinjer på, risikerer vi at udvikle nogle dårlige retningslinjer, der underminerer vores bestræbelser på at hjælpe forbrugerne (det er endnu et mål vi har til fælles: Vi - Europa-Parlamentet og Kommissionen - vil gerne være forbrugerne til hjælp). En sag kan ikke danne grundlag for en magisk løsning.
Andre grunde til, at retningslinjer muligvis ikke vil fungere, er, at nogle betalingskortsystemer i EU fungerer med og andre uden MIF'er. Beslutninger om et kortsystems forretningsmodel og finansieringsmekanismer bør tages af kortsystemerne selv. Kommissionen kan naturligvis ikke foreskrive bestemte forretningsmodeller. Vurderingen af MIF'er i et udviklet system såsom MasterCard og vurderingen af de MIF'er, som nye markedsdeltagere ønsker at opkræve i konkurrenceøjemed, er ikke nødvendigvis den samme. Kommissionen har til dato kun vurderet MIF'er i Visa- og MasterCardsystemer. Efter den nye ramme, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1/2003, er det parternes ansvar at vurdere lovligheden af deres praksis i henhold til de europæiske konkurrenceregler.
Vi har offentliggjort en ikkefortrolig version af MasterCardafgørelsen på vores hjemmeside, så vi er gennemsigtige og vi er klare. Kommissionens vurdering af MasterCards MIF'er kan anvendes af andre betalingskortsystemer som reference, selv om afgørelsen bygger på vurderingen af MasterCards MIF'er og ikke på alle andre MIF'er. Men jeg fremsætter et forslag om at bistå markedet i dette sagsforløb - det er en gestus fra min side. Mine tjenestegrene er rede til at fortsætte drøftelserne med markedsdeltagere og alle interessenter, og de er allerede i tæt kontakt med betalingsbranchen i denne sag.
Men lad mig afslutte på en positiv måde. Kommissionen glæder sig meget over Europa-Parlamentets stærke støtte til behovet for foranstaltninger, der skal forbedre effektivitetsniveauet og funktionsmåden i detailbanksektoren, som fortsat er delt op i nationale markeder.
Jeg er fast besluttet på at samarbejde med Dem for at løse problemerne med MIF'er. Jeg håber, at vi kan konkludere, at fremtiden er vores.
Charlie McCreevy
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske Økonomi- og Valutaudvalget og Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, navnlig hr. Karas og hr. Schmidt, med deres glimrende arbejde, som førte til udarbejdelsen af en grundig og gennemført betænkning.
Jeg glæder mig helhjertet over Deres brede støtte til vores strategi for finansielle tjenesteydelser i detailleddet og over det betydelige bidrag, De har givet til drøftelserne af en lang række spørgsmål. På den tid, jeg har fået tildelt, kan jeg desværre ikke nå at gøre rede for vores holdning til alle de spørgsmål, som denne omfattende betænkning dækker. Derfor vil jeg gerne fokusere på to spørgsmål, der er af særlig vigtighed på detailområdet, nemlig vores opfattelse af rammen for investeringsprodukter i detailleddet og vores arbejde med bankkontomobilitet.
Jeg vil starte med at sige noget om investeringsprodukter i detailleddet. Jeg er taknemmelig for Deres støtte til vores fortsatte arbejde med at sikre, at lovgivningsrammen for salget af investeringsprodukter i detailleddet giver et konsekvent højt niveau af investorbeskyttelse. Jeg er overbevist om, at konkurrencen mellem investeringsprodukter i detailleddet kan give forbrugerne nogle reelle fordele. Vi er dog nødt til at være sikre på, at salget af alle investeringsprodukter ledsages af et højt niveau af produktinformation og forretningsdisciplin. Det er det eneste, der kan sikre, at forbrugerne får en rimelig behandling og kan træffe informerede beslutninger.
Jeg glæder mig over den klare holdning, som De har indtaget til disse spørgsmål i Deres betænkning. Som De ved, har jeg dog ikke for vane at træffe beslutninger, før jeg er helt overbevist om, at det er nødvendigt med en ændring. Harmonisering eller ensretning af informations- og distributionsreglerne ville være en dyr og kaotisk proces. Der er måske nogle objektive årsager til, at det er nødvendigt med en vis differentiering mellem produkttyper eller distributionskanaler.
Af disse årsager er det efter min mening alt for tidligt at konkludere, at der er mangler i de eksisterende investorbeskyttelsesordninger, som kræver en ny, tværgående lovgivning. Senere i år vil jeg fremlægge en meddelelse, der underbygger den dokumentation, vi har indsamlet i vores undersøgelser. Vi vil identificere de områder, hvor der skal gøres et yderligere stykke arbejde, med det formål at undersøge og gøre en klar indsats for at tackle de mangler, der viser sig at være i den eksisterende lovbeskyttelse.
Jeg vil nu komme ind på bankkontomobiliteten. At skabe et konkurrencedygtigt og effektivt marked for bankkonti er et kerneelement i vores strategi for finansielle tjenesteydelser i detailleddet. Mange forbrugere støder jævnligt på forhindringer, når de forsøger at skifte udbyder. Denne situation må ikke fortsætte, og derfor er vi glade for, at De støtter os på dette punkt.
Jeg bifalder Deres opfordring til, at sektoren for finansielle tjenesteydelser gennem selvregulering arbejder målrettet hen imod målene i grønbogen og dermed mindsker nødvendigheden af bindende retsakter. Dette afspejler vores ønske - der gentages i undersøgelsen af det indre marked - om i de tilfælde, hvor det er passende, og hvor det kan give det ønskede resultat, at bruge selvreguleringsforanstaltninger i stedet for at vedtage lovgivning.
I den forbindelse opfordrede vi i november sidste år den europæiske banksektor til senest at udarbejde en europæisk adfærdskodeks i sommeren 2008. Denne kodeks skal indeholde en køreklar indenlandsk bankskiftetjeneste, som kunderne skal have mulighed for at bruge, når de skifter bank. Banksektoren behøver ikke at starte fra nul. Den bør snarere bygge videre på bedste praksis i nogle af medlemsstaterne.
Endelig bliver banksektorens udarbejdelse af en adfærdskodeks af høj kvalitet afgørende, når det gælder om at bevise selvreguleringens fordele. Jeg vil gerne udtrykke mig helt klart her i dag. Hvis kodeksen ikke opfylder Kommissionens forventninger, er vi nødt til at overveje alternativer såsom et lovgivningsforslag.
Zuzana Roithová
for PPE-DE-Gruppen. - (CS) Hr. formand! Jeg bifalder hr. Karas' betænkning, som omhandler et meget vigtigt emne, nemlig let adgang til banktjenester for alle borgere og virksomheder i EU. Dette vil være med til at åbne - eller rettere gennemføre - det indre marked. Jeg vil dog gerne henlede Deres opmærksomhed på det meget alvorlige problem med høje bankgebyrer i mange medlemsstater. I nogle af disse lande - og mit eget land, Den Tjekkiske Republik, er en af de største syndere - kan disse bankgebyrer være latterligt høje. Her er der virkelig brug for konkurrence fra udlandet. Kun Polen er værre end Den Tjekkiske Republik. På den anden side er banktjenester billigere i f.eks. Nederlandene eller Østrig.
De instrumenter, der hurtigt kan ændre denne situation (og det gælder også de utroligt høje gebyrer for udstedelse af kreditkort), er i Kommissionens og Parlamentets hænder. Fjernelsen af hindringer for grænseoverskridende elektroniske banktjenester ville forbedre forholdene for forbrugere og forretningskunder, som ville nyde godt af en sund økonomisk konkurrence. Foruden nødvendigheden af at sætte bankgebyrerne ned og gøre dem mere gennemsigtige bliver der ligeledes behov for at fokusere på en forbedring af banktjenesternes kvalitet og af såvel forbrugernes som de små og mellemstore virksomheders finansielle viden. Sidst, men ikke mindst, skal EU se på reguleringen af den såkaldte mikrokredit, som i høj grad kan sætte skub i den elektroniske handel (og ikke blot via den elektroniske handel). Nu er det op til os.
Antolín Sánchez Presedo
for PSE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Fru kommissær Kroes, hr. kommissær McCreevy, mine damer og herrer, detailbanksektoren spiller en vigtig rolle i familiernes dagligdag og for langt de fleste europæiske virksomheder. Dens økonomiske betydning er stor, den skaber ca. 2 % af EU's BNP, den står for mere end 3 millioner job og udgør den største banksektor med bruttoindtægter på over 50 % af EU's samlede indtægter.
For at forstå dens betydning skal vi huske på, at en af dens karakteristiske tjenesteydelser - boliglån - udgør den største økonomiske risiko for de europæiske borgerne, med en udestående balance på næsten 50 % af EU's BNP, og størrelsen af investeringsfondene udgør i medlemsstaterne mellem 4 og 24 % af de nationale økonomier.
Til trods for fremskridtene i forbindelse med reguleringen af sektoren og de forbedringer, der er opnået med euroens indførelse, ser det ikke ud til, at integrationen af EU's markeder for finansielle tjenesteydelser og stimuleringen af konkurrencen har nået sit fulde potentiale.
Kun en procent af de europæiske forbrugere køber grænseoverskridende tjenesteydelser. Der er store prisforskelle mellem selskaberne. Valgmulighederne er begrænsede. Der er fortsat strukturelle hindringer, der gør det vanskeligt at tilbyde disse tjenesteydelser og sikre, at de fungerer ordentligt mellem de forskellige lande. Detailbanksektorens rentabilitetsniveauer er meget forskellige. Selskaberne i de nordiske lande, Spanien og Irland ligger over gennemsnittet.
Alle disse spørgsmål bliver behandlet rimeligt afbalanceret i de betænkninger, vi drøfter. Jeg lykønsker ordførerne, hr. Pitella og hr. Karas, og jeg vil gerne give udtryk for min tilfredshed med, at de endte med at inddrage aspekter som f.eks. anerkendelsen af, at detailbankerne spiller en vigtig rolle i forbindelsen med i relevant omfang at videreformidle pengepolitiske betingelser til markedet, at pluralistiske bankmarkeder og mange forskellige udbydere i form af banker og sparekasser er en forudsætning for de europæiske detailbanker, at der findes et samarbejdsmiljø, der fremmer konkurrencen mellem uafhængige foretagender, at der er brug for en passende ramme for de finansielle formidlerne, og at der sikres sammenlignelighed mellem de finansielle produkter.
En forbedring af detailbanksektorens funktion vil bidrage med mere effektivitet og udvikling af det potentiale, der ligger i alle de europæiske regioner, og det vil fremme adgangen til de finansielle tjenesteydelser samt sikre en større tilfredshed med dækningsbetingelserne for vores borgere.
Margarita Starkevičiūtė
for ALDE-Gruppen. - (LT) Hr. formand! Det vigtigste punkt i dagens debat er spørgsmålet om, hvad der skal gøres for at sikre, at EU-borgerne er i stand til at få det fulde udbytte af de fordele, som det indre marked giver inden for den finansielle sektor, eftersom sektoren er alt for splittet. Hvordan kan vi tackle dette problem? Der er tre måder at tackle det på. Den første måde er at fremme forbrugermobiliteten. Hvordan kan vi gøre dette? Det kan vi først og fremmest ved at standardisere informationen om alle tilgængelige produkter og sikre gennemsigtighed i forbindelse med omkostningerne ved disse finansielle produkter i detailleddet, så forbrugerne får mulighed for at vælge ved at anvende visse metoder - måske en søgemaskine på internettet, sådan som hr. Pittella foreslog. Vi er ikke enige i, at det er nødvendigt at standardisere alle produkter, eftersom de bør afspejle de sociale og kulturelle forskelle i de forskellige lande. Derfor bør en standardisering defineres klart. Desuden vil vi gerne gøre det muligt for kunder at lukke konti op i andre lande. Nu, hvor vi har Schengenområdet, der giver alle mulighed for at flytte fra land til land uden vanskeligheder, er dataregistrering ikke længere et problem. Bankerne ønsker dog ikke at åbne konti for borgere fra andre lande. Dette er efter min mening uacceptabelt i vores tidsalder, hvor vi råder over moderne teknologi. Jeg mener ikke, at disse problemer kan løses ved hjælp af selvkoordinering alene, når man tænker på antallet af detailbanker, og hvor svært de har ved at koordinere deres aktiviteter. Kan Kommissionen foreslå noget initiativ i den retning?
En anden måde ville være at fremme leverandørernes mobilitet ved at give dem mulighed for at levere deres tjenesteydelser via internettet eller sms. Under alle omstændigheder er det nødvendigt at fastlægge den økonomiske forvaltning på forhånd, så det klart fremgår, hvem der er ansvarlig for hvad, hvis noget går galt. Jeg vil slutte af med at sige til fru Kroes, at vi forventer gennemsigtighed fra Kommissionens side. Hvad angår gebyrerne for betalingskort, er man lige nu ved at indføre nye gebyrer, dvs. inden De har stillet Deres forslag. Forbrugerne i butikkerne er måske ikke engang klar over de øgede gebyrer, eftersom bankerne er ved at tilpasse sig til de nye krav. Måske burde informationerne om betalingskortgebyrer offentliggøres oftere og i et bredere forum, så forbrugerne bliver i stand til at sammenligne dem og får større magt i deres forhold til bankerne.
Roberto Fiore
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at Parlamentet har viljen til at harmonisere den europæiske banksektor. Jeg tror dog, at familierne og de små og mellemstore virksomheder er særligt bekymrede - navnlig i mit land, Italien - over visse former for praksis, som offentligheden i øjeblikket ser grundigt efter i sømmene.
Her tænker jeg f.eks. på gebyrer for maksimalt overtræk og sammensat rente, som er rentes rente. Disse former for praksis er kommet i konflikt med forfatningsdomstolen og kassationsdomstolen. Jeg forstår således ikke, hvordan man kan tale om gebyrgennemsigtighed eller klarhed over den måde, som gebyrerne betales på, når der i et land som Italien stadig er alvorlige konflikter mellem banker og retsmyndigheder.
Der samme gælder for lånefleksibiliteten. Der er i øjeblikket særlig bekymring over, at mange tusinde eller hundredtusinde familier står over for alvorlige problemer med hensyn til lånefleksibiliteten. Derfor mener jeg, at Parlamentet først og fremmest bør få den nationale banksektor til at overholde nogle mere retfærdige kriterier.
Harald Ettl
(DE) Hr. formand! Såvel Karas' som Pittellas betænkning viser, at der inden for privatkundeområdet, herunder bankkonti, udlån og forsikringer, stadig er meget at gøre for forbrugerne. Banker, hvis markedsvolumen udgøres af op til 50 % detailforretninger, er som sådan ikke interesserede i kundemobilitet og kun delvist i gennemsigtige sammenligninger af ydelser. Også det fortrolige forhold mellem bank og kunde, som i sig selv er positivt, men som ofte tolkes forkert, virker bindende og fremmer kun i ringe grad kundemobilitet og konkurrence.
Konkurrencekorrigerende forhold foranlediges derfor primært af oplyste og velinformerede kunder. Jeg vil også gerne minde om, at vi endvidere har etableret en EU-budgetpost for at opbygge faglig viden om de finansielle markeder i forbrugerorganisationer og i organisationer for små og mellemstore virksomheder.
Herudover må graden af forbrugerbeskyttelse ikke blive ringere som en følge af nedbrydning af barrierer. Endvidere er kravet, besluttet i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, om kollektiv retshjælp ved grænseoverskridende klager vedrørende finansielle produkter et egnet supplement til at opnå retfærdige markedsbetingelser. Generelt må dog gælde, at nye finansielle produkter skal præsenteres objektivt og korrekt.
Kommissionen opfordres til at forankre juridisk bindende pålæg vedrørende information, salg og organisering af sammenlignelige produkter til privatkunder i alle retsbestemmelser, der gælder for det finansielle marked. Især ved eksempelvis fondsbundne livsforsikringer og andre langfristede opsparingsprodukter bør principperne i MiFid-direktivet om den bedst mulige rådgivning også gøres anvendelige. Hovedformålet med vores tiltag må være at hjælpe forbrugeren, kunden, og derved at etablere et blomstrende marked.
Wolf Klinz
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Først ønsker jeg at takke Pittella og Karas for deres betænkninger. Jeg deler deres konklusion, der kan læses ud af hele betænkningen, at enhver borger i EU bør have adgang til banktjenester. Tillad mig alligevel tre kommentarer.
For det første angående kundemobilitet. Ja, det er vores mål at opnå, at enhver kunde også har adgang til banktjenester på tværs af grænser i et voksende, fuldt funktionsdygtigt indre marked. Men denne ret er også forbundet med pligter. Derfor er jeg en anelse forsigtig, når det kræves her, at i det tilfælde hvor en kunde opsiger samarbejdet med sin bank og ønsker at skifte, så skal risikoen forblive hos den hidtidige bank, hvis kunden ikke rettidigt har fået en ny bankforbindelse. Det er ikke i orden! En kunde skal handle på eget ansvar, og han skal også selv påtage sig dette ansvar sammen med de rettigheder, han har fået. Vi bør ikke være dem, der hjælper ham ud af kniben, hvis han selvforskyldt havner i dette dilemma.
For det andet, kundeinformation. Her kan jeg kun tilslutte mig den forrige taler, Harald Ettl. Det er stadig i høj grad tilfældet, at sammenlignelige, indbyrdes konkurrerende produkter ikke har samme grad af gennemsigtighed, fordi de er underlagt forskellige oplysningspligter. Det er ikke i orden! Jeg går stærkt ind for, at kunder modtager informationer, men her gælder også, at vi ikke skal skylle barnet ud med badevandet, ikke overdænge kunden med for megen information. Kunden har brug for de nødvendige informationer, så han kan træffe en beslutning på eget ansvar, men kvalitet går forud for kvantitet.
Slutteligt om bankstrukturerne. Jeg er enig med Othmar Karas i, at vi i de enkelte medlemslande rent faktisk har historisk betingede forskellige bankstrukturer. I et land findes der kun private banker, i andre findes der sparekasser, andelsbanker, lokale banker med mere. Det er ikke vores opgave at reorganisere sammensætningen af banker. Hvis overhovedet, skal dette foretages af de enkelte medlemslande. Men det er heller ikke vores opgave at værne om traditionerne. Her mener jeg, at hvorvidt strukturerne bibeholdes, eller om de ændrer sig, det skal markedet bestemme. De tjenester og produkttilbud, som de enkelte markedsdeltagere tilbyder deres kunder - det skal være afgørende, og ikke hvad vi mener fra centralt hold.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Jeg har bare et par korte kommenterer til et par af forhandlingens punkter.
Uddannelse af forbrugerne er et meget vigtigt emne. Forbrugerne skal kunne forstå finansielle tjenesteydelser, og vi er især nødt til at målrette uddannelsen mod unge mennesker, der bruger kreditkort i stor stil.
Men lad mig blot sige, at vi, der troede, at vi var uddannede, ikke altid kan undsige os fra at komme ud i økonomisk uføre fra tid til anden. Hvor mange af os skulle ikke række hånden op, hvis vi f.eks. var blevet tillokket af særlige kreditformer med pant i fast ejendom? Jeg ville i så fald skulle række begge hænder op. På trods af uddannelse og viden sker der alligevel fejl, og de forkerte produkter bliver solgt til forbrugerne.
Jeg er ikke sikker på, hvor længe Kommissionen vil teste adfærdskodekserne, inden den lovgiver. Jeg er ikke tilhænger af lovgivning, hvor det ikke er nødvendigt, men nogle gange har vi brug for bedre lovgivning, der er effektiv fra et forbrugersynspunkt. Vi har en situation med stramme kreditforhold nu, og hvor man i den irske banksektor tidligere uddelte penge og havde boliglån på 100 % som normen, har vi nu den modsatte situation med knappe finansielle ressourcer. Dette er en problemstilling, der berører os alle, og jeg håber, at denne forhandling bidrager til, at der skabes bedre finansielle tjenesteydelser for de europæiske forbrugere.
Neelie Kroes
Hr. formand! Jeg vil endnu en gang takke de ærede medlemmer for deres arbejde med dette emne. Det er blevet sagt, at vi har brug for gennemsigtighed og et tydeligt overblik over, hvad forbrugerens situation er. Kvalitet er vigtigere end kvantitet, men nogle gange er man nødt til at have lidt kvantitet for at få god kvalitet.
Kommissionen hilser Deres klare støtte til behovet for at træffe foranstaltninger meget velkommen. Vi er klar over, at vi skal forbedre effektiviteten, og at vi skal forbedre den måde, detailbanksektoren fungerer på, da den stadig er fragmenteret mellem de enkelte lande. Det er ikke i tråd med det fællesmarked, vi alle tror på. Derfor er detailbanksektoren - som er en åben dør - af afgørende vigtighed for os alle, for alle forbrugere og for økonomien som helhed. Parlamentets betænkning afspejler den vigtighed, De tillægger området.
Fru Roithová talte om situationen i sit land, men nævnte, at det ikke kun var i hendes land, at de høje gebyrer ofte skyldes et fragmenteret marked, hvor der kun er få aktører. Den situation, vi fandt i betænkningen om sektorundersøgelsen, hvilket jeg allerede har været inde på, er meget tydelig.
Vi mener og forventer, at indførelsen af det fælleseuropæiske betalingsområde løser mange af problemerne, da det skaber konkurrence på tværs af landegrænserne, og det er det, der er behov for. Det er en markedsorienteret løsning, og den burde fungere. Vi giver derfor dette initiativ vores fulde støtte, og vi arbejder sammen med sektoren, så målsætningerne med det fælleseuropæiske betalingsområde bliver indfriet. Som hr. Sánchez Presedo så rigtigt sagde, er nøglen til hele denne løsning at tilskynde til konkurrence, da vi alle ved, at bankerne forsøger at snyde os, hvis der ikke er nogen konkurrence.
Med hensyn til den faktiske pris på betalingskort, som Fru Starkevičiūtspurgte om, deler vi det ærede medlems ønske om mere gennemsigtighed på markedet. Tilskyndelse til konkurrence betyder, at vi skal være opmærksomme på, hvad der sker på markedet, og det faktum, at det ikke stod klart, hvorfor forbrugerne fik fordel af dette, var en af årsagerne til, at MasterCards formidlingsgebyrer blev forbudt - her var der ingen tvivl. Vores mål er at få gebyrer, som har klare og legitime fordele for forbrugerne.
Hr. Klinz nævnte meget rigtigt rettigheder, og disse er altid forbundet med pligter: ikke kun for forbrugerne, men for os alle - bankerne og alle spillets aktører. Vi har brug for mere gennemsigtighed, og vi skal være helt bevidste om, hvad vi vælger ud. Ændringerne af markedet fører forhåbentlig i den retning.
Charlie McCreevy
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Som jeg nævnte tidligere, er betænkningerne fremragende arbejde. De er tilbundsgående og konsistente og bliver et vigtigt bidrag til vores igangværende arbejde med detailbanksektoren og finansielle tjenesteydelser.
Jeg er klar over, at nogle gerne så, at vi arbejdede hurtigere med nogle af initiativerne, men hastighed giver ikke altid den største lighed. Vi arbejder efter vores principper for bedre lovgivning, herunder gennem konsekvensanalyser. Nogle af vores initiativer, f.eks. angående bankkonti, har været undervejs i flere år og skulle munde ud i resultater i år. Andre såsom vores arbejde med projekter med detailinvestering er lidt nyere og kræver flere undersøgelser, inden vi kan nå frem til nogen sikre konklusioner.
Fru Roithová nævnte bankgebyrer, og min kollega Neelie Kroes har også talt om det emne. Jeg vil blot påpege, at vi ikke kan lovgive konkret om bankgebyrer, men hvad vi virkelig har brug for, er ægte konkurrence, og at forbrugerne nemt kan skifte fra en udbyder, de er utilfredse med. Naturligvis ønsker vi at gøre det nemmere for dem at skifte, og at der er en række forskellige aktører på markedet. Det vil i sig selv få priserne ned. Fru Starkevičiūtnævnte en række problemstillinger. Jeg har noteret mig alle hendes forslag, og vi vil følge op på dem så hurtigt som muligt. Hr. Ettl talte om detailbanker. I den grønbog, vi har udgivet, belyses præcis nogle af disse reelle bekymringer.
Jeg er normalt enig med min ven hr. Klinz, men medmindre jeg har misforstået det, så fornemmede jeg, at han ikke var så bekymret over det at skifte bank. Det, vi forsøger at gøre, er at gøre det nemt for forbrugerne at skifte bank inden for medlemsstaterne. Jeg vil blot påpege, at det ikke er rumforskning. Andre medlemsstater har indført adfærdskodeks og har gjort det uden de store vanskeligheder. Vi har givet banksektoren en mulighed for at foretage selvregulering inden for dette område. Jeg har mødt folk fra banksektoren. Nogle kom med en masse fantastiske og forunderlige undskyldninger for, hvorfor det ikke kan lade sig gøre, men jeg kan forsikre Dem om, at det ikke er astrofysik, vi har med at gøre. Det er ganske nemt at håndtere, og det er en mulighed for dem at bevise, at selvregulering er den bedste løsning. Men som jeg tidligere nævnte, har vi ingen alternativer, hvis vi ikke gør dette.
Jeg er dog enig med hr. Klinz angående hans andet punkt om bankstrukturerne i forskellige medlemsstater. Det er helt op til hver medlemsstat at fastsætte strukturen, og der er forskellige bankstrukturer i alle medlemsstaterne. En medlemsstat kan selv fastsætte sine strukturer, på en hvilken som helst måde den ønsker, men hvis den bliver en del af det frie marked, skal den overholde traktatens regler, og det kan nogle gange føre til konflikter. Fastsættelsen af bankstrukturen i en medlemsstat er dog udelukkende en sag for den pågældende medlemsstat.
Jeg er enig i de synspunkter, fru McGuinness har givet udtryk for om adfærdskodekserne. Hun nævnte den periode, hvor særlige kreditformer med pant i fast ejendom (endowment mortgages) vandt frem. Jeg var selv lidt tilbageholdende med at hoppe med på vognen og modstod det i flere år, men på et tidspunkt gav jeg mig sammen med en anden person også i kast med en af disse. Jeg var dog en af de heldige. Jeg kom ud af perioden med et overskud, hvilket var en overraskelse for mig selv og alle andre set i lyset af min tidligere skepsis på området.
Jeg mener dog ikke, at man kan bebrejde nogen for den måde, hvorpå det gik med de særlige kreditformer med pant i fast ejendom. Det var oppe i tiden. Alle troede på, at det var måden at gøre det på, og der foregik en del aggressivt salgsarbejde. Jeg mener dog, at forbrugerne blot skal være klar over de mange faldgruber. Det er, hvad adfærdskodeks eller en hvilken som helst type forbrugerbeskyttelse skal sikre. Jeg siger altid til forretningsfolk, uanset om de er i store eller små virksomheder - og vi skal være påpasselige som forbrugere - at hvis noget ser ud til at være for godt til at være sandt, så er det for godt til at være sandt.
Gianni Pittella
ordfører. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil hurtigt takke alle de medlemmer, der har talt, og igen takke kommissærerne og hr. Karas.
Jeg har en kort bemærkning angående formidlingsgebyrer. Mit forslag til retningslinjer er baseret på den overbevisning - og her er vi naturligvis nok uenige, fru Kroes - at formidlingsgebyret er nyttigt for udviklingen og effektiviteten af betalingsinstrumentet. Hvis der ikke fandtes formidlingsgebyrer, var der desuden risiko for, at forbrugerne ville komme til at betale omkostningerne.
Med hensyn til hvad der er den bedste måde at regulere de finansielle markeder på, mener jeg - hvilket jeg også ofte har sagt til Kommissær McCreevy - at underregulerede og dårligt regulerede finansielle markeder og den ofte ineffektive selvregulering, der foretages af banksektoren, er elementer, hvis negative indvirkninger tydeligt er kommet til udtryk under den nuværende finansielle krise.
Jeg mener derfor, at det ville være forkert at tro, at en fuld integration af detailbanksektoren kan ske via selvregulering i sektoren. Markedet for finansielle tjenesteydelser i detailleddet kan først kalde sig fuldt integreret, når den grad af fuld harmonisering, som reglerne for forbrugerbeskyttelse har til formål at få indført, er opnået og garanteret. Det kan bedst ske via et lovforslag fra Kommissionen.
Othmar Karas
ordfører. - (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg ønsker at gentage den tak, som jeg gav alle deltagende i begyndelsen, og jeg beder Kommissionen om at overtage Parlamentets forslag i fuldt omfang i forbindelse med dens overvejelser om lovgivning.
Det andet punkt er en henvisning: Jeg ønsker at gøre medlemmerne opmærksom på, at betænkningen om forbrugeruddannelse, som vi har talt meget om i dag, inden for området for finansielle tjenester debatteres i Parlamentet, og at den skal diskuteres i plenum til efteråret.
Et yderligere punkt er følgende: Vi bør ikke glemme, at forskellige skattesystemer i medlemslandene er en væsentlig hindring for at kunne yde finansielle tjenester på tværs af grænserne, og at dette også medfører en ringere interoperabilitet, særlig der hvor finansielle produkter begunstiges rent skattemæssigt. Jeg ønsker også at appellere til branchen og til bankerne om at foretage reguleringer på egen hånd for at arbejde hen imod målet i grønbogen. Endvidere er der følgende at sige til spørgsmålet om standardisering og produktmangfoldighed: Standardisering ja, medmindre at det truer produktmangfoldigheden. Hvad angår bankgebyrerne, som fru Roithová har gjort opmærksom på, så har kommissæren jo allerede henvist til det fælleseuropæiske betalingsområde.
Men vi har mange andre forhindringer, nemlig den forhindring, at rettigheder, som man har fået i ét land, ofte ikke kan overføres til et andet land, den forhindring, at man kun kan åbne en konto, hvis man flytter. Endvidere den manglende udformning af elektronisk handel. Betaling på tværs af grænserne fungerer, men ved åbning af en konto og i forbindelse med andre rettigheder er der barrierer, som vi må skaffe af vejen. Vi har nok at gøre, forslagene ligger på bordet. Vi bør stræbe efter at opnå resultater og fortsætte arbejdet konsekvent!
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Zita Pleštinská  
Et velfungerende finansielt marked er en nødvendig forudsætning for at opfylde målsætningerne i Lissabondagsordenen. Bankerne spiller en vigtig rolle i forbindelse med at videreformidle pengepolitiske betingelser til markedet, navnlig til små og mellemstore virksomheder og forbrugere. Selv om mange kunder ville være interesserede i at benytte finansielle tjenesteydelser på tværs af grænserne, er det at åbne en bankkonto i en medlemsstat forbundet med så meget bureaukrati, at kunderne ofte afholder sig fra at gøre det.
Den europæiske banksektor burde forbedre og forenkle sin procedure for lukning af konti. Kontoudtog er stadig meget indviklede, og mange forbrugere forstår dem ikke. De finansielle produkters kompleksitet gør det svært for forbrugerne at træffe velbegrundede valg. Forbrugerne er også pålagt uforholdsmæssige høje bankgebyrer for tjenesteydelser og udstedelse af kreditkort.
Jeg mener, at EU i stedet for at regulere bankgebyrer bør sikre, at der er konkurrence i banksektoren. Velinformerede forbrugere er en vigtig del af økonomisk konkurrence blandt banker.
Efter min mening spiller forbrugerorganisationerne en vigtig rolle, da de kan definere, hvilke oplysninger de anser for at være nødvendige for at sikre, at forbrugerne kan træffe det rette valg, når det kommer til bankprodukter. De kan koordinere finansielle uddannelsesprogrammer, som har til formål at gøre forbrugerne mere opmærksomme på, hvilke muligheder de har for at forvalte deres penge. De hjælper også meget sårbare forbrugere.
Jeg tror, at det engang bliver sådan i EU, at forbrugerorganisationerne ikke skal kæmpe for at overleve. Når de bliver ansvarlige for forbrugerpolitikken, vil de forstå, hvor vigtige finanserne er.
Katrin Saks  
Kommissionen foreslår tre strategier i grønbogen om finansielle tjenesteydelser i detailleddet, nemlig lavere priser og større udvalg, magt til forbrugerne og en forbedring af forbrugerbeskyttelsen.
Jeg vil starte med at komme ind på forbrugenes magt, og her vil jeg gerne understrege, at det er nødvendigt at øge forståelsen af finansielle sammenhænge. Ved den høring om finansinformation til forbrugerne, der fandt sted for nylig, så vi en række praktiske eksempler på programmer for finansiel information til forbrugerne. Medlemsstaterne kunne gøre en yderligere indsats for at dele bedste praksis på dette område, navnlig med tanke på de nye medlemsstater.
Hvad forbrugernes udvalg angår, er det klart, at forbrugere, som ønsker at skifte finansiel tjenesteudbyder, skal være i stand til dette med et minimum af omkostninger og juridiske hindringer.
Når det gælder forbrugerinformation, er det ikke nok at give forbrugerne så meget information som muligt. At give forbrugerne alt for meget information vil have den modsatte effekt. Det er dog nødvendigt at sørge for en tilstrækkelig information, der hjælper forbrugerne med at træffe informerede valg.
Silvia-Adriana Ţicău  
Ifølge Pittella-betænkningen analyserede man i sektorundersøgelsen konkurrencesituationen med hensyn til betalingssystemer, herunder kortsystemer, kreditinstitutter, samarbejdet mellem banker og pris- og banketableringspolitikker. Undersøgelsen viser, at der er store forskelle på de gebyrer, man betaler for bankernes kort. Man opdagede således, at størstedelen af de nationale kreditkortnetværk lægger gebyrer banker imellem på et væsentligt lavere niveau end de internationale netværk, og at størstedelen af bankerne i de fleste medlemsstater giver lov til at optage realkreditlån, personlige lån og lån til SMV'er i forbindelse med åbningen af en bankkonto.
Kunden har normalt ikke samme forhandlingsstyrke, når han indleder kontraktforholdet med den bank, hvor han bliver kunde. Kunden underskriver en kontrakt, som han ikke altid læser, og selv om han læser den og vil foreslå nogle ændringer, er det ikke muligt. Ud fra dette synspunkt mener jeg, at de kompetente reguleringsmyndigheder bør overvåge den form for kontrakter, som bankerne tilbyder, så både kundens og bankens interesser beskyttes. Efter min mening bør det være obligatorisk, at en kunde, som åbner en bankkonto, først får en kort præsentation af gebyrerne for hele brugsperioden.
