[{"text_idx": "#000000", "text": "Ju\u0308ri Reinvere, heliloojaJun 1, 2013"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Pa\u0308lvis Ateenas dirigentide konkursil orkestri eripreemia (2006), oli Londonis Donatella Flicki nimelisel konkursil finalist (2010), sai Kopenhaagenis Nikolai Malko nimelisel dirigentide konkursil 3. koha ja publiku eripreemia (2012)."}, {"text_idx": "#000005", "text": "2013. aasta aprillis vo\u0303itis maineka Saksa dirigendipreemia (Deutscher Dirigentenpreis)."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Edukalt kulgenud etenduste ja\u0308rel valiti 2012. aasta su\u0308gisest Berliini KO esimeseks kapellmeistriks."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Unter den Lindenil sajab ra\u0308sust lund. La\u0308hen Vene saatkonna ees metroo treppidest u\u0308les ja sumpan u\u0308le hunnikute ooperimaja poole. Minu ees ukerdavad, ta\u0308pselt samamoodi, kaks tu\u0308drukut, viiulikastid seljas. \u201cJa milline see teie dirigent on?\u201d ku\u0308sib u\u0308ks. \u201cOi, fantastiline!\u201d vastab teine ka\u0308rmelt. \u201cTa on haruldane. Need mehed poleks seda virisejate karja tasaseks saanud!\u201d \u2013 \u201cAa, ok. No see on juba ha\u0308sti.\u201d \u2013 \u201cJah. Meile va\u0308ga meeldib temaga ma\u0308ngida.\u201dTu\u0308tarlapsed peatuvad valgusfoori ees, ooperimajja on teel palju rahvast. Viiulima\u0308ngijad kaovad personaliva\u0308rava kaudu sisse, mina pean veel hetke ootama. Va\u0308lkkiirelt on Kristiina seal, u\u0308tleb kaks lauset, mida ma ei jo\u0303ua tema kiires ko\u0303netempos isegi kuulda, ja siis, korraga, istun saalis."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Seintel on o\u0303e maalid \u2013 haihtuvaid kirgastes va\u0308rvides naisfiguure, CD-plaate, partituure. \u201cSiin veedan ma tegelikult ko\u0303ige suurema osa oma elust,\u201d u\u0308tleb Kristiina. \u201cU\u0308ksi.\u201d Minule on see mo\u0303te ootamatu, olen alati pidanud ennast ko\u0303ige u\u0308ksildasema elukutse esindajaks. \u201cEi,\u201d vastab Kristiina. \u201cTegelikult on dirigendi elukutse sama u\u0308ksildane. Ma istun siin tunnist tundi. Partituuridega. Valmistan ette. Vaikuses. Vahel koos klaveriga. Aeg, mis ma olen orkestri ees, on va\u0308ga va\u0308ikene vo\u0303rreldes sellega, mis mul kulub u\u0308ksi olles ettevalmistuseks.\u201d"}, {"text_idx": "#000021", "text": "Kristiina kiire tempo ei taandu isegi siis, kui ta ra\u0308a\u0308gib endale raskematest, intiimsematest teemadest.\u201cKui ma tulen lavale\u201d \u2013 ja lavale tuleb Kristiina praegusel ajal peaaegu igal o\u0303htul \u2013, \u201csiis olen ma juba muusikas ta\u0308iesti sees. Maailm minu u\u0308mber on kadunud, ja\u0308rel on vaid mittemateriaalne maailm, mis koosneb helidest. Helidest, tunnetest, millestki haaramatust. Ja mina selle sees? Mujal. Igatahes mitte selge teadvuse juures. A\u0308kki isegi vastupidi. Kusagil selle la\u0308tetel.\u201d"}, {"text_idx": "#000022", "text": "Klaveri vastas on muusikaseadmed, samamoodi, justkui ise siia tulnud. Rohke muusikavalik: orkestrimuusika, kolleegidelt saadud kingitused, Kristiina mehe trompetiplaadid. Karbid vedelevad lahtiselt, kinniselt, plaaditornid on ka\u0308a\u0308nulised ja osa neist seisab pu\u0308sti u\u0308ksteise palvete najal. \u201cMuusika tajumine on suhteliselt kirjeldamatu. Varem arvasin, et see, kuidas mina muusikat tajun, on absoluutselt ainulaadne. Nu\u0308u\u0308d arvan, et on normaalne, kui igau\u0308ks nii mo\u0303tleb. Just see subjektiivsus huvitab mind. Nii muusika kuulamise kui ka muusika tegemise juures. Ma olen o\u0303ppinud muusikat pa\u0308ris palju aastaid ning praeguseks olen jo\u0303udnud punkti, kus na\u0308en oma u\u0308lesandena ko\u0303ik koolis o\u0303pitu heas mo\u0303ttes ta\u0308ielikult unustada. Keskenduda just sellele isiklikule tundele, sellele intuitsioonile, mis on igau\u0308hel oma ja ainulaadne.\u201d"}, {"text_idx": "#000023", "text": "Kristiina pole ilmselgelt harjunud endast ra\u0308a\u0308kima. Tema so\u0303nad on talle endalegi vo\u0303o\u0303rad. Nii raske on teda kogu tervikus mo\u0303ista, mo\u0303tlen. Tema va\u0308ljenduses on u\u0308ks toon, mis tabab muusika ko\u0303ige olulisemat, ja ko\u0303lab nii lihtsalt. Kuidas ma hiljem selle ko\u0303ik u\u0308les kirjutan?"}, {"text_idx": "#000025", "text": "Kui minna u\u0308le jo\u0303e, jo\u0303uab varsti Tiergarteni parki. Park on Kristiina u\u0308ks lemmikkohti Berliinis, tegelikult ka ajend, miks ta just seal elab. Pargis aega veetes on toimunud palju muusikas olulisi a\u0308ratundmisi."}, {"text_idx": "#000027", "text": "\u201cMuusika fenomen seisneb selles, et ta na\u0308itab meile meie tahke, millest meil varem aimugi polnud. Samamoodi on muusikal vo\u0303ime muuta nii meie mo\u0303tte- kui ka tundeskaalat ning me oleme seela\u0308bi vo\u0303imelised na\u0308gema asju uues valguses. Seega pole juhus, et mul tulevad parimad ideed ja lahendused elulistele probleemidele alati just kontserdisaalis."}, {"text_idx": "#000028", "text": "Kuid muusikalised lahendused tulevad mulle alati pargis. Vo\u0303i looduses. Muusika kuulamine, kontserdid ja jalutuska\u0308igud on mulle elulise ta\u0308htsusega tegevused.\u201d"}, {"text_idx": "#000029", "text": "Teisipa\u0308eval on ooperimajas kontsert. Kristiinal pole seal vaja esineda, ainult kohal olla. Tema abikaasa vaatab teda vo\u0303lutud, kuid ebakindlate silmadega, Kristiina o\u0303de ja o\u0303emees on samuti kohal. A\u0308kitselt on kogu me u\u0308mbrus muutunud eestikeelseks \u2013 see on nii Kristiinale kui ka minule harjumatu olukord."}, {"text_idx": "#000030", "text": "\u201cKui Kristiinat u\u0308mbritsevad eestlased,\u201d u\u0308tleb ta abikaasa, \u201ckaob ta justkui kusagile teise maailma.\u201d Kristiina mees on a\u0308ra o\u0303ppinud eesti keele, et tunda oma abikaasat palju la\u0308hemalt, et olla Kristiina ko\u0303rval. \u201cJa ikkagi kaob ta minu jaoks siis kusagile a\u0308ra. Ja ma pean ta sealt enda juurde jo\u0303uga tagasi to\u0303mbama.\u201d"}, {"text_idx": "#000031", "text": "\u201cMinu perekonnanime ha\u0308a\u0308ldatakse ko\u0303ikjal o\u0303igesti,\u201d u\u0308tleb Kristiina, \u201cva\u0308lja arvatud Eestis.\u201d Minule, kellel on ta\u0308pselt vastupidine probleem, tundub see unistuselaadsena. \u201cKuid ma olen alati kimbatuses, kas ja kuidas ma peaksin ra\u0308a\u0308kima sellest, et ma olen orkestridirigent, ja et ma olen naine. Minu kolleegid keelduvad sellest ra\u0308a\u0308kimast, va\u0308hemalt mo\u0303ned. Mina ei tea, mida selle kohta o\u0308elda. See teeb mind kuidagi no\u0303utuks ja jo\u0303uetuks. Mida ma peaksin sellest ra\u0308a\u0308kima? Vo\u0303i kellele u\u0308ldse mida vastama? Kas ma olen seda to\u0308o\u0308d tehes kellegi ees vastutav?\u201d"}, {"text_idx": "#000032", "text": "Ma arvan, et see tuleb lihtsalt sellest, et suuri naisdirigente pole ajaloos veel nii palju, kui on na\u0308iteks naisheliloojaid, ja inimesi ko\u0308idab see teema. Pilt, et u\u0308ks naine lihtsalt tuleb ja vo\u0303tab hulga meeste ja naiste ees pulga ka\u0308tte ja painutab nad oma tahte alla, on harjumatu, ei midagi muud. \u201cHm,\u201d mo\u0303tleb Kristiina. \u201cVo\u0303ibolla. Igatahes mul pole siin mingit seisukohta. Ma olen alati suutnud konfliktid orkestris lahendada. Vo\u0303i pigem neid ennetada. Kogemusi, et orkester to\u0308o\u0308taks minu vastu, on mul olnud va\u0308ga harva, kui u\u0308ldse.\u201d"}, {"text_idx": "#000033", "text": "Mul on oma o\u0303e kohta keeruline nii ja\u0308rsku midagi o\u0308elda. Vanaema, ja eriti vanaisa, olid meil suured klassikalise muusika austajad. Tegelikult ta polnud meie pa\u0308ris vanaisa, kuid ta oli selle rolli endale vo\u0303tnud. Nad ka\u0308isid Tu\u0308rilt Tallinnasse ooperit vaatama ja kuulasid seda palju plaatidelt \u2013 neil oli suur plaadikogu, nu\u0308u\u0308d on see meie emal, ja vanaisa laulis oopereid peast kaasa. Mo\u0303nikord saatis ta end klaveril ja meie Kitiga tantsisime, u\u0308ks u\u0308hel, teine teisel pool klaverit. Tore oli tantsida, klassikalisest muusikast kui elamusest ma enda puhul siis veel eriti ra\u0308a\u0308kida ei saa. See lihtsalt oli. Ma usun, et see oli nii ka Kitil."}, {"text_idx": "#000035", "text": "Ta jumaldas meid Kitiga tohutult. Ma\u0308letan, kuidas me Kitiga Vo\u0303sul puhkekodus ka\u0308isime vanaema ja vanaisaga klubihoones mingit ooperilauljat kuulamas. Meid vo\u0303eti kaasa, ei ma\u0308leta, kes see laulja vo\u0303is olla, meie olime ehk kaheksa-u\u0308heksa aastat vanad. Ja kui kontsert lo\u0303ppes, siis minu vanaisa, vastupidiselt eesti inimestele, hu\u0308ppas pu\u0308sti, aplodeeris ja hu\u0308u\u0308dis vaimustunult itaaliakeelseid va\u0308ljendeid. Meil Kitiga oli o\u0303udselt piinlik, et vanaisa nii no\u0303medalt ka\u0308itus. Pidi ju normaalne olema. Nagu teised! Aga tema seisab ja laseb end ko\u0303igil vahtida. Tagantja\u0308rele on kahju, et siis ei osanud oma vanaisa o\u0303iglaselt hinnata. Aga tegelikult eks me ikka jumaldasime teda ka. Ja nu\u0308u\u0308d tihti koos emaga mo\u0303tleme, et ku\u0308ll vanaemal ja vanaisal vo\u0303inuks Kiti u\u0308le hea meel olla. Et nende ooperiarmastus elab Kitis nii reaalselt edasi."}, {"text_idx": "#000036", "text": "Oluline detail on ehk ka see, et Kristiina hakkas juba viieaastaselt ema paluma, et ta tahab hakata klaverit o\u0303ppima. Ta oli veel liiga noor, et astuda muusikakooli. Ja see nurumine kestis kaua. Ma ma\u0308letan seda ha\u0308sti. Ema arvas, et oodaku veel aastake, kuni saab juba muusikakooli astuda. Lo\u0303puks oli ema sunnitud otsima talle erao\u0303petaja. Ausalt o\u0308eldes ma polegi vist Kitit eriti midagi muud mangumas kuulnud. Ta on alati olnud va\u0308ga va\u0308heno\u0303udlik muude asjade suhtes, nagu praegugi."}, {"text_idx": "#000037", "text": "Kontserdi vaheajal koguneb Kristiina u\u0308mber rahvast, palju inimesi, kes tahavad teda kas to\u0308iselt vo\u0303i niisama tervitada. Kolleegid, kolleegide elukaaslased. Ko\u0303igile on teada, et Kristiina on nimetatud Saksa dirigendiauhinna finaali ja et Saksamaal on see u\u0308htaegu a\u0308a\u0308rmiselt prestiiz\u030cne kui ka va\u0308ga suure kella ku\u0308lge pandud su\u0308ndmus. Agendid ja inimesed erinevatest teatritest ka\u0308ivad u\u0308ksteise ja\u0308rel tema eest la\u0308bi, tutvustavad end, tehakse kokkuleppeid ja hilisemaid plaane."}, {"text_idx": "#000040", "text": "Praegu on selleks vo\u0303imalusi va\u0308hem, Kristiina kindel ja stabiilne to\u0308o\u0308 Berliini Koomilises Ooperis, u\u0308hes linna kolmest ko\u0303ige suuremast ja ta\u0308htsamast ooperiteatrist, millel on ajalooline ja kergelt eksitav nimi, ei lase tal liiga kaua Berliinist eemal olla. Proove ja etendusi kiputakse vahetama ja tema u\u0308hena kahest dirigendist peab olema va\u0308ga suure osa ajast saadaval. Selle ko\u0303rvale kuulub tihe proovide graafik, pidevalt vahetuvad solistid maailma ko\u0303ikidest a\u0308a\u0308rtest, esietendused. \u201cMida sa diivadega peale hakkad?\u201d ku\u0308sin Kristiinalt puht isiklikust huvist. \u201cMida ma ikka peale hakkan? Olukorda tuleb pa\u0308a\u0308sta raudse enesekindlusega, pa\u0308a\u0308sta etendus nii, nagu pa\u0308a\u0308stetakse tormisel merel laevu. On vaja kiirelt reageerida, keset etendust vo\u0303ib vaja olla ko\u0303ike tuhat korda muuta. Lisaks tuleb saada orkester seda aktsepteerima. Kuid on tavaks, et kui laval on hakatud va\u0308ga halvasti ka\u0308ituma, on orkester dirigendiga sajaprotsendiliselt solidaarne. Tuleb iseendaks ja\u0308a\u0308da, ja teinekord na\u0308eb, kuidas otsene vastandumine paneb probleemse solisti ja\u0308lgima hoopis sinu selgemat, palju po\u0303hjendatumat tahet.\u201d"}, {"text_idx": "#000041", "text": "Selliseid olen minagi na\u0308inud. Tuleb meelde u\u0308ks \u201cBoheemi\u201d etendus, ku\u0308llalt boheemsete, samal pa\u0308eval Berliini saabunud solistidega, kes tegid etendusest omavahelise vo\u0303imuvo\u0303itluse. Selle laval toimunud \u2013 ja publikule enamasti na\u0308htamatu \u2013 muusikalise na\u0308a\u0308klemisega sai Kristiina dirigendipuldis elegantselt hakkama, nii et saalis polnud midagi ma\u0308rgata. Aga pa\u0308rast etendust na\u0308gin ma siiski Kristiinas midagi, mida olen na\u0308inud harva \u2013 kurbust."}, {"text_idx": "#000042", "text": "\u201cSa tead ku\u0308ll, mida mulle o\u0308elda,\u201d u\u0308tles Kristiina hiliso\u0303htul. \u201cKuid ma ei taha praegu u\u0308leu\u0308ldse midagi. Las ma olen natuke aega.\u201d"}, {"text_idx": "#000044", "text": "\u201cJah, ma ma\u0308letan seda korda ha\u0308sti,\u201d vastab ta. \u201cMa olin ha\u0308mmastunud sellest, kuidas ta to\u0308o\u0308tas. Ta oli nii selge, sirgjooneline, ja va\u0308ga jo\u0303uline. See oli vist Dvor\u030ca\u0301ki U\u0308heksas su\u0308mfoonia, ma ma\u0308ngisin siis veel orkestris kaasa. Tajusin, et ta on va\u0308ga positiivne inimene, u\u0308leu\u0308ldse mitte uje, lahtine uutele asjadele, uutele kogemustele, ja mul ja\u0308i mulje, et ta on va\u0308ga tugev inimene.\u201d"}, {"text_idx": "#000045", "text": "Ku\u0308sin, kas Kristiina on selle aja jooksul muutunud."}, {"text_idx": "#000047", "text": "Ma ma\u0308letan, et esimene kord, kui ta tegi Saksamaal Bachi \u201cJo\u0303uluoratooriumi\u201d, oli ta alguses va\u0308ga ebakindel. Et kuidas tema eestlasena Saksamaal \u201cJo\u0303uluoratooriumi\u201d teeb. Ja siis miski muutus. Praegu pole see talle enam oluline. Oluline on ainult see, et muusika oleks perfektne, vaba ballastist, ebaolulisest.\u201d"}, {"text_idx": "#000048", "text": "On dirigentide konkursi finaali pa\u0308ev. Hommikul on proovid. Seeja\u0308rel on proov z\u030cu\u0308riiga ja o\u0303htul on kontsert. Berliini Kontserdimaja seisab tu\u0308hjalt ja a\u0308revalt, maalid seintel vaatavad tu\u0308hjusesse, vastuvo\u0303turuumid on inimhingetud. Lauad seisavad baroksetes ru\u0308tmides, eemalt kostab Kristiina kaasvo\u0303istleja vo\u0303itlust orkestriga."}, {"text_idx": "#000049", "text": "Kristiinale on langenud osaks finaalis juhatada ko\u0303ige raskemat teost, Jana\u0301c\u030ceki su\u0308iti \u201cKaval rebane\u201d. Teos on orkestrile tundmatu, samal ajal kui tema kaasvo\u0303istlejad saavad teha lugusid, mida ko\u0303ik, nii publik kui ka orkester, juba peast teavad."}, {"text_idx": "#000050", "text": "\u201cSee on ta\u0308iesti vo\u0303imatu!\u201d pahvatab Kristiina mulle. \u201cOrkester oli esimeses proovis ta\u0308ielikus kaoses! Neil puudus igasugune arusaamine sellest teosest ja mul oli niisugune tunne, et pa\u0308rast proovi pakin oma taktikepi ilusasti plastmasstorusse ja so\u0303idan Tu\u0308rile.\u201d"}, {"text_idx": "#000052", "text": "Tema kaasvo\u0303itleja imeb orkestrist graatsiliste liigutustega va\u0308lja Debussy \u201cMere\u201d laineid. Orkestrantide na\u0308od on kohusetundlikud. Pausile lahkutakse, nagu oleks puhkenud tulekahi."}, {"text_idx": "#000053", "text": "Ja sel silmapilgul on Kristiina laval, teeb partiidesse korrektiive, sagib pultide vahel, pliiats suus ja u\u0308ks oma nimekirjadest na\u0308pu vahel. Inglissarvema\u0308ngija on otsustanud Kristiinale la\u0308heneda, ilmsete kavatsustega tema to\u0303lgendust muuta vo\u0303i selgitada, et niimoodi vo\u0303i naamoodi pole inglissarve vo\u0303imalik u\u0308ldse ma\u0308ngida. Tema liigutused on aeglased ja kogu tema hoiakus on tunda, kuidas kogu prooviaeg vajub piki tema keha alla Saksamaa su\u0308gavasse pinnasesse. Kristiina ja\u0308a\u0308b enesekindlaks, va\u0308ga viisakaks. Pilli pakitakse kokku ja lahti, harjutatakse, lo\u0303puks la\u0308heb inglissarvema\u0308ngija oma kohale, veendunud, et ta peab tegema nii, nagu Kristiina soovib. Saabuvad mehed, orkester \u2013 Kristiina kuju on selle ees va\u0308ga habras. Siis to\u0303useb ta orkestri kohale ja vo\u0303tab ta oma haardesse, nagu oleks see tu\u0308hiasi, kaheksaku\u0308mmend meest ja kaksku\u0308mmend naist otse surma va\u0308ravasse saata. Kui vaja."}, {"text_idx": "#000054", "text": "O\u0303htul saabub kontserdimajja tema abikaasa, a\u0308revil ja o\u0303hinas. Saalis kostab ka eesti keelt \u2013 saatkonna rahvas on tulnud kohale. Kohal on ka Kristiina la\u0308himad so\u0303brad, ko\u0303ik inimesed viimase kolme-nelja aasta jooksult. Kristiina agent Viinist saabub ko\u0303ige viimase lennukiga ning ronib juba orkestri laval olles pu\u0308stito\u0303usvate inimeste po\u0303lvedest mo\u0308o\u0308da hingeldades oma kohale."}, {"text_idx": "#000055", "text": "Kuid Kristiina saabub lavale, ilma et tema silmades oleks va\u0308himatki hirmu, pilk ta\u0308iesti sissepoole po\u0308o\u0308ratud. Ka\u0308epigistused, orkester istub. Ja siis algab muusika."}, {"text_idx": "#000057", "text": "\u201cEnamikku neist ma ei tea.\u201d vastab Kristiina. \u201cKerge distants tuleb ehk kasuks. Kui sa tahad, siis ma katsun sulle paar tu\u0308kki guugeldada, muidu mul pole neist eriti palju aimu. Va\u0308ga pealiskaudselt.\u201d Vaheajal ko\u0303nnivad Kristiina so\u0303brad ja sugulased nagu to\u0308o\u0308hobused mo\u0308o\u0308da areeni ringi. Osa neist katsub leida pidepunkti, kuid keegi ei suuda nende juures pu\u0308sida. Z\u030cu\u0308rii langetab parajasti oma otsust. Otsustame, et la\u0308heme lava taha. Kristiina on oma ruumis u\u0308ksinda, nagu maailmast lahti lo\u0303igatud, silmades u\u0308he metsast avastatud vo\u0303lulooma pilk, me katsume teda rahustada. Kui ruumist va\u0308ljume, saabub tasakesi z\u030cu\u0308rii liikmeid tema ruumi taha, ja z\u030cu\u0308rii esimees pigistab kavalasilmselt meie ko\u0303ikide ka\u0308tt. Meid saadetakse saali tagasi."}, {"text_idx": "#000058", "text": "Siis ko\u0303nnivad viimased kolm finalisti lavale. Kristiina kaasvo\u0303istleja lu\u0308kkab Kristiina neist kolmest ko\u0303ige ette."}, {"text_idx": "#000059", "text": "Seeja\u0308rel kuulutab z\u030cu\u0308rii esimees: \u201cSaksamaa dirigendiauhinna 2013 saab \u2013 Kristiina Poska.\u201d"}]