[{"text_idx": "#000001", "text": "Millele viitab kunstniku esimene uni? Kas u\u0308hele une faasidest vo\u0303i esimesele pildile piltide pikas reas, mis na\u0308htud kinnisilmi?"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Pa\u0308rast selle aasta jaanuaris lo\u0303ppenud ja vananemise ilu u\u0308le po\u0303ske pugistanud personaalna\u0308itust Temnikova ja Kasela galeriis astub Jaan Toomik endast va\u0308ljapoole ja\u0308a\u0308va maailma hullusesse. Saagimispakul trooniva puuslikuga ja kirvevarrest va\u0308lja kasvava halupuuga kaunistatud koduo\u0303ue lohistab ta selle maailma hirmud ja igatsused."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Iga Jaan Toomiku na\u0308itus teostub ainult talle omases ru\u0308tmis ja kontekstis, tema enda loogika ja\u0308rgi ja tema poolt fokusseeritud valguses. Enamasti na\u0308ib kunstniku to\u0308o\u0308de kooslus ja so\u0303num vaatajale katkendliku ja ebau\u0308htlasena, selle ja\u0308rjepidevus ja ta\u0308hendus avanevad alles hiljem, ja\u0308rgmise va\u0308ljapaneku tulles. Seegi on ta\u0308hendusrikas, et kunstniku ebau\u0308htluses on \u2013 nagu ma\u0308rgib Hanno Soans \u2013 midagi va\u0308ga olulist*. Tema ausus iseenda kui reflektsioonipaiga (Alina Astrova tabav va\u0308ljend)** dokumenteerimisel koosneb hulgast eelaimustest, na\u0308gemustest ja na\u0308iliselt irratsionaalsetest seostest, mis piitsutavad nii kunstnikku kui tema to\u0308o\u0308de to\u0303lgendajaid aina suurema ta\u0308psuse poole. See, mis ei lase vaataja pingestatusel ja ta\u0308helepanul lahtuda, on Toomiku vo\u0303ime pu\u0308u\u0308da kinni ja peatada mitte tunne vo\u0303i mo\u0303te, vaid neid ajendav, neid ka\u0308ima lu\u0308kkav jo\u0303ud. Viimane on pealispinnal na\u0308htavast intiimsusest oluliselt suurem, on meid ko\u0303iki liigutav so\u0303nastamatu mootor...keda see ei puudutaks?"}, {"text_idx": "#000006", "text": "Ka\u0308esolev na\u0308itus ja\u0308tkab Jaan Toomiku viimase aja va\u0308ljapanekute tunnusjoont: kunstnikule iseloomulike valdavalt tumedate ja tuhmide va\u0308rvikoosluste ko\u0303rval ripuvad u\u0308ksikud punase, oranz\u030ci ja lilla eredusest kantud plahvatuslikud maalid. Koheselt nahaaluseks sublimeeruvate vo\u0303o\u0303rahirmu ja la\u0308heduse igatsusega vo\u0303rreldes on nende maalide kirkuses pika vinnaga paratamatust, va\u0308list ja mo\u0308o\u0308dapa\u0308a\u0308smatut. Sel paratamatusel on unest a\u0308ratamise vo\u0303ime ja omadus aidata jalule ja\u0308rjekordne kaader pikast filmist, mis ra\u0308a\u0308gib elust. Elust, millel niikaua kui ta tiksub, on alati kujundiks saav ja\u0308rg."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Toomiku praegune kuju. Teet Veispak. Postimees"}]