[{"text_idx": "#000000", "text": "sajand oli vene viiulikooli kuldajastu. Maailmakuulsate Heifetzi ja Elmani nimedele ja\u0308rgnes plejaad no\u0303ukogude viiulivirtuoose, kelle mo\u0303ju omaaegsele muusikamaastikule on raske alahinnata. Selle po\u0303lvkonna u\u0308ks sa\u0308ravamaid esindajaid oli Igor Bezrodny. U\u0308hendades endas laitmatu tehnika, su\u0308gavalt mo\u0303testatud interpretatsiooni, laia silmaringi ning va\u0308ljapaistva pedagoogilise ande, ja\u0308ttis maestro su\u0308gava ja\u0308lje oma aja muusikaellu ja enda o\u0303pilastesse ning rikka loomingulise pa\u0308randi ja\u0308reltulevatele po\u0303lvedele."}, {"text_idx": "#000001", "text": "Muusikute peres su\u0308ndinud Igor Bezrodny (1930\u20131997) la\u0308hedane kokkupuude muusikaga algas juba varasest east \u2013 mo\u0303lemad vanemad olid hinnatud interpreedid ja viiulipedagoogid. Bezrodny ja\u0308tkas perekonnatraditsiooni. Aastal 1937 sai teme juhendajaks legendaarne professor Abram Jampolski, kelle ka\u0308e all kasvasid u\u0308les paljud silmapaistvad no\u0303ukogude viiulikunstnikud. See pikaajaline ja viljakas koosto\u0308o\u0308 mo\u0303jutas suurel ma\u0308a\u0308ral Bezrodny kujunemist muusikuna ja hiljem ka pedagoogina. Peatselt algas noore viiuldaja kiire ta\u0308helend: esimene preemia rahvusvahelisel noorsoo ja u\u0308lio\u0303pilaste festivalil Prahas (1947), Jan Kubeliku nimelisel konkursil Prahas (1949) ja Johann Sebastian Bachi nimelisel konkursil Leipzigis (1950). Erakordne vo\u0303itude jada to\u0303i talle 1951. aastal Stalini preemia. 1950. aastast algas ka Bezrodny aktiivne ja laialdane kontserttegevus, mis viis ta lisaks No\u0303ukogude Liidule ka paljudesse va\u0308lisriikidesse. Ta ma\u0308ngis oma ajastu parimate interpreetidega (Neuhaus, Oistrahh, Bas\u030ckirov, Flier jt) ning esines maailmakuulsates saalides (Carnegie Hall, Concertgebouw, Musikverein, Royal Albert Hall, La Scala). Esimese no\u0303ukogude viiuldajana ku\u0308lastas ta mitmeid Kesk- ja Lo\u0303una-Ameerika riike, sh Kuuba, Costa Rica, Mehhiko, Ecuador, Peruu ja Uruguay, kujunedes omamoodi no\u0303ukogude viiulikooli saadikuks selles maailmajaos, ning oli eriliselt armastatud ka Jaapanis."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Maestro laiahaardeline tegevus ja avar huvide ring nii muusika vallas kui ka muudes valdkondades on imetlusva\u0308a\u0308rne. Lisaks interpreet Bezrodnyle tunneme ka dirigent Bezrodnyt. Tugev to\u0303mme dirigeerimise poole, mis avaldus juba lapsepo\u0303lves, realiseerus aastaid hiljem. Bezrodny, olles juba ise konservatooriumi o\u0303ppejo\u0303ud, otsustas uuesti o\u0303ppima minna ning lo\u0303petas dirigeerimiskursuse professorite Nikolai Anosovi, Boris Haikini ja Leo Ginzburgi ka\u0308e all. Ta suhtus dirigeerimisse va\u0308ga to\u0303siselt ja juhatas hiljem mitmeid Moskva, Leningradi, Berliini ja teiste linnade mainekaid orkestreid. Samuti oli ta Moskva Kammerorkestri (1977\u20131981) ja Turu Filharmooniaorkestri (1986\u20131990) peadirigent. Bezrodny on tuntud ka kui arvukate muusikateemaliste artiklite ja esseede autor. Lisaks muusikale huvitas teda fotograafia ja kinokunst \u2013 vo\u0303imalusel tegi ta kontserttuuride ajal alati pilte ning isegi vo\u0303itis u\u0308leriigilise amato\u0308o\u0308rfilmide vo\u0303istluse."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Va\u0308ga mahukas ja oluline osa maestro elust kuulus pedagoogilisele tegevusele. 1955. aastast algas to\u0308o\u0308 Moskva Konservatooriumis, algul professor Rabinovits\u030ci assistendina, seeja\u0308rel iseseisvalt. Aastast 1990 oli Bezrodny Helsingi Sibeliuse Akadeemia professor, o\u0303petades paralleelselt ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, kus talle omistati audoktori tiitel. Samuti andis ta meistriklasse u\u0308le kogu maailma ning osales rahvusvaheliste konkursside z\u030cu\u0308riide to\u0308o\u0308s. Ka Bezrodny pedagoogiline tegevus peegeldab seda sama su\u0308gavat mo\u0303tlemist ning avarat maailmapilti, mis oli tal muusikuna ja isiksusena. Ta ei keskendunud pelgalt ma\u0308ngutehnika o\u0303petamisele, vaid leidis aega arutleda laiemalt interpretatsiooni, esteetika ja filosoofia u\u0308le, jagades omi mo\u0303tteid ka o\u0303pilastega. U\u0308heks olulisemaks Bezrodny po\u0303himo\u0303tteks pedagoogilises to\u0308o\u0308s oli enda o\u0303petaja Jampolski eeskujul o\u0303pilase isikupa\u0308ra ning tugevate ku\u0308lgede ma\u0308rkamine ja nende arendamine, ja\u0308tmata ruumi teiste muusikute mo\u0303tlematuks ja\u0308ljendamiseks. Maestro o\u0303pilaste seas on silmapaistvad viiuldajad Dmitri Sitkovetski, Pavel Berman, Maksim Fedotov, Mari Tampere-Bezrodny jt."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Bezrodny interpretatsiooni iseloomustab filosoofilis-poeetiline la\u0308henemine, intellektuaalne su\u0308gavus, tasakaalustatus ning ta\u0308mbriline ja nu\u0308ansiline rikkus. Kriitikud on nimetanud teda hingestatud viiulipoeediks ja va\u0308ljapaistvaks lu\u0308u\u0308rikuks. Ka\u0308esolevad plaadid toovad esile maestro tugevaimad ku\u0308ljed viiulima\u0308ngijana. U\u0308helt poolt o\u0303nnestusid tal eriti eredalt sellised suurvormid nagu Bachi, Beethoveni, Brahmsi, Sibeliuse ja Saint-Sae\u0308nsi kontserdid, teisalt oli tal imetlusva\u0308a\u0308rne oskus to\u0303lgendada ha\u0308mmastavalt terviklikult ja ilmekalt karakteerseid miniatuure. Bezrodnyl oli isiklik side mitme lindistatud teose autoriga. 1953. aastal kohtus ta Soomes Sibeliusega, kelle muusika oli talle juba varasest east eriliselt kallis olnud. Selle kohtumise ka\u0308igus oli Bezrodnyl vo\u0303imalus heliloojale ette ma\u0308ngida ka antud plaadil ko\u0303lav serenaad. Esitus ja\u0308ttis Sibeliusele va\u0308ga tugeva mulje. Samuti oli Bezrodnyl seos legendaarse viiulima\u0308ngija Jascha Heifetziga, kelle ma\u0308ng oli teda teatud perioodil va\u0308ga vaimustanud ning kes on kahe Bezrodny esitatava Gershwini teose arranz\u030ceeringu autor. Maestrol oli kokkupuude ka Igor Stravinskiga, kelle stseene balletist \u201eTulilind\u201c on Bezrodny viiulile seadnud. Salvestisi ka\u0308esolevatelt plaatidelt tuleks pidada eriti va\u0308a\u0308rtuslikuks, kuna u\u0308ldiselt salvestas maestro harva \u2013 ta eelistas alati kontserdi olukorda, kus kuulaja ja ma\u0308ngija on u\u0308hes ruumis, pidades salvestust vaid helide mehaaniliseks ja\u0308ljendamiseks."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Bezrodny kaasaegne Kirill Kondras\u030cin (1914\u20131981) kuulub kahtlemata 20. sajandi mo\u0303jusamate dirigentide hulka. Tema ekspressiivne ja jo\u0303uline isikupa\u0308rane stiil ning nii la\u0308a\u0308ne kui ka vene muusika repertuaari laitmatu tundmine to\u0303id talle tunnustuse kodumaal, samuti rahvusvahelisel muusikamaastikul. Moskvas orkestrimuusikute peres u\u0308les kasvanud Kondras\u030cin o\u0303ppis aastatel 1931\u20131936 Moskva Konservatooriumis Boris Haikini ka\u0308e all. Peale lo\u0303petamist suundus ta to\u0308o\u0308le Leningradi Va\u0308ikesesse Ooperi- ja Balletiteatrisse, seeja\u0308rel juhatas aga 1943. aastast Moskva Suures Teatris, tuues lavale mitmeid uusi oopereid. Alates 1940. aastate teisest poolest hakkas Kondras\u030cin tegutsema ka su\u0308mfooniaorkestri dirigendina, juhatades Moskva Noorte Su\u0308mfooniaorkestrit, ning 1956. aastast keskenduski vaid su\u0308mfoonilise muusika esitamisele. Edukas loometegevus to\u0303i talle 1947. aastal Stalini preemia. Aastatel 1960\u20131975 oli ta Moskva Filharmoonia Orkestri kunstiline juht, mis kujunes tema juhtimisel u\u0308heks mainekamaks muusikakollektiiviks riigis \u2013 Kondras\u030cin to\u0303stis nii orkestri esituse kvaliteeti kui ka laiendas repertuaari. Tema eestvedamisel hakati ma\u0308ngima rohkem kaasaegset muusikat, sh mitmeid teoseid S\u030costakovits\u030cilt, kellega teda sidus la\u0308hedane so\u0303prus. Samuti toodi kontserdisaalidesse ko\u0303ik Mahleri su\u0308mfooniad ja teised klassikalised suurteosed. Lisaks tegi maestro koosto\u0308o\u0308d selliste suurkujudega nagu Rostropovits\u030c, Oistrahh, Richter, Gilels, Kogan jt. Uued vo\u0303imalused avanesid Kondras\u030cinile peale esimest rahvusvahelist Ts\u030caikovski nimelist konkurssi, kus ta oli dirigendiks esimese koha pa\u0308lvinud pianist Van Cliburnile. Vo\u0303it vo\u0303imaldas tal esimese no\u0303ukogude dirigendina peale ku\u0308lma so\u0303ja algust USAs kontserte juhatada ning salvestada koos Van Cliburniga mitu ma\u0308rgilist teost, teiste seas Ts\u030caikovski esimese klaverikontserdi. 1978. aasta Hollandi kontsertreisi ajal otsustas Kondras\u030cin poliitilist varjupaika paluda ning va\u0308lismaale ja\u0308a\u0308da. Lahkumine po\u0303hjustas tema salvestiste keelustamise No\u0303ukogude Liidus. Eksiilis to\u0308o\u0308tas maestro elu lo\u0303puni Amsterdami Kuningliku Concertgebouw\u2019 orkestri alalise ku\u0308lalisdirigendina ning samuti tegi koosto\u0308o\u0308d Viini Filharmoonikutega. Kondras\u030cin on ja\u0308tnud pa\u0308randiks laiahaardelise diskograafia, mis ho\u0303lmab salvestisi nii tunnustatud solistide kui ka orkestritega, kellega maestro elu jooksul to\u0308o\u0308tas."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Esimese plaadi salvestistel ko\u0303lava orkestri nimetamine Moskva Filharmoonia Su\u0308mfooniaorkestriks vajab selgitust. Ka\u0308esoleva CD materjal on restaureeritud 1949. aastast pa\u0308rit magnetlintidelt, mille luitunud karpidel on kiri \u0421\u0438\u043c\u0444.\u041e\u0440\u043a.\u041c\u0413\u0424, mis to\u0303ena\u0308oliselt ta\u0308hendab \u0421\u0438\u043c\u0444\u043e\u043d\u0438\u0447\u0435\u0441\u043a\u0438\u0438\u0306 \u041e\u0440\u043a\u0435\u0441\u0442\u0440 \u041c\u043e\u0441\u043a\u043e\u0432\u0441\u043a\u043e\u0438\u0306 \u0413\u043e\u0441\u0443\u0434\u0430\u0440\u0441\u0442\u0432\u0435\u043d\u043d\u043e\u0438\u0306 \u0424\u0438\u043b\u0430\u0440\u043c\u043e\u043d\u0438\u0438 ehk Moskva Riikliku Filharmoonia Su\u0308mfooniaorkester. Kui aga ku\u0308lastada nimetatud orkestri kodulehte vo\u0303i tutvuda kollektiivi ajalooga, siis selgub, et orkester on ametlikult asutatud 1951. aastal, seega kaks aastat pa\u0308rast (!) ka\u0308esolevate teoste salvestust. O\u0303igustatult tekib ku\u0308simus, mis orkester o\u0303igupoolest salvestistel ma\u0308ngib. U\u0308he variandina vo\u0303ib oletada, et tegu on noortest muusikutest salvestamise jaoks kokku pandud Kondras\u030cini projektorkestriga, millest kaks aastat hiljem sai ametlikult meile praegu tuntud Moskva Filharmoonia Su\u0308mfooniaorkester. Paraku on sellest ajast mo\u0308o\u0308das enam kui seitse aastaku\u0308mmet ning solistilt, dirigendilt ega orkestrantidelt pole vo\u0303imalik ta\u0308psemat infot ku\u0308sida, misto\u0303ttu ja\u0308a\u0308bki lu\u0308hendi \u0421\u0438\u043c\u0444.\u041e\u0440\u043a.\u041c\u0413\u0424 ta\u0308hendus esialgu selgusetuks."}]