[{"text_idx": "#000005", "text": "Piret Karro on kultuurikriitik ja muuseumito\u0308o\u0308taja. Ta avaldas a\u0308sja Vikerkaares (2022 nr 3) artikli \u201e150 aastat Eesti feminismi\u201c, kus ka\u0308sitles siinset naisliikumise ajalugu, ja valmistab ette samateemalist kuraatoriprojekti ja\u0308rgmisel aastal Vabamus. Tal ilmus Sirbis autoriveerg \u201eVo\u0303im ja sugu\u201c, kus vaatles u\u0308hiskondlikke ja kultuurisu\u0308ndmusi soouurija perspektiivist."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Esimene Artishoki biennaal toimus 2008. aastal, to\u0303ukudes ideest luua ja elavdada kunstikriitika olukorda. Samavo\u0303rd kui kunsti tegemisest, vo\u0303iks ra\u0308a\u0308kida ka na\u0308htu ja kogetu analu\u0308u\u0308simisest. Milline on kunstikriitika seis peaaegu 14 aastat hiljem?"}, {"text_idx": "#000009", "text": "Kunstikriitika on pakkunud mulle kirjutamise va\u0308ljundi. See oli esimene z\u030canr, milles kirjutama hakkasin. Arvan, et kunstikriitika on paljudele minu po\u0303lvkonna ja meist ka veel noorematele autoritele kasuks tulnud. Mu\u0308u\u0308rilehe kultuuri\u00adtoimetajana kutsusin noori autoreid tegema debu\u0308u\u0308di na\u0308itusearvustuse formaadis, et anda neile avaldamisplatvorm. Ma ei va\u0308ida, et kunstikriitika formaat ei ole no\u0303udlik va\u0308ljund, ning see, mida kirjutavad kunstiteadlased, on hoopis teise tasemega jutt. Vo\u0303rreldes aga teiste formaatidega on kunstikriitika olnud uute autorite koolitamiseks ta\u0308nuva\u0308a\u0308rne vo\u0303imalus. O\u0303nneks on meil platvorme, kus saab avaldada. Ma ei anna hinnangut, kas kunstikriitika seis on hea vo\u0303i halb, vaid tunnustaksin Artishoki ettevo\u0303tmist. Arvan, et meil on autoreid, kes avaldavad oma arvamust, ilmunud arvustusi hinnatakse kui dialoogi osa. Arvustustes vo\u0303ib na\u0308ha debatti. Kunstikriitika on kultuuriteadvuse siseko\u0303ne osa."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Artishoki biennaalil on va\u0308ga selge u\u0308lesehitus: 10 \u00d7 10 \u00d7 10. 10 kutsutud kunstnikku ja 10 kirjutajat, 10 uut kunstiteost, millest igau\u0308he kohta valmib 10 kunstikriitilist teksti. Kokku pakub Artishoki biennaal osalejatele ja ka ku\u0308lastajatele 100 la\u0308henemisviisi, kuidas mo\u0303ista teoseid ja autoreid. Artishok soodustab justkui tootlikkust, ro\u0303hk on paljususel, teisest ku\u0308ljest aga kutsub u\u0308les su\u0308venemisele, mis omakorda eeldab aja maha vo\u0303tmist. Milliseid mo\u0303tteid see sinus tekitab?"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Autoripositsiooni so\u0303nastamine on professionaalne u\u0308lesanne, mida peab kunstnik vo\u0303i kriitik ikka tegema. Oma biograafiasse olen viimasel ajal hakanud sisse kirjutama feministlikku positsiooni ning maininud, et mul on soouuringute ja semiootika taust. Kui ma autoriks kujunemise teekonnale tagasi vaatan, siis feminismi juurde jo\u0303udmine oli a\u0308ratundmine ning aastaid tagasi, kui to\u0308o\u0308tasin Mu\u0308u\u0308rilehe kultuuritoimetajana, leidsin nii oma ha\u0308a\u0308le. Enne seda olin kunstikriitikat kirjutanud noore ulja autori ja semiootikatudengi positsioonilt. Feministlik hoiak murdis mu lahti kunstist kui kategooriast ning hakkasin rohkem kirjutama sotsiaalsetel teemadel, tundma huvi u\u0308hiskondlike protsesside vastu, mis omakorda viis mind soouuringuteni. Semiootika on esialgne aluspo\u0303hi, koos sellega so\u0303navara ja keel, mida kasutan, sinna peale on kasvanud feministlik kogemus ja soouuringute interdistsiplinaarsed teadmised."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Mind intrigeerib, kuidas oled kuraatorina Tallinna botaanikaaia asukoha kontekstualiseerinud. Kui Artishoki puhul ilmneb kolmikprintsiip \u201e10 \u00d710 \u00d7 10\u201c, siis asukoha puhul saavad kokku botaanikaaedade ja No\u0303ukogude Liidu koloniaalne ajalugu ning autokraat Konstantin Pa\u0308tsi territoorium. Tekib kolm huvitavat dimensiooni, mis ristudes hakkavad uut ta\u0308hendust looma. See on mulle su\u0308mpaatne ja ootan ka selle keskkonna lahtikirjutamist."}]