[{"text_idx": "#000003", "text": "Bart Pushaw. Eestlaste na\u0308htav valgekssaamine"}, {"text_idx": "#000005", "text": "Bart Pushaw uurib Vikerkaares, millal ta\u0308pselt hakati eestlasi piltidel kujutama valgetena?"}, {"text_idx": "#000006", "text": "1851. aasta paiku omandas u\u0308ks eesti mees looma kuju (joon. 1). Hoolimata esileto\u0303usvast kulmuvallist ja kotkaninast olid tema pikad lokid ja elegantne lehviv habe juba selgesti lo\u0303vilikud. Ent selle asemel et ko\u0303nelda jo\u0303ust ja vo\u0303imsusest, moondasid need lo\u0303vilikud jooned inimese juuksed looma kasukaks, seades ku\u0308simuse alla liigi visuaalsed piirid. Selle eestlasekujutise all on kolmveerandprofiilis mees, pea kummargil. Allkirjaks \"La\u0308tlane\", kannab see teine kuju habet, mis on korralikult na\u0308okuju ja\u0308rgi pu\u0308gatud, ning tema juuksed on sirged, kui va\u0308lja arvata paar keerduvat kiharat ko\u0303rvade juures. Ko\u0303rvuti seatuna toovad need kaks tegelast esile kaks erinevat fu\u0308siog-noomiat: la\u0308tlase na\u0308gu on u\u0308mmargune, eestlase oma aga munajas. Eestlase otsevaates asetus vo\u0303imendab visuaalselt tema laiust, andes talle rohkem ennastkehtestava va\u0308limuse, samas kui la\u0308tlane mo\u0303jub va\u0308iksema ja tagasito\u0303mbununa. Rahvaste \u2013 ja liikide \u2013 omavaheline vo\u0303rdlemine oli Julian Simas\u030cko entsu\u0308klopeedilise teose \"Venemaa fauna, ehk Vene Impeeriumis esinevate loomade kirjeldus ja kujutus\", kus need illustratsioonid ilmusid, visuaalse kujunduse keskne element. Illustratsioonide teaduslik raamistus andis sa\u0308a\u0308rastele loomalikele eeldustele teatava autoriteetsuse aura."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Kui kuraatorid Linda Kaljundi ja Kadi Polli oma publikule teatasid, et see Simas\u030cko pilt moodustas osa loomade kataloogist, kostis rahva seast na\u0308rvilist itsitamist. Tehes 2020. aasta jaanuari lo\u0303pul kuraatorituuri na\u0308itusel \"Vallutaja pilk. Lisa Reihana \"In Pursuit of Venus\"\", esitasid Kaljundi ja Polli selle illustratsiooni avastamist oma uurimisto\u0308o\u0308s u\u0308llatusena, mille pua\u0308nt oli see, et eestlane vo\u0303is olla loomariigi koloniaalne kategooria. Eestlasega kui loomaga kohtumise piinlikuvo\u0303itu huumor la\u0308htus valgesuse prekaarsusest \u2013 selle illustratsiooni avaldamise ajal 1851. aastal ei ho\u0303lmanud see kategooria eestlasi."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Andes mo\u0303ningaile 21. sajandi vaatajaile alust kohmetuks itsitamiseks, a\u0308ratas see teistes kriitilisi mo\u0303tisklusi ja kontemplatsiooni. Kui Urmas Ho\u0303bepappel ja Liisa Ho\u0303bepappel na\u0308itusel va\u0308lja pandud illustratsiooni na\u0308gid, kutsus see esile nihke nende kujutelmas \"eestlaste skisofreenilisest enesekuvandist\". Nende kohtumine selle eestlase-la\u0308tlase paariga seadis nad ootamatult silmitsi \"valikuga, kas olla edaspidi vaatleja vo\u0303i vaadeldav. Siiamaani olime na\u0308itusel mo\u0303testanud end la\u0308a\u0308ne maailma kodanikena, kuid kolonialismi narratiivi kontekstis vo\u0303ime end sama ha\u0308sti pidada pa\u0308rismaalaseks.\"[1] Rass kui kultuurilise analu\u0308u\u0308si kategooria on Baltikumi teadlastel pikka aega kahe silma vahele ja\u0308a\u0308nud. Liigagi tihti kirjeldavad allikad rahvaid ja kultuure pelgalt \"eksootilistena\", ilma mingi edasise vaagimise vo\u0303i kriitilise mo\u0303tiskluseta. Ajavahemik 1850 kuni 1950 oli tunnistajaks rassilise mo\u0303tlemise apogeele, kus vohasid natsionalism, kolonialism ja, mis ko\u0303ige kurikuulsam, eugeenika. See periood oli tunnistajaks ka eestlaste rassilise klassifikatsiooni muutusele \u2013 \"mongoliidsetest\" said nad \"po\u0303hjamaisteks\" ehk \"aasialikest\" \"eurooplasteks\". Ei ole kokkusattumus, et see muutus kattus vastse rahvusriigi poliitilise autonoomia saavutamisega Esimese maailmaso\u0303ja kiiluvees. See, et u\u0308ks 19. sajandi teaduslik illustratsioon vo\u0303is kutsuda 21. sajandil esile nii mitmeta\u0308hendusliku reaktsiooni, to\u0303statab ta\u0308htsa, kuid vastamata ku\u0308simuse: millal ta\u0308pselt hakati eestlasi piltidel kujutama valgetena?"}, {"text_idx": "#000010", "text": "Valgesuse piltidel kujutamine oli palju peenem tegevus kui lihtsalt \"valgeteks\" liigitatud inimeste va\u0308limuse edasiandmine. Kui mo\u0303elda rassiliste kujutiste genealoogiast globaalsemal skaalal, siis on lihtsam mo\u0303ista, kuidas valgesus pildilise vormi omandab. Kuulus on Ani\u0301bal Quijano ja Walter Mignolo va\u0308ide, et rassi mo\u0303iste to\u0303usis esile 16. sajandil to\u0308o\u0308riistana kodifitseerimaks Ameerika indiaanlaste, aafriklaste ja eurooplaste ebavo\u0303rdsust Hispaania Ameerikas.[2] Ei ole u\u0308llatav, et koloniaalne Ladina-Ameerika andis ka u\u0308he ko\u0303ige eksplitsiitsema rassiliste kujutiste tu\u0308u\u0308bi: casta maalid. Casta maalid olid u\u0308heperekonnau\u0308ksusi kujutavate piltide tabelid, kus iga kujutis na\u0308itlikustas, millised ja\u0308reltulijad vo\u0303ivad su\u0308ndida rasside segunemise eri vo\u0303imalustest.[3] Korrastatud hierarhiliselt vastavalt sellele, kui la\u0308hedal asus laps valgesusele, olid casta maalid paradoksaalsed. U\u0308helt poolt esitasid need visuaalselt Ladina-Ameerikas valitsenud keerukaid ja omavahel vastuolulisi ideid rassist ja vo\u0303imust. Teiselt poolt vajas iga kujutis siiski lisatud teksti, et ma\u0308a\u0308rata kindlaks iga lapse ta\u0308pne rassiline tu\u0308u\u0308p \u2013 mestizo, mulato, lobo, albarazado \u2013, mis reetis, et visuaalsusest u\u0308ksi selle pa\u0308ritud sotsiaalsete staatuste bu\u0308tsantsliku su\u0308steemi seletamiseks ei piisa. Nii ja\u0308i mitmeta\u0308henduslikkus peale isegi katsetes siduda na\u0308htavaid erinevusi \u2013 \"rassi\" \u2013 konkreetsete ideedega."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Nende vastura\u0308a\u0308kivuste visa pu\u0308simine julgustas sa\u0308a\u0308raste alade arengut nagu frenoloogia \u2013 kolbakuju kui intelligentsuse na\u0308itaja mo\u0303o\u0303tmine \u2013, mille ainus u\u0308lesanne oli olemasolevate vo\u0303imuhierarhiate naturaliseerimine ja kindlustamine. U\u0308ks selle agenda ko\u0303ige kuritahtlikumaid visualiseeringuid seadis ko\u0303rvuti kolm kolpa \u2013 \"kreeklase\", \"kreoolistunud neegri\" ning \"noore s\u030cimpansi\" omad (joon. 2). Ko\u0303nelgu selle pseudoteadusliku rassismi visuaalsed seosed enda eest; ma\u0308rkimist va\u0308a\u0308rib, et valgesuse na\u0308iteks on Belvedere Apollo, 1. sajandist pa\u0308rit Rooma kuju marmorpea, mis kehtestab valgesuse \u2013 nii rassiliselt kui kromaatiliselt \u2013 esteetilise ilu ko\u0303rgeima tipuna. Veel enam, just sellele rassistlikule vihjele, nagu oleks mustanahalistel ahvilikke jooni, leiab paralleele eestlase kuju samaaegsest esitusest Julian Simas\u030cko koloniaalses loomade kataloogis."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Reproduktsioon 19. sajandi keskpaiga illustratsioonist"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Kui teaduslikud illustratsioonid va\u0308itsid end esindavat to\u0303de, siis fotograafia leiutamisele 1840. aasta paiku oli ma\u0308a\u0308ratud radikaalselt muuta seda, kellele on edaspidi antud vo\u0303ime to\u0303de visualiseerida. Uuendused fotograafia keemilistes seadustes, aga ka valgustamise ja sa\u0308riaja tehnikates tegid selle meediumi veelgi odavamaks ja kergemini ka\u0308ttesaadavaks. 1874. aastal ma\u0308rkis baltisaksa kunstnik ja ajakirjanik Leopold von Pezold kord: \"U\u0308le maailma kasutatakse miljoneid [fotoaparaate], ja vaevalt leidub kultuursete maade elanike seas enam kedagi, kelle peal see aparaat ei oleks oma to\u0308o\u0308d teinud.\"[4] See viis, kuidas fotoaparaat \"oma to\u0308o\u0308d tegi\", ei olnud aga alati tema demokratiseeriva potentsiaali ko\u0303rgustel, kaldudes tihti teadmiste loomise ekspluateerivama serva poole. Fotograafiaajaloolane To\u0303nis Liibek on va\u0308itnud, et baltisaksa fotograaf Charles Borchardt oli u\u0308ks esimesi, kes suunas aparaadi eesti talupoegadele \"otseselt etnograafilise dokumenteerimise eesma\u0308rgil\".[5]"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Vaadelgem Mari Weinbergi fotot, mille Borchardt vo\u0303ttis oma Tallinna ateljees 1867. aastal (joon. 3). Ma\u0308hkunud mitmeva\u0308rvilise triibulise riide voltidesse, on Mari keha ta ro\u0303ivaste alla kadunud, na\u0308ha on ainult ta na\u0308gu ja parem ka\u0308si. Ta va\u0308ldib meie pilku. Selle asemel vahib ta stoiliselt va\u0308lja selle foto maailmast, mille ovaalne kuju peegeldab tema koonusjat kogu, nii nagu ta tanu ro\u0303hutab kolmnurkset kompositsiooni pildi sees. Need kompositsioonielemendid ro\u0303hutavad spetsiifiliselt ta ro\u0303ivastuse iseloomulikke mustreid, tema fu\u0308siognoomiat ning emastaatust. Naise su\u0308les istub va\u0308ike laps. Lapse la\u0308bitungiv pilk on suunatud otse meile, tema tillukesed nahast pastlad tolknevad va\u0308lja triibulise u\u0308leriide alt. Pead katva liibuva karusnahkse mu\u0308tsi alt on va\u0308lja pugenud blonde juukselokke, mis tema u\u0308maraid po\u0303ski raamivad. Beebi fenotu\u0308u\u0308pi on raskem ma\u0308a\u0308rata, sest see on peaaegu u\u0308leni riietega kaetud, kuid na\u0308ha olevad detailid \u2013 tema silmad, juuksed, nahatoon ja na\u0308okuju \u2013 a\u0308ratavad meis vastukaja, sest me oleme nendega vahetult silmitsi. Pildil on saksakeelne allkiri: \"Mari Weinberg, kolmeku\u0308mne kaheksa aastane, Ju\u0308ri kihelkond.\"[6] See tekst selgitas naise pa\u0308ritolu ja vanust \u2013 ta\u0308htis informatsioon, sest tema pilt oli va\u0308lja pandud 1867. aastal Moskva Etnograafiana\u0308itusel auhinnatud fotode grupis, mis sisaldas Vene Impeeriumi \"paljude rasside ko\u0303ige markantsemate eksemplaride fotoportreid\".[7]"}, {"text_idx": "#000016", "text": "1867. aasta Moskva Etnograafiana\u0308itus oli esimene omalaadne, mis Vene impeeriumis aset leidis. Niinimetatud \"na\u0308ituste ajastu\" laps \u2013 ajastu, mille oli avanud Londoni Kristallpalee na\u0308itus 1851. aastal \u2013, kujutas Moskva Etnograafiana\u0308itus endast Nathaniel Knighti so\u0303nul \"impeeriumi kustumatu mitmekesisuse kirgast va\u0308ljendust\".[8] Nagu on seletanud Galina Krivos\u030ceina, oli selle na\u0308ituse peamiseks saavutuseks antropoloogia esileto\u0303stmine to\u0303sise teadusena, mis vo\u0303ib impeeriumi paremaks muuta.[9] Teadusliku eksemplarina esitatud, ei ole Mari enam indiviid, vaid pigem geneeriline rassitu\u0308u\u0308p, nii et tema ko\u0303rged po\u0303sesarnad ja tumepruunid silmad toimivad etnilise pa\u0308ritolu visuaalsete markeritena. Euroopa rassiteooria liigitas omal ajal eestlased mongoli gruppi, mida saksa teadlane Johann Friedrich Blumenbach oli 1795. aastal kirjeldanud ja\u0308rgmiselt: \"nisukollase jumega, ho\u0303redate sirgete mustade juustega\" ning \"lamedate na\u0308gudega, ku\u0308lgedele esileulatuvate po\u0303sesarnadega ja kitsaste pilujate silmadega\".[10] Ehkki 19. sajandi balti o\u0303petlased hakkasid Aasia hu\u0308poteesi tagasi lu\u0308kkama, kandis Blumenbachi 1795. aasta uurimuse to\u0303lkimine inglise keelde 1865. aastal mongoli teooria uue publiku ette, otsekui va\u0308rskendamaks tema ta\u0308htsust. Ro\u0303hutades Mari Weinbergi na\u0308o, tema ko\u0303ige \"mongoliidsema\" aspekti, va\u0308limust, aktiveeris Borchardt visuaalselt selle pseudoteadusliku ebavo\u0303rdsusediskursuse."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Nendes rassivaidlustes oli kaalul eestlaste suhe \"tsivilisatsiooniga\", ja \"tsiviliseeritud\" eestlase ko\u0303ige silmatorkavam marker oli riietus. Vo\u0303tkem na\u0308iteks u\u0308he baltisaksa ku\u0308lastaja ma\u0308rkused Moskva Etnograafiana\u0308ituse kohta: \"Esmalt kohtutakse [Louis] Ho\u0308flingeri fotodega Tartust kolmes suures raamis, mis annavad meile palju mo\u0303tteainet. Mida see ta\u0308hendab, et u\u0308ks eesti mees Tartus kannab ka\u0308es suurt raamatut ja tal on va\u0308ga ulakas ilme na\u0308ol? Et u\u0308ks eestlasest kutsar Tartus on ro\u0303ivastatud sametisse ja tema koer kannab riidetu\u0308kki?\"[11] Selles kiires vastanduses, kus raamatuid kandval o\u0303petatud eestlasel on \"ulakas\" ilme vo\u0303i kus alamas positsioonis teenindaja vo\u0303ib kanda \"sametit\", hakkavad ra\u0308tsepakunsti alased eristused ohustama baltisaksa u\u0308lemvo\u0303imu ja eestlaste allutatuse koloniaalset korda. Nii tihedalt olid keskklassi u\u0308likond ja kaelaside seotud baltisaksa identiteediga, et Johann Voldemar Jannsen vo\u0303ttis endale koguni u\u0308lesandeks kuulutada: \"Eestimees! Ja\u0308a\u0308 igas riides ja iga nime all Eestimeheks, siis oled aus mees oma rahva ees\" (joon. 4). Kirjutatud portree alla, mis kujutab Jannsenit korralikus u\u0308likonnas, tegi see tekst Jannseni enesekujunduse inspireerivaks ja isegi ma\u0308ssumeelseks. U\u0308likond kustutas maha etnilise erinevuse, muutes na\u0308htamatuks igasuguse u\u0308henduse talupoegkonnaga. To\u0303estades, et eestlane vo\u0303ib sotsiaalselt u\u0308lespoole liikuda, ma\u0308a\u0308ratles Jannsen end auva\u0308a\u0308rsuse ja tsiviliseerituse poliitika kaudu. Niisugune 19. sajandi rahvusliku a\u0308rkamise kultuuripoliitika rajas teed eestlaste vastuvo\u0303tmiseks valgesusse."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Valgesus laienes ka va\u0308ljapoole inimeste valda. Vo\u0303tkem u\u0308ks akvarellmaal, mille lo\u0303i 1910. aasta paiku Emilie Rosalie Saal (joon. 5). Tihedad rohelised lehed purskuvad esile klaasvaasi saledast kaelast, mahtumata tervenisti pildiplaani sisse. Lamedad valged o\u0303ielehed avanevad, tuues na\u0308htavale o\u0303ie varjulise tumeda sisemuse, kus valged tolmukad igatsevad tolmeldajate ja\u0308rele, kes iial ei saabu. Vaasi muguljas alaosas on na\u0308ha, kust vars on murdunud, tuues na\u0308htavale o\u0303rnad sisemised kiud \u2013 visuaalne ja\u0308a\u0308nus sellest jo\u0303ust, mida rakendati efemeersete o\u0303ite asukoha u\u0308le valitsemiseks. Lillede lo\u0303ikamine vaasipanekuks on pealtna\u0308ha nii banaalne tegevus, et selle pidamine va\u0308givallaks vo\u0303ib na\u0308ida a\u0308a\u0308rmuslikuna; kummatigi valitseb selles akvarellmaalis selge pinge: o\u0303ielehed ja lehed paistavad klaasvaasi jaoks kaugelt liiga suured, otsekui keelduks loodus ise laskmast end vangistada ahistavasse inimese loodud mahutisse."}, {"text_idx": "#000022", "text": "Saali vastleitud valgesus koloniaalses Kagu-Aasias na\u0308is ennetavat seda uut kosmopoliitilisuse liiki, mida paljud eestlased nautisid so\u0303jaja\u0308rgse udusulis vabariigi algaastatel. Sedamo\u0308o\u0308da kuidas eestlased saavutasid oma senise ajaloo suurima jo\u0303ukuse, muutusid kogemused laiemast maailmast aina tavalisemaks ja eestlase valgesus aina tuttavamaks. Kui Jim Crow' seadused ajendasid afroameeriklasi U\u0308hendriikidest po\u0303genema, siis so\u0303dadevaheline Euroopa sai ta\u0308htsaks piirkonnaks uuele mustanahaliste kosmopoliitilisele kultuurile, kus alustpanevat rolli ma\u0308ngisid ka mustanahalised koloniaalalamad Aafrikast, Kariibi mere saartelt ja Ameerikatest. Sedamo\u0308o\u0308da kuidas mustanahalisus rahvalikus kultuuris a\u0308a\u0308rmiselt na\u0308htavaks muutus, hakkasid Euroopa riigid selle va\u0308ljendusi oma piiridel rangelt reguleerima. 1933. aastal sai Eestist u\u0308ks esimesi maid, kes keelas maailmakuulsal tantsijannal Josephine Bakeril riiki sisenemise, tu\u0308histades tema kavandatud esinemised Tallinnas ja Tartus.[14]"}, {"text_idx": "#000023", "text": "Mustanahaliste esinejate eemalhoidmine ei takistanud eestlasi endid 1930. aastatel musti esitamast. Vahest ko\u0303ige eksplitsiitsem meile ta\u0308napa\u0308eval teada olev na\u0308ide eesti blackface'ist on Natalie Mei loodud kostu\u0308u\u0308m tantsijanna Edith Oltorpile (joon. 6). Maalides Oltorpi harkisjalu seismas, ka\u0308sivarred teravalt 90-kraadise nurga all ko\u0303verdatud, to\u0303stis Mei esile oma kostu\u0308u\u0308mikavandi sobivust modernistlikule koreograafiale omaste ootamatute liigutuste jaoks. Lu\u0308kates u\u0308helt poolt tagasi Euroopa rafineeritud balletitraditsiooni, pilkas so\u0303dadevahelise perioodi modernistlik tants \u2013 muude traditsioonide seas \u2013 ka Aafrika maskeraadi, moonutades pu\u0308had rituaaltantsud pilavateks atavistlikeks etendusteks. Muidugi so\u0303ltus see trendikas euroopalikkuse tagasilu\u0308kkamine enneko\u0303ike kostu\u0308u\u0308midest, alates tantsija mustast krussis parukast, kehvasti istuvast pruuni va\u0308rvi trikoost ning mitmeva\u0308rvilistest vo\u0303rudest ta randmete ja pahkluude u\u0308mber kuni vo\u0308o\u0308ga kokkuto\u0303mmatud piha u\u0308mber lainetava rohuseelikuni. See, et Oltorp paistab olevat paljajalu ja pealegi palja rinnaga, kinnitas tema eesti publikule veelkord mustade metslastega seostuvaid rassilisi stereotu\u0308u\u0308pe. Oltorpi etteaste ja Mei illustratsiooni vahendusel ja\u0308a\u0308b mustanahalisus valge eestlase jaoks alati efemeerseks. Isegi kultuurilise kanalina on mustanahalisus eemaldatav, tehes ruumi valgesuse naasmisele."}, {"text_idx": "#000025", "text": "See teadlik katse mustanahalisust va\u0308ljas hoida tulenes osalt ka hirmust veresegamise ees \u2013 rasside segunemise ees abielu, kooselu, seksuaalsuhte vo\u0303i sooja\u0308tkamise kaudu. Rootsi oli juba 1922. aastal legitimeerinud eugeenika kui ametliku, riigi rahastatava teadusharu, asutades maailma esimese Rassibioloogia Instituudi. Niisuguste eelduste ja\u0308rgi muutus Eesti taoline va\u0308ikeriik \"etniliselt haavatavaks\". Siinkohal on ta\u0308htis meenutada, et isegi kui esimese vabariigi poliitika vo\u0303is olla etniliselt inklusiivne, ei olnud see tingimata rassiliselt inklusiivne. Kuna pikaealised patriarhaalsed vaated seadsid naised rahva bioloogiliste hoidjate rolli, to\u0303usis rassidevaheline veresegamine esile kui oht Eesti rassilisele puhtusele ja eesti rahva tulevikule. Seeto\u0303ttu to\u0303usis ta\u0308htsaimaks u\u0308lesandeks visualiseerida mehelikkust soovitavalt ja esileto\u0303usvalt valgena."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Ehkki so\u0303dadevaheline Eesti kunst kubiseb rassidevahelise iha na\u0308idetest, on sama oluline vaadelda rassi ta\u0308htsust ka pealtna\u0308ha igapa\u0308evaste olukordade kujutamisel. U\u0308ks sa\u0308a\u0308rane na\u0308ide on August Roosilehe akvarell \"Kaksikportree\" (joon. 7). Stiilne noor linnanaine on peatanud oma auto ku\u0308lavaheteel. Tal on ka\u0308es korv aedviljadega, vo\u0303ib-olla kurkidega, ning ta on vo\u0303tnud istet kivipurustaja ko\u0303rval. Mees on suvekuumuses sa\u0308rgi seljast heitnud, tuues na\u0308htavale lihaselise keha, mida on voolinud pikad tunnid ta\u0308namatut kontimurdvat to\u0308o\u0308d. Tema naha roosakas toon on kirjutanud ta kehale tema staatuse ruraalse to\u0308o\u0308lisklassi liikmena. Sarnasel kombel on noore naise nahk kahvatu, andes tunnistust tema ko\u0303rgemast sotsiaalsest staatusest ja va\u0308ljas to\u0308o\u0308tamise vajaduse puudumisest. Selles linna ja maa flirtivas kohtumises ei purusta iha rassitabusid, u\u0308letades siiski klassipiire."}, {"text_idx": "#000028", "text": "Hoolimata oma stiilsest lu\u0308hikesest soengust, iseloomulikust peapaelast ja moekast tru\u0308kimustrilisest suvekleidist paistab moodne Uus Naine ta\u0308helepanuva\u0308a\u0308rsel kombel olevat seksualiseerimata. Patriarhaalne u\u0308hiskond oli pikka aega pidanud Uut Naist lodevaks, enneko\u0303ike tema skandaalselt lu\u0308hikeste kleitide ja seelikute to\u0303ttu, mis to\u0303id na\u0308htavale katmata jalad. Seeto\u0303ttu on ta\u0308htis taibata, et Roosileht on oma Uue Naise sa\u0308a\u0308rased jooned meie pilgu eest sihikindlalt a\u0308ra peitnud, et suunata meie ta\u0308helepanu u\u0308mber mehe seksuaalsetele atribuutidele. Roosilehe kivipurustaja hoiab tugevas haardes oma vasara puitvart \u2013 selge falliline ma\u0308rk tema mehejo\u0303ust. Tema lihaselised reied na\u0308ivad nii ja\u0308medad, et lausa prahvatavad tema lu\u0308hikestest pu\u0308kstest esile. O\u0303igupoolest lubab la\u0308hem uurimine oletada, et ta ei kannagi mingeid lu\u0308hikesi pu\u0308kse, vaid on lihtsalt ma\u0308hkinud pruunika riidetu\u0308ki oma suguelundite u\u0308mber. Ehkki kivipurustaja haare vasaravarre u\u0308mber on tugev, na\u0308ib ta samas ka sensuaalsena, na\u0308idates oma na\u0308ol ujedat pehmust, kui ta pead naise poole po\u0308o\u0308rab."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Paides su\u0308ndinud Roosileht veetis suure osa oma karja\u0308a\u0308rist kutselise kunstnikuna Ja\u0308rvamaal, distantseerudes pealinna \"degenerantsest\" linlikust kultuurist. Seeto\u0303ttu to\u0303stab tema maato\u0308o\u0308lise erotiseering teadlikult ideaalse ihaldusobjekti staatusesse selle noore blondi eesti mehe maa ruraalsest keskmest. Mehe pidev to\u0308o\u0308 kivide kallal teeb temast terve ja atraktiivse partneri. O\u0303igupoolest vo\u0303ib seksualiseeritud maato\u0308o\u0308lise visuaalne domineerimine peene linlase u\u0308le lausa u\u0308listada maa \u2013 mida siin on edasi antud mittemidagiu\u0308tleva tasase maastikuna, milles leidub u\u0308ks veekogu \u2013 elujo\u0303ulisust. Ehkki me ei tea selle akvarelli ta\u0308pselt loomisaega \u2013 see on dateeritud kuhugi ajavahemikku 1920\u20131941 \u2013, ei ole kokkusattumus, et Roosilehe pilt oli riigi agraar-rahvusliku ideoloogia kaasaegne, mis soosis nii rassilist kui etnilist homogeensust ning heteroseksuaalset paarisuhet, et hoida alal rahvuse rassihu\u0308gieeni."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Roosilehe lihaseline valge eesti mees on ka nende sa\u0308rkideta meeste eelka\u0308ija, kes rahvastavad Jaanus Samma 2010. aasta homoerootilist fotoseeriat \"Tarbekunst geiklubile\" (\"AAFAGC, Applied Arts for a Gay Club\"). Vahepealsel ajal tegi Touko Laaksonen (Tom of Finland) selgeks visuaalsed vastavused maskuliinse homoerotismi ja so\u0303dadevahelise kehakultuuri rassistatud autoritaarse esteetika vahel; pruugib vaid taibata, et Roosilehe ro\u0303o\u0303sa ihuga blond nooruk kannab saapaid! Kuid No\u0303ukogude Liit rakendas eesti valgesuse uute eesma\u0308rkide teenistusse, vo\u0303ttes rassilise u\u0308limuse asemel omaks globaalse solidaarsuse. Kui 1850. aastal vo\u0303is eestlane olla teaduslik eksemplar, siis 1950. aastaks vo\u0303is ta olla teadlane, ja just la\u0308bi selle tohutu suure sotsiaalse mobiilsuse muutusid eestlased lo\u0303puks valgeteks."}, {"text_idx": "#000031", "text": "Ingliskeelsest ka\u0308sikirjast to\u0303lkinud T. P."}, {"text_idx": "#000033", "text": "Marian Vo\u0303sumets: kunst ja vo\u0303im u\u0308he katuse all"}, {"text_idx": "#000036", "text": "Korn avaldas lu\u0308hialbumi \"Requiem Mass\""}, {"text_idx": "#000037", "text": "Helen Sildna: Eesti muusika prestiiz\u030ci to\u0303stmine on meie ko\u0303igi u\u0308lesanne"}, {"text_idx": "#000038", "text": "Maiduk avaldas koos Gogdogiga videosingli \"Ta\u0308navate kuningad\""}, {"text_idx": "#000041", "text": "Loovjuht tehisintellekti loodud kunstist: seal on palju halle alasid"}, {"text_idx": "#000045", "text": "Mirtel Pohla: ma ra\u0308a\u0308gin laval alati iseendast"}, {"text_idx": "#000046", "text": "Maido Saar: see, mis on sulle su\u0308damele ja\u0308a\u0308nud vo\u0303i vaeva teinud, tuleb va\u0308lja ka tantsus"}, {"text_idx": "#000047", "text": "Arvustus. \"Unistaja\": kaks teokarpi kapseldunud inimest"}, {"text_idx": "#000048", "text": "Leslie Laasner: Eurovisioonil vo\u0303id vo\u0303ita endale ka publiku, kellel puudub maitse"}, {"text_idx": "#000049", "text": "Kaisa Ling loovisikute muredest: tunnen tihti, et minu to\u0308o\u0308 on ebavajalik"}, {"text_idx": "#000050", "text": "Priit Strandberg \"Kirsiaiast\": mo\u0303ne teise inimese traagika vo\u0303ib tohutult naerma ajada"}, {"text_idx": "#000051", "text": "Berit Kaschan: ma ei suuda ette kujutada inimest, keda \"Elajannad\" ei puuduta"}, {"text_idx": "#000053", "text": "Muuseum kogub inimeste fotosid ja ma\u0308lestusi Palmse mo\u0303isast"}, {"text_idx": "#000054", "text": "Raili Keivi na\u0308itus ko\u0303rvutab disainiklassika samade esemete uuendatud vormidega"}, {"text_idx": "#000061", "text": "Arvustus. Panfilovi hu\u0308pnotiseeriv teena\u0308itaja alateadvusesse"}, {"text_idx": "#000062", "text": "Arvustus. Zetode \"La\u0308tsi pitto\" on pealkirjale vastav ku\u0308te"}, {"text_idx": "#000064", "text": "Galerii: Vanemuine saatis aasta a\u0308ra traditsioonilise aastalo\u0303puballiga"}, {"text_idx": "#000065", "text": "Galerii: Riho Sibula a\u0308rasaatmine Jaani kirikus"}, {"text_idx": "#000066", "text": "Arhiivide u\u0308ldinfoarhiiv.err.eeKoopiad ja kasutamineMuuseumKostu\u0308u\u0308milaenutusTehnilised teenusedHelistuudiodKultuuriteatedKutse andmine"}]