[{"text_idx": "#000004", "text": "Harald Rajamets on to\u0303lkinud lisaks \u201ePo\u0303rgule\u201c ja \u201ePurgatooriumile\u201c ka \u201eParadiisi\u201c esimesed viis ja pool laulu ning teose lo\u0303puread (viimased kolmteist va\u0308rsirida). Ilmar Vene to\u0303lkis \u201eParadiisi\u201c laulude VII\u2013XX algvariandi, mina laulud VI (vv 73-142) ja XXI\u2013XXX. To\u0303lge on alati u\u0308htlasi to\u0303lgendamine, seepa\u0308rast ma\u0308ngib vanade tekstide puhul olulist osa ka kommentaar. Nii juhtuski, et pidin oma esimese to\u0303lkevariandi pa\u0308rast kommentaaride kirjutamist olulisel ma\u0308a\u0308ral u\u0308mber tegema. Sama juhtus ka Ilmar Vene to\u0303lgitud osaga, mis minu toimetamise ka\u0308igus u\u0308sna palju muutus. Muidugi pole ka to\u0303lkijate stiilide u\u0308htlustamine kerge u\u0308lesanne alates va\u0308rsitehnilistest ku\u0308simustest kuni so\u0303na- ja terminivalikuni. Siiski tundub mulle praegu, et tulemus on (ka seniste hinnangute po\u0303hjal) pigem positiivne."}, {"text_idx": "#000005", "text": "\u201eJumaliku komo\u0308o\u0308dia\u201c autor on Dante Alighieri. Kas Te saate anda lu\u0308hikese u\u0308levaate tema elust ning ka kirjeldada, millist rolli ma\u0308ngis tema elus Beatrice?"}, {"text_idx": "#000006", "text": "Dante elust teame suhteliselt va\u0308he, enamasti tema enda teostes peituvate vihjete ja neist tehtud kommentaaride po\u0303hjal. Olen sellest teinud po\u0303gusa u\u0308levaate \u201ePo\u0303rgu\u201c saateso\u0303nas. Uusi fakte ja hu\u0308poteese on muidugi aja jooksul lisandunud, aga oma viimaste aastate to\u0303lketo\u0308o\u0308 to\u0303ttu pole ma nende ko\u0303ikidega jo\u0303udnud end kurssi viia. Siiski ei saa muutuda see to\u0303demus, et poeedi elu jaguneb kaheks: Firenzes 1265\u20131302 veedetud noorusajaks, mille sisse mahub ka aktiivne kodanikutegevus, ja 1302\u20131321 paguluses veedetud ajaks, mille kestel ta kirjutab oma po\u0303hiteosed. Keskaja tava kohaselt naiti Dante juba lapseeas Gemma Donatiga, kellega tal oli to\u0303ena\u0308oliselt neli last. Pagendati tol ajal ainult meessoost isikuid, seega lahkusid Firenzest koos Dantega ka tema pojad, tema naine aga mitte. Tu\u0308tar Antoniast sai arvatavasti pa\u0308rast isa ja vendade pagendusse minemist Beatrice\u2019i nimeline nunn. Pojad Pietro ja Jacopo olid hiljem isa to\u0308o\u0308 tuntud kommenteerijad. Aga see Beatrice, Dante muusa, kes nii lugejatele kui ka uurijatele juba aastasadu huvi pakub, tuleb Dante ellu tema noorepo\u0303lveteose \u201eUus elu\u201c po\u0303hjal juba lapsepo\u0303lves ja inspireerib teda ka tema tulevases suurteoses. Rohkem kui ajalooline isik, st varases nooruses surnud kaupmees Portinari tu\u0308tar, on Beatrice juba trubaduuride luuletraditsioonist tuntud ideaalne naine, kelle kirjeldamisel Dante mainib vaid tema ru\u0308u\u0308de kirkaid va\u0308rve, jumalikku valgust peegeldavat pilku ja pimestavat naeratust. Beatrice\u2019i ilu on absoluutne \u2013 seda ei saa kirjeldada, seda saab tunnistada ja u\u0308listada. Beatrice\u2019i ilu kasv Dante silmis paradiisi taevaid la\u0308bides peegeldab Dante vaimset edenemist."}, {"text_idx": "#000008", "text": "See ku\u0308simus vajaks pikemat lahtiseletamist, mida ku\u0308sitluse formaat ilmselt ei vo\u0303imalda. (La\u0308a\u0308ne-)Euroopa keskaega iseloomustab u\u0308helt poolt suur u\u0308htsus, teiselt poolt aga ka suur kildkondlikkus. Selles on va\u0308hemalt Karl Suure ajast saadik kaks peamist vo\u0303imukeset \u2013 paavstivo\u0303im ja keisrivo\u0303im, mida u\u0308hendab kristlus, aga ka vanatestamentlik traditsioon. Alates Karl Suurest on paavstid ideaalis kristlikke keisreid krooninud. Samas, juba 754. aastal nimetas paavst Stephanus II frankide kuninga, Karl Suure isa Pippini uueks Mooseseks ja uueks Taavetiks, aastal 796 aga kirjutab Karl Suur Leo III-le (kes ta aastal 800 keisriks kroonib), et too peab oma palvega frankide so\u0303jalist edu toetama, nagu Mooses toetas Iisraeli va\u0308epealikku Joosuat. Ometi tekib ikka ja ja\u0308lle ku\u0308simus u\u0308he vo\u0303imu prioriteedist teise suhtes, mis viib sajandeid kestnud investituuritu\u0308lideni (selle u\u0308le, kes ma\u0308a\u0308rab ametisse piiskoppe) ja keisrite ekskommunikatsioonideni (tuntum neist on Heinrich IV jumalaarmust ilmaja\u0308tmine paavst Gregorius VII poolt 1076) ja sellest johtuvalt nn antipaavstide ametisse ma\u0308a\u0308ramiseni (1084 laseb Heinrich IV end antipaavst Clemens III-l keisriks kroonida). Linnade to\u0303usuga alates 11. sajandist ja u\u0308likoolide arengu to\u0303ttu konflikt teravneb veelgi, mis viib linnade iseseisvumiseni de facto mo\u0303lemast vo\u0303imust ja paralleelse o\u0303igusloomeni (Bologna u\u0308likooli keiserlik o\u0303igusloome ja Gratianuse kiriklik o\u0303igusloome). De iure ja\u0308id linnad siiski kas keisri vo\u0303i kiriku vasallideks. See viis 13. sajandi Itaalia linnades vo\u0303imuvo\u0303itluseni kahe leeri, paavstimeelsete ehk gvelfide ja keisrimeelsete ehk gibelliinide vahel, ehkki tu\u0308li oli enamasti seotud suuremate perekondade rivaliteedi ku\u0308simusega. Firenzes jagunesid gvelfid sajandi teisel poolel veel mustadeks ja valgeteks, millest esimesed toetasid paavst Bonifatius VIII plaane ja teised linna suuremat so\u0303ltumatust. Dante ise valib sisetu\u0308lidest va\u0308sinuna pa\u0308rast valge gvelfina pagendusse saatmist gibelliinliku positsiooni, toetades Luxemburgi Heinrich VII Itaalia so\u0303jaka\u0308iku. Dante ise peab keisrit \u201ejumala talleks\u201c. Oma seisukohta kristliku keisri u\u0308limuslikkusest ilmalikus ja poliitilises plaanis kaitseb ta ka traktaadikogumikus \u201eMonarhia\u201c, pidades samas paavsti u\u0308lemaks vaimses plaanis."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Olen kuulnud sellist mo\u0303tet, et Dante ajal ehk keskajal oli Jumala-keskne maailmapilt ja Shakespeare\u2019i ajal oli inimesekeskne maailmapilt. Kas see on nii?"}, {"text_idx": "#000010", "text": "On o\u0308eldud jah, et Shakespeare on renessansiaja inimene ja Dante seisab \u201eseljaga keskaja ja na\u0308oga renessansi poole\u201c, kui nii lihtsalt ja labaselt seda mo\u0303tet u\u0308mber o\u0308elda. Nii lihtne see aga ikkagi ka pole. U\u0308ldiselt on teada, et renessansi humanistid to\u0303id kesksele kohale inimese va\u0308a\u0308rikuse, mida va\u0308ljendab Moosese esimese raamatu vastav kirjakoht (1Ms 26): \u201eTeeme inimese oma na\u0308o ja\u0308rgi.\u201c Veel enne Dante aega oli paavst Innocentius III (Lotario dei Segni) kirjutanud traktaadi inimelu viletsusest (De miseria condicionis humane), aga tal oli ka plaan kirjutada traktaat inimelu va\u0308a\u0308rikusest. Siiski, see ja\u0308i tal kirjutamata. Nii et inimva\u0308a\u0308rikuse ku\u0308simuse to\u0303stsid teravalt u\u0308les renessansi mo\u0303tlejad, millest tuntuim on 15. sajandi su\u0308nkretistliku filosoofi Pico della Mirandola De hominis dignitate oratio. Aga maailmavaatelised muutused kindlasti olid, mis peegelduvad na\u0308iteks aja ja ruumi tunnetuse muutustes. Keskaegsed mappa mundi\u2019d kujutavad ruumi ideaalses perspektiivis. Na\u0308iteks on mu\u0308u\u0308tiline ida, kus pidi paiknema maine paradiis, paigutatud kaardi u\u0308laossa, Jeruusalemm aga tsentrumisse jne. Aega aga mo\u0303o\u0303tis kuni mehhaaniliste kellade u\u0308lespanekuni linnava\u0308ljakutel pigem benediktiinlaste o\u0308o\u0308pa\u0308evaringne palvekord. Kindlasti peegeldab maailmapildi muutust ka renessansi kunstnike poolt (Filippo Brunelleschi, Leon Battista Alberti jt) kasutusele vo\u0303etud ja teoretiseeritud perspektiiv, mis la\u0308htub inimsilmast (keskaegsel ikoonil kujutatu vaatab pigem ise inimest, kui laseb ennast vaadata). Aga u\u0308ldiselt mulle endale sellised vastandamised va\u0308ga ei meeldi. Mis Dantesse puutub, siis oli ta nii u\u0308mbritseva fu\u0308u\u0308silise maailma kui ka inimeste ka\u0308itumise u\u0308ksikasjalik vaatleja, mis ei seganud teda tegelemast astronoomiaga ega kujutlemast ruumi ja aja va\u0308list eksistentsi. Dante vaimustus geomeetriast, mis vo\u0303imaldas keskajal levinud punkti ja ringi (vo\u0303i sfa\u0308a\u0308ri) ma\u0308a\u0308ramatusele rajatud jumaladefinitsioonides jo\u0303uda absurdsete, aga va\u0308ga va\u0308rskete ideedeni. Dante tabas oma intuitsioonis vo\u0303i siis inspireeritud kaemuses asju, mis u\u0308llatavad ka kaasaegseid matemaatikuid (nt nn kolmruumi ku\u0308simus)."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Milline on \u201eJumaliku komo\u0308o\u0308dia\u201c ta\u0308htsus maailma kirjandusloos?"}, {"text_idx": "#000013", "text": "\u201eJumalikust komo\u0308o\u0308diast\u201c pole sa\u0308ilinud autograafi. Ku\u0308ll on praeguseks teada u\u0308le kaheksasaja ka\u0308sikirja, esimene tru\u0308kk pa\u0308rineb aastast 1472. Esimesed mahukamad to\u0303lked tehti 15. sajandil ja praeguseks on teost to\u0303lgitud enam kui neljasajal korral rohkem kui viieku\u0308mnesse keelde. 19. sajandi romantikud kehtestasid suure triaadi: Homeros, Dante, Shakespeare. Ka pa\u0308rast hiljutisi Dante 700. surma-aastapa\u0308evaga seotud pidustusi ja konverentse ei na\u0308i buum vaibuvat. Igal aastal ilmub hulgaliselt uusi uurimusi Dante kohta ja teos on juba ammu saanud klassikalise kujutava kunsti, filmikunsti ja popkunsti u\u0308heks meelisobjektiks. Nii et teose ta\u0308htsus ei piirdu u\u0308ksnes maailma kirjanduslooga."}, {"text_idx": "#000014", "text": "\u201eJumalik komo\u0308o\u0308dia\u201c koosneb kolmest osast: Po\u0303rgu, Puhastustuli ja Paradiis. Mis on selle raamatu teema ja kuidas raamatut to\u0303lgendada?"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Sellelegi ku\u0308simusele vo\u0303iks vastata pika esseega. Aga lu\u0308hidalt o\u0308eldes on tegemist u\u0308he geniaalse ja uuriva vaimu visiooniga sellest, kuidas vo\u0303iksid paikneda inimhinged teispoolsuses vastavalt oma eluajal tehtule ja jumalikule armule. Ta\u0308htis on seejuures ka inimese enda vaba tahe. Nii on osa vaime omaenda tahtel kahetsemisest loobudes pa\u0308rinud piinaseisundi (po\u0303rgu), osa aga kahetsuse kaudu puhastusseisundi (\u201epuhastustuli\u201c pole sobiv termin, sest puhastuspaigas taluda tulevad puhastuspiinad ei piirdu tulega), mis viib varem vo\u0303i hiljem o\u0303ndsuse seisundisse (paradiis). Dante seob patuseisundist o\u0303ndsusse jo\u0303udmise orjusest vabanemisega. Nii u\u0308tlebki Vergilius, Dante teejuht po\u0303rgus ja purgatooriumis, oma o\u0303pilase kohta purgatooriumi valvurile Catole: \u201eTa otsib vabadust.\u201c U\u0308he ko\u0303igi aegade suurejoonelisema vaimse struktuuri loomisel (Erwin Panofsky on vo\u0303rrelnud \u201eJumalikku komo\u0308o\u0308diat\u201c nii hiliskeskaegsete katedraalide kui ka sama ajastu filosoofiatraktaatide kogumike ehk summadega) la\u0308htub Dante nii klassikalisest kui ka kristlikust moraalist, kusjuures viimane ta\u0308iendab ja korrigeerib esimest. Ometi mainib ta oma teoses korduvalt, et jumaliku ettehoolde su\u0308gavustesse, selle kuristikku, ei na\u0308e mitte keegi, ei Jumalale ko\u0303ige la\u0308hemal paiknevad seeravid ega ka mitte neitsi Maarja. Vaimset ruumi toestab Dante vo\u0303imas eruditsioon, mis sisaldab nii tollaseid fu\u0308u\u0308sikalisi ja astronoomilisi teadmisi kui ka pa\u0308devust filosoofias, teoloogias, poeetikas ja teistes teadustes, mis leiab o\u0303ige hingamise poeedi loodud luulelises vormis. Nii peegeldub na\u0308iteks kolmainu doktriingi Dante poolt kasutusse vo\u0303etud vormis \u2013 tertsiinis (terza rima). Ka teose o\u0303nnelik lo\u0303pp (aga komo\u0308o\u0308dia kui vorm seda eeldab) on seotud minategelase kolmainu Jumala kontempleerimisega va\u0308ljaspool fu\u0308u\u0308silist ruumi paiknevas valguspunktis. Kulmineerub aga teos hetkelise sa\u0308hvatusega, mille jooksul minategelane mo\u0303istab jumaliku ja inimliku vahekorda Jeesuses Kristuses, mida aga Dante autorina ei suuda so\u0303nastada ja mis ja\u0308a\u0308b seega usu (vo\u0303ib-olla ka isikliku vaimuelu) ku\u0308simuseks."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Raamatu alguses eksib Dante su\u0308gavasse metsa ning seal kohtab ta kolme hirmsat looma \u2013 pantrit, lo\u0303vi ja hunti. Mida need loomad su\u0308mboliseerivad?"}, {"text_idx": "#000017", "text": "Seesuguseid allegoorilisi loomakujusid on na\u0308ha ka mitmetel mappa mundi\u2019del (nt Herefordi katedraali mappa mundi). Sajanditepikkuse eksegeesi tulemusena on u\u0308ldiselt jo\u0303utud ja\u0308rgmise seletuseni: panter \u2013 himurus; lo\u0303vi \u2013 uhkus, ko\u0303rkus; hunt \u2013 aplus, saamahimu. Huvitaval kombel pole kommenteerijad po\u0308o\u0308ranud ta\u0308helepanu pantri plekilisele (algtekstis macolato) karvale, mis vastandub selgelt neitsi Maarja immacolata seisundile. Olen seeto\u0303ttu ta\u0308nulik Igor Pils\u030cts\u030cikovile, kes sellele ta\u0308helepanu juhtis (seega tuleb kordusva\u0308ljaandes teha parandus nii to\u0303lkesse kui ka kommentaari)."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Ka siin on kommenteerijad jo\u0303udnud enam-va\u0308hem u\u0308htsele arusaamisele, et poeet Publius Vergilius Maro, ladina eepose \u201eAeneis\u201c autor ja Dante eeskuju antiikautorite seas, on allegooriliselt to\u0303lgendatav inimese loomuliku mo\u0303istusega. Selle valgusel saab inimene hoiduda kurjast ja kahetseda tehtud kurja (hoiduda po\u0303rgupiinadest ja jo\u0303uda puhastusseisundisse). Siiski sa\u0308ilivad Vergiliusel, nii nagu Beatrice\u2019ilgi (ku\u0308ll va\u0308hemal ma\u0308a\u0308ral), inimlikud omadused, mis teeb teose seikluslikumaks, kohati lausa lustakaks."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Po\u0303rgu va\u0308raval on kiri: \u201eKo\u0303ik lootus ja\u0308tke, astudes siit sisse.\u201c Kas vo\u0303ite tuua mo\u0303ne na\u0308ite selle kohta, keda Dante Po\u0303rgus kohtab? Kas on ka vahe esimese ringi valguskumas lossi (Homeros, Horatius, Ovidius, Lucanus) ja po\u0303rgu viimasesse ehk alumisse ehk u\u0308heksandasse ringi (Juudas, Brutus, Cassius) sattunud tegelaste olukorra vahel?"}, {"text_idx": "#000021", "text": "Eelpo\u0303rgu suurvaimud on pigem lihtsalt loetletud kui aktiivsesse tegevusse kaasatud. Ega neil seal oma ha\u0308marusest u\u0308mbritsetud valguskumas va\u0308ga viga polekski, kui poleks vo\u0303imalik kujutleda paradiisi esialgu pimestavat, siis aga vabastavat ja o\u0303nnestavat valgust, millesse o\u0303ndsalt sukelduda. Ses suhtes on Vergilius, keda keskajal peeti Kristuse su\u0308nni ettekuulutajaks, oma aja suurvaimudega vo\u0303rreldes u\u0308htaegu nii paremas kui ka viletsamas seisundis. Aimates Kristuse lunastussurmast vo\u0303rsunud o\u0303ndsuse vo\u0303imalikkust, ei pa\u0308a\u0308se ta paganana ometi ise sellesse o\u0303ndsusesse (tuleb muidugi to\u0303deda, et selles on \u201esu\u0308u\u0308di\u201c ka tema allegooriline funktsioon teoses: piirduda mo\u0303istuslikkusega ja ja\u0308tta ko\u0303rgema teejuhi roll Beatrice\u2019ile). U\u0308heksanda po\u0303rguringi ja\u0308a\u0308sse tardunud Saatana (kunagise valgusekandja ehk Lutsiferi) lo\u0303ugade vahel siplev Juudas kui Kristuse reetja ja Caesari kui kristlike keisrite eelka\u0308ija tapnud Brutus ja Cassius on siiski ko\u0303ige nukramas, et mitte o\u0308elda traagilisemas seisundis. Tundub lausa, et reetmist polegi vo\u0303imalik enam heastada. Minu meelest on see to\u0303esti traagiline. Aga \u201ePo\u0303rgu\u201c suurlood on eelko\u0303ige himurate ringi Paolo ja Francesca armastuslugu, mis to\u0303i huku Francesca abikaasale, kes nad ka\u0308ttemaksuks tappis (V laul), suure seikleja, aga ka suure valetaja (Trooja hobuse episood) Odysseuse lugu (XXVI laul) ja reetmise eest karistust kandva krahv Ugolino o\u0303o\u0303vastav kannatuslugu ja ka\u0308ttemaks tema ja ta meessugulaste surnuks na\u0308ljutajale (XXXII ja XXXIII laul). Minu u\u0308heks \u201elemmikna\u0308iteks\u201c on muidugi varaste u\u0308ha korduv metamorfoos inimestest madudeks (XXV laul). Aga ma tean, et teen mainimata ja\u0308tmisega veel paljudele po\u0303rgulistele \u201eu\u0308lekohut\u201c."}, {"text_idx": "#000022", "text": "Po\u0303rgu kaheksandas ringis mo\u0303tiskleb Dante inimese arukuse ja vooruse u\u0308le. Mis ja\u0308relduseni ta jo\u0303uab?"}, {"text_idx": "#000023", "text": "Ega praegu ei ma\u0308letagi, nii et pean ja\u0308rele vaatama ... Kui ku\u0308simus ka\u0308ib Vergiliuse kui teejuhi kohta, keda allpo\u0303rgu kindlusemu\u0308u\u0308re kaitsvad kuradid keelitavad Dantet ha\u0308das u\u0308ksi ja\u0308tma, siis on vastus see, et arukam olekski just no\u0303nda toimida, aga muidugi poleks siis voorusega enam mingit pistmist. Vergiliuse kui voorusliku arukuse vo\u0303rdkuju meelekindlus leiab tuge ja\u0308rgmises laulus, kus ingel ko\u0303ik saatanasigudikud teelt eest paiskab ja po\u0303rgulinna va\u0308ravad valla lo\u0308o\u0308b. Ehk siis arukus ei ta\u0308henda kiiret ja omakasupu\u0308u\u0308dlikku tegevust, vaid rahulikku ja meelekindlat, jumalikust ettehooldest tuge leidvat arukust."}, {"text_idx": "#000024", "text": "Kui kaugel asub Purgatooriumi saar ja ma\u0308gi Po\u0303rgust? Mis on eelpurgatooriumi ja purgatooriumi erinevus?"}, {"text_idx": "#000025", "text": "Purgatooriumi saar ja ma\u0308gi on po\u0303rgu (ideaalne) vastaspunkt. Dante oli kindlasti oma aja erudiit tollase teaduse mo\u0303ttes, aga ta tundis ka purgatooriumiga seotud rahvalikke lugusid ja kujutelmi. Nii on su\u0308z\u030ceelises mo\u0303ttes tegemist po\u0303rgu suhtes puhta poolega, o\u0303igemini on po\u0303rgu puhastumise pahupool. Tekkis see saar koos ma\u0308ega siis, kui Saatan ehk kurjus oma isiklikus ko\u0303rkuses (u\u0308tleksin veel, et ka edevuses) Jumala headusele vastu hakkamise pa\u0308rast ko\u0303ige ko\u0303rgemalt ko\u0303ige madalamasse punkti (tollase maailmasu\u0308steemi ja\u0308rgi Maa keskpunkti) paisati, nii et see osa maast, kuhu ta langes, tema ja ta kaaslaste eest n-o\u0308 po\u0303genes ja puhastuspaiga moodustas. Dante eelpurgatooriumis aga alles oodatakse puhastumisaega. Me vo\u0303ime ju tahta puhastuda, aga me pole selleks sageli veel valmis. Lisaks heale mo\u0303ttele on selleks tarvis nii enda tegusust kui ka jumalaarmu."}, {"text_idx": "#000027", "text": "Purgatooriumi esimeses ringis loevad ko\u0303rkusest puhastuvad hinged meieisapalvet. Kas vo\u0303ite tuua mo\u0303ne na\u0308ite, keda Dante Purgatooriumis kohtab? Milline on puhastustule esimeses ringis ja viimases ringis viibivate hingede olukord?"}, {"text_idx": "#000028", "text": "Juba see palve na\u0308itab, et puhastumise alus on kahetsus ja palve. Ja mis saab olla ko\u0303rkidele vaimudele (aga nemad just esimeses, ko\u0303ige ra\u0308ngemas puhastumisringis meieisapalvet loevadki) kohasem, kui paluda andeks oma patud ja andestada teistele nende omad. Ei teagi, kumb on raskem. O\u0303nneks on puhastusprotsessis viibijate tahe po\u0308o\u0308rdumatu, mida igas puhastusringis toestavad marmortahvlitel kujutatud na\u0308ited nii heast kui ka halvast teguviisist. Dante kohatud puhastuvate hingede galerii on vo\u0303imas, ehkki valiku u\u0308le vo\u0303ib muidugi ka natuke nuriseda. Siin ka\u0308ivad oma puhastusteed mitmedki Dante enda so\u0303brad, aga ka kunstnikud ja poeedid, viimaste seas trubaduurid Sordello ja Arnaut Daniel, ladina poeet Statius ja loomulikult Dante u\u0308ks suuri eeskujusid Guido Guinizelli, keda on traditsiooniliselt peetud nn uue maheda stiili poeetide juhtfiguuriks. Sarnases stiilis vastas oma luuletajakutsumusele ka noor Dante, kes u\u0308tles u\u0308hele teisele purgatooriumis kohatud poeedile iseenda kui luuletaja iseloomustuseks, et ta on see, kes kuulatab pingsalt, kuidas armastus temas hingab, ja nii, nagu see ette u\u0308tleb, ka u\u0308les kirjutab. Muidugi on ku\u0308simus armastuse objektis, mo\u0303o\u0303dus ja viisis, fu\u0308u\u0308silise ja vaimse vahekorras. Purgatooriumi viimases, seitsmendas ringis peavad tulepuhastuse la\u0308bi tegema himurad; esimeses ringis on ko\u0303rkide vaimude puhastav karistus kivikandam \u2013 \u201eko\u0303rkuse raske kandam\u201c."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Purgatooriumi erinevates ringides kustutatakse p-ta\u0308hti Dante laubalt? Mida see ta\u0308hendab?"}, {"text_idx": "#000030", "text": "Patukustutust, o\u0303igemini patu hu\u0308vitamist jumaliku o\u0303igluse suhtes, mis koosneb patu mo\u0303istmisest sellele vastanduva vooruse taustal, selle kahetsemisest ja vastava karistuse kandmisest. Erinevalt po\u0303rgust, kus ko\u0303ik hinged on n-o\u0308 sunnismaised, st omaenda kahetsematuse pa\u0308rast u\u0308hte kindlasse piinaringi igaveseks mo\u0303istetud, liiguvad purgatooriumis puhastuvad, patust vabanevad hinged la\u0308bi ko\u0303ikide ringide, kuni nad vo\u0303ivad Lethe jo\u0303es ko\u0303ik tehtud halva unustada ja Eunoe\u0308 jo\u0303es meenutada ko\u0303ike head. Viimane on seotud ta\u0308nulikkusega. Suuta ma\u0308letada head on sama oluline hu\u0308ve kui pa\u0308lvida hu\u0308vituseks halva unustamine. Hinged, keda Dante oma puhastusteel kohtab, on muidugi valitud vastava ringi ja\u0308rgi."}, {"text_idx": "#000031", "text": "Purgatooriumi viieteistku\u0308mnendas peatu\u0308kis arutlevad Dante ja Vergilius sisekaemuse kasulikkusest. Mis ja\u0308reldusteni nad jo\u0303uavad?"}, {"text_idx": "#000032", "text": "Purgatooriumi laulud XV\u2013XVII on teose keskosa. Siin toimub (eriti XVII laulus) arutlus inimese instinktide (loomuliku armastuse) ja vaba tahte (valiva armastuse) vahekorra u\u0308le. Inimese ko\u0303rgeimat ihalust, tema u\u0308rgset vaimset igatsust on seostatud kaemusega juba antiikmo\u0303ttes (vt nt Aritotelese \u201eNikomachose eetika\u201c). Kristlikus traditsioonis on see Jumala kaemus. Kaemuse tarvis peab inimene olema rahu seisundis enda ja u\u0308mbritsevaga. XV laulu alguses liigub Dante oma puhastusteel kadedusest puhastumise ringist vihast puhastumise ringi. Nii kadedus kui ka viha, nagu teisedki purgatooriumis hu\u0308vitatavad veniaalsed patud (puhastatavad patud), on seotud va\u0308a\u0308ra, st iseka armastusega, mis on po\u0308o\u0308ratud ligimese kahjuks. Nii laulavadki puhastujad hu\u0308mni \u201eO\u0303ndsad on halastajad\u201c (\u201eBeati misericordes\u201c). Viieteistku\u0308mnendas laulus na\u0308eb Dante oma sisekaemuses (\u201enagu oleks a\u0308kki/ mind ennast unena\u0308gemusse kistud\u201c, \u201ePurgatoorium\u201c XV, 85\u201386) stseene leebusest ja andestusest ka oma kiusajatele ja vaenlastele. Andestamine annab jo\u0303u, viha vo\u0303tab va\u0308e. Paradoksaalselt on isetu armastus seega u\u0308htlasi \u201eisekas\u201c armastus. Kaemuse jaoks on tarvis sisemist rahu, aga kaemus ka annab rahu. Sellist rahu on, nagu me ilmselt ko\u0303ik teame, va\u0308ga raske saavutada (eriti u\u0308ksinda). Ometi arvan, et ka meie ta\u0308nases kontekstis on see u\u0308lioluline: kuidas olla tugevad, aga mitte vihased."}, {"text_idx": "#000033", "text": "Purgatooriumis ko\u0303lab ka hingede u\u0308hislaul \u201eAgnus Dei\u201c, aga ka \u201eGloria\u201c. Mitmed Purgatooriumis olevad hinged paluvad Dantel paluda oma hinge eest. Kuidas laulud ja eestpalved neid aitavad?"}, {"text_idx": "#000034", "text": "\u201eAgnus Dei\u201c on just nimelt see hu\u0308mn, mida laulavad u\u0308heskoos omaenda viha suitsust pimestatud vaimud, kui nad liiguvad alandlikus kahetsuses Jumala valguse suunas. \u201eGloria\u201c seevastu on u\u0308hislaul, mida kogu purgatoorium ho\u0303iskab siis, kui mo\u0303ni hing oma patuseisundist lo\u0303plikult vabaks saab. Purgatoorium on u\u0308hise mure ja u\u0308hise ro\u0303o\u0303mu koht. Murest aitab vabaneda palve nii enda kui ka kaasinimese hinge eest, kiiduhu\u0308mnid loovad rahu ja ro\u0303o\u0303mu."}, {"text_idx": "#000038", "text": "Mateldat on Dante-eksegeesis mitmeti to\u0303lgendatud. Levinuim seletus on, et just Matelda, lo\u0303hnavas rohtaias lilli noppiv kaunitar, kujutab allegooriliselt inimese muretut o\u0303nneseisundit enne pattulangemist. Matelda on see, kes Beatrice\u2019i vastava korralduse peale kastab Dante (ja Statiuse) juba eespool jutuks tulnud Lethe unustusevette ja Eunoe\u0308 (\u201ehea mo\u0303te\u201c) virgutusvette. U\u0308helt poolt vo\u0303iks o\u0308elda, et iseduse pattudest puhastatuna, teda koormavatest muredest vabana saab inimene (Dante) kohtuda teda to\u0303eliselt o\u0303nnestava Teisega (Beatrice, Kristus, Jumal). Teiselt poolt aga on selline kohtumine tolle Teise arm ja andeksand."}, {"text_idx": "#000039", "text": "Beatrice esitab Purgatooriumis su\u0308u\u0308distusko\u0303ne Dante vastu ja inglikoor esitab oma kaitselaulu Dantele. Mis olid peamised su\u0308u\u0308distused ja mida inglid laulsid?"}, {"text_idx": "#000041", "text": "Milline on Beatrice\u2019i roll Paradiisis?"}, {"text_idx": "#000042", "text": "Beatrice\u2019i ilmutuslik ja to\u0303lgenduslik roll tuleb ko\u0303ige paremini va\u0308lja \u201eParadiisi\u201c I laulus ja XXVIII\u2013XXX laulus. To\u0303us purgatooriumi ma\u0308elt pa\u0308risparadiisi algab siis, kui Beatrice vaatab nagu kotkas (vo\u0303imalik paralleel apostel Johannesega) pa\u0308ikesesse ja Dante tema silmadesse. XXVIII laulus na\u0308eb Dante jumalikku valguspunkti taas esmalt Beatrice\u2019i silmadest peegelduvana. XXX laulus selgub, et Beatrice on just nagu kontrapunkt jumalikule valguspunktile. Huvitav on just see, et nu\u0308u\u0308d Dante teatab, et ei suuda Beatrice\u2019i ilu ku\u0308llaldaselt kirjeldada ning et ta peab selle ja\u0308tma \u201evo\u0303imsamale trompetile\u201c. Seda vo\u0303iks mo\u0303testada selliselt, et ilmutus saab ta\u0308ielikult seletatud n-o\u0308 viimsepa\u0308eva pasuna puhudes. Nii et Beatrice kui teejuht ja eksegeet (Beatrice seletab Dantele \u2013 lisaks on muidugi ka teiste o\u0303ndsate vaimude seletused ja na\u0308ited \u2013 ko\u0303iki teoloogilisi ku\u0308simusi), aga muidugi ka kui inimene, ja\u0308a\u0308b ikkagi ka saladuslikuks. Nn personaalfilosoofidele tuginedes (nt Emmanuel Levinas) vo\u0303iks o\u0308elda, et tema na\u0308gu pole kunagi pa\u0308riselt na\u0308ha: selles on alati va\u0308rskus ja uudsus (ega tegelikult Dante ju teda kunagi ei kirjelda, ra\u0308a\u0308gib vaid Beatrice\u2019i pilgu ja naeratuse u\u0308ha kasvavast ilust). Ses suhtes on ta see Teine, kelle kaudu me vaimustume ja kes ei lase meil enda sisse ja\u0308a\u0308da, vaid sunnib meid endast va\u0308ljuma ja sukelduma Esimesse. Mitmed Dante uurijad on oma lingvistilises analu\u0308u\u0308sis ro\u0303hutanud Beatrice\u2019i funktsiooni sarnasust Kristuse endaga. Dante lahendab erinevuse siiski nii, et XXXII laulus vo\u0303tab Beatrice sisse oma koha puhta valgustaeva empu\u0308u\u0308reumi o\u0303ndsate roosis, ja oma viimase, kolmainu Jumala kaemuseni to\u0303useb Dante mu\u0308stitsimi suurkuju pu\u0308ha Bernardi kaasabil ja neitsi Maarja eestkostel."}, {"text_idx": "#000043", "text": "Dante paradiisi struktuuris on mitmed taevad: Kuu taevas, Merkuuri taevas, Veenuse taevas, Pa\u0308ikese taevas, Marsi taevas, Jupiteri taevas, Saturni taevas, kinnista\u0308htede taevas, esimene liikuv taevas, ruumitu ja ajatu puhtvalgustaevas empu\u0308u\u0308reum koos o\u0303ndsate vaimude roosiga ja selle kohal kiirgava jumaliku valguspunktiga. Kas vo\u0303ite tuua mo\u0303ne na\u0308ite, keda Dante Paradiisis kohtab?"}, {"text_idx": "#000044", "text": "Paradiisivaimude valik on va\u0308ga mitmekesine ja mo\u0303neti u\u0308llatavgi. Lisaks n-o\u0308 enesestmo\u0303istetavatele paradiisikodanikele, nagu Pa\u0308ikese taevas, ilmuvad targad vaimud pu\u0308had Aquino Thomas ja Bonaventura, Saturni taeva kontempleeriv vaim pu\u0308ha Benedictus ning muidugi kinnista\u0308htede taeva kolm apostlit Peetrus, Jaakobus ja Johannes, kes eksamineerivad Dantet usu, lootuse ja armastuse asjus, kohtab minategelane nt keiser Justinianust, kellel laseb ra\u0308a\u0308kida keiserliku vo\u0303imu arengust ja triumfist, mis kindlasti pole koosko\u0303las ta\u0308napa\u0308evase La\u0308a\u0308ne maailma demokraatliku u\u0308hiskonnakorraldusega (aga kildkondliku vo\u0303imuvo\u0303itluse to\u0303ttu pagendusse la\u0308inuna pooldabki Dante kristliku keisri maist vo\u0303imu). Siiski, keisrile ja u\u0308ldse hierarhiale vastukaaluks kohtab Dante sealsamas Merkuuri taevas provaansi krahvi o\u0303ukonnast va\u0308lja aetud no\u0303unik Romieu\u2019d, selle taeva ko\u0303ige kirkamat vaimu. Kohtudes Marsi ehk usuma\u0308rtrite taevas oma ristiso\u0303dijast esiisa Cacciaguidaga, laseb ta tollel ra\u0308a\u0308kida kodulinna Firenze allaka\u0308igust, aga eks siingi kahandab Dante maist progressiusku tema enda pagulasesaatus. U\u0308llatada vo\u0303ib meid aga na\u0308iteks iisraellastele tehtud teenete eest u\u0308lendatud Jeeriko hoor Raahab, kes ilmub Dantele Veenuse taevas. Erilist huvi pakuvad muidugi ka pa\u0308a\u0308stetud paganad (keiser Traianus ja Trooja lihtne so\u0303dur Ripheus), kellel ei tohiks kristlikku paradiisi justkui asja olla. Jah, me kuuleme ku\u0308ll, et Gregorius Suure eestpalvete to\u0303ttu vo\u0303eti Traianus imeliselt taas teatud ajaks elavate hulka, nii et ta sai ristitud. Aga siiski on need na\u0308ited to\u0303endiks, et Dante on teoloogilisest korrektsusest hoolimata mo\u0303tlejana avatud jumaliku armu rikkalikkusele, mis u\u0308letab kitsad inimlikud arusaamad. Kirjutanuks ta nu\u0308u\u0308d, laieneks selline arm muudelegi valdkondadele kui paganlus."}, {"text_idx": "#000046", "text": "Dante oli u\u0308hes varasemas laulus Aquino Thomaselt kuulnud, et kuningas Saalomonist pole targemat inimest olnud. Aga traditsiooni ja\u0308rgi on ta\u0308iuslikud (ja\u0308relikult ka ta\u0308iuslikult tarkasid) olnud vaid esiisa Aadam ja Jeesus Kristus. Thomas toob Dante kahtluse hajutamiseks sisse eri vaatepunktid, eristades vahetult loodud olendid ja vahendatult loodud olendid. Aadam ja Jeesus pole su\u0308ndinud inimese seemnest, vaid on vahetult loodud, seega on nemad ainsana ta\u0308iuslikud, sest loodus pole oma tegevusega sekkudes algvalguse toimet kuidagi muutnud (Aadama pattulangemine on juba eri ku\u0308simus). Saalomoni tarkust aga tuleb mo\u0303ista kui maa peal valitsenud kuninglike tarkuste seast suurimat."}, {"text_idx": "#000048", "text": "Kristuse ilmumine neitsi Maarja ja ko\u0303ikide triumfeerivate hingede saatel kinnista\u0308htede taevas on to\u0303esti ko\u0303ige u\u0308levam, aga ka originaalsem kirjeldus kogu teoses. Algab see taas Beatrice\u2019i ilme lu\u0308hikese ja tabava iseloomustamisega, o\u0303igemini selle kirjeldamisest loobumisega. Beatrice palged lo\u0303kendavad nagu tuli ja tema silmades avaldub kirjeldamatu ro\u0303o\u0303m. Jeesus ilmub nagu pa\u0308ike, nii et Dante ei suuda teda vaadata. Ta po\u0308o\u0308rdub kohkunult Beatrice\u2019i poole ja saab temalt jo\u0303u, mis vo\u0303imaldab tal enesest va\u0308lja minna ja Kristust nii na\u0308ha, et ta selle kohta ei oskagi pa\u0308rast midagi kosta. U\u0308ks on selge \u2013 Beatrice\u2019i ilu on nu\u0308u\u0308d veelgi suurem, aga Kristus on valgus, milles teised valgused otsekui pilvest la\u0308bi murdva pa\u0308ikese valguse ka\u0308es vastu sa\u0308ravad. See oli nu\u0308u\u0308d Dante teksti lu\u0308hike u\u0308mberjutustus, parem oleks seda kaheku\u0308mne kolmandast laulust to\u0303esti ise lugeda. Lisaks na\u0308gemismeeltele ro\u0303hutab Dante veel kuulmismeeli. Kuuldud meloodiaga vo\u0303rreldes mo\u0303juksid ko\u0303ik maised viisid ko\u0303ueko\u0303minana (mis ka ju kaunis). Ko\u0303ige suuremat valgust, safiirina sa\u0308ravat ta\u0308hte neitsi Maarjat aga laskub ko\u0303rgusest nimbusena u\u0308mbritsema tuletungal (vo\u0303imalik viide peaingel Gabrielile), mis omandab samuti helilisuse. Kui siis Jumalaema oma Poega (kes Dante veel mitte pa\u0308riselt karastanud pilku sa\u0308a\u0308stes la\u0308bi esimese liikuva taeva empu\u0308u\u0308reumi to\u0303useb) saatma suundub, po\u0308o\u0308ravad ko\u0303ik va\u0308iksemad valgusleegid (o\u0303ndsad vaimud) oma va\u0308relevad tipud otsekui emapiimast kosutatud lapsukene ka\u0308ed ta\u0308nulikus palves tema poole. Nii et Dante sulandab u\u0308hte nii traditsioonilised kirjeldused kui ka oma va\u0308ga va\u0308rske looduse ja inimelu vaatleja pilgu, ko\u0303rva ja muudki meeled."}, {"text_idx": "#000049", "text": "Kuidas kirjeldab Dante kolmainu Jumala na\u0308gemist tema olemuslikus u\u0308htsuses ja isikulistes erinevustes?"}, {"text_idx": "#000050", "text": "Kolmainu Jumal ilmub Dantele siis, kui ta on mu\u0308stik Bernardi juhatusel ja neitsi Maarja eestkostel oma pilgu jumalikku valguskiirde suunanud. Selles kaob tal nii ruumi kui ka aja tunnetus, nii et u\u0308ksainuke hetk (ajapunkt) on vo\u0303rreldav sajanditega. Selles na\u0308eb ta taas nii traditsioonile tuginedes kui ka suurele poeedile omase kujundlikkusega talle ilmuvat va\u0308ga va\u0308rskelt. Universum on otsekui ko\u0303ike kokku vo\u0303ttev raamat vo\u0303i valem. Kolmainu Jumal ilmub kolme eri va\u0308rvi samamo\u0303o\u0303dulise ringina, aga ka topeltvikerkaarena, kahe tulena, mille vahel hingab kummastki teise poole kolmas. See on Va\u0308gi ja Mo\u0303istmine, mida seob Armastus."}, {"text_idx": "#000051", "text": "Ja viimane ku\u0308simus. Dante kirjutab \u201eJumaliku komo\u0308o\u0308dia\u201c viimases laulus: \u201eSiin kujutluse ko\u0303rge lend ku\u0308ll va\u0308sis, kuid minu igatsust ja tahet to\u0303ukas nu\u0308u\u0308d Armastus kui tasa po\u0308o\u0308rlev ratas, mis juhib pa\u0308ikest ja ka teisi ta\u0308hti.\u201c Kas Armastus suure ta\u0308hega on see, mis paneb ko\u0303ik asjad liikuma?"}, {"text_idx": "#000052", "text": "Aristotelesel oli Jumal esimene liikumatu liigutaja. Kristlik traditsioon on selle omaks vo\u0303tnud. Samuti Dante poeedina: \u201eOlen u\u0308ks, kes ma\u0308rkab,/ kui puudutab mind armastuse hingus,/ ja so\u0303nadesse seab, mis sees mul ko\u0303lab\u201c (\u201ePurgatoorium\u201c XXIV, 52\u201354). Armastuse va\u0308gi paneb vastuarmastuse liikuma."}]