[{"text_idx": "#000002", "text": "Haarav romaan, mida pole vo\u0303imalik lugeda"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Andrei Ivanovi on vallanud Pariisi kirjeldamise kirg ja seda teeb ta suurepa\u0308raselt, kuid tema elegantsis on siiski liigset lohakust."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Lugenud Andrei Ivanovi uue romaani la\u0308bi kaks korda, ei ole ma ometi veendunud, et olen seda tegelikult lugenud. Raamatu korduslugemises enne selle arvustamist pole midagi erandlikku, millega suurustleda, ent seekord oli u\u0308lelugemiseks hoopis teine po\u0303hjus."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Esimesel korral takerdusin iga ku\u0308mmekonna leheku\u0308lje tagant vigasena mo\u0303junud tekstikatketele vo\u0303i lohakale kujundiloomele, kus muidu nii hoogne ja panoraamsusega lummav teos justkui katkes, et siis sama kaunilt ja\u0308tkuda. Katkestused olid aga nii ha\u0308irivad, et u\u0308htset ko\u0303netavat lugemishoogu ei o\u0303nnestunudki saavutada, raamat justkui pudenes nende veidrate katkestuste to\u0303ttu laiali."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Osa teksti puuduja\u0308a\u0308kidest la\u0308heb ilmselt to\u0303lkija vo\u0303i toimetaja kapsaaeda. Ei kujuta end eesti keeles vandumas nii, nagu seda tehakse leheku\u0308ljel 20: \u201eOh, sitt!\u201c. Pigem mo\u0303jub see Google\u2019i to\u0303lkemasina toorto\u0303lkena inglise keelest. Keegi ei kurda ilmselt eesti keeles ka va\u0308ga tihti, et \u201eminuga ei teretata\u201c (lk 49). Selliseid hangumisi tuli veel ette."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Suur osa on aga siiski autori halval vo\u0303i lo\u0303petamata stiilil. Ta\u0308psuse ja u\u0308llatavuse asemel kohtab u\u0308sna julget la\u0308a\u0308gust: \u201ejalutan mo\u0308o\u0308da Pariisi ja tean: su\u0308gaval minu sees kasvab ja keerleb otsekui teokarbis unena\u0308gu \u2013 maskeraadilt hullumajja lennanud serpentiinilint\u201c (lk 29). Sellise kistud vo\u0303rdlusega u\u0308ritatakse erakorralikustada va\u0308ljendusakti ilma midagi olemuslikku tabamata. U\u0308ht minategelast ja\u0308litavas \u201eharuldast liiki kos\u030cmaaris\u201c pole midagi haruldast: \u201elo\u0303putu hoone, kust ma ei pa\u0308a\u0308se va\u0308lja, ja ei suuda kuidagi a\u0308rgata\u201c (lk 40). Kas pole u\u0308sna tavapa\u0308rane o\u0303udusunena\u0308o su\u0308z\u030cee?"}, {"text_idx": "#000009", "text": "\u201ePa\u0308rast mitmeid tunde pargis, kui jo\u0303udsime va\u0308lja Saint-Micheli bulvarile, hakkas mulle tunduma, nagu hakkaks mu rinnas lahti minema pilu, kust meid piilub taevas\u201c (lk 48). Leheku\u0308ljel 210 saame teada, et u\u0308ks peategelasist \u201eimas elu oma kildudeks lo\u0303hkeva isiksuse iga rakuga\u201c. Leheku\u0308ljel 425 to\u0303detakse, et \u201eMu read on kui torud, mida mo\u0308o\u0308da lendavad la\u0308kitused, hiilivad unena\u0308od, kanduvad minema kadunukesed, voolavad ma\u0308lestused otsekui veri mo\u0308o\u0308da sooni\u201c, 491. leheku\u0308ljel nenditakse, et \u201eMe oleme kaks nukku, kes taovad nagu ahvid mo\u0303ttetult ajaallikat\u201c. Mida nende lausetega o\u0303igupoolest va\u0308ljendatakse? Autor tahab nende kaudu ilmselt jagada mingeid talle ilmselt va\u0308ga valgustuslikuks osutunud tajunihkehetki lugejaga, aga va\u0308hemalt minuni tema kogemus ei jo\u0303udnud. U\u0308ldistamisjulgust mul siinkohal ei jagu: to\u0303sikindlate tulemuste va\u0308ljaselgitamiseks peaks tegema fookusgrupi-uuringu, ja lugemispuuet ka pa\u0308ris va\u0308listada ei saa."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Romaani lo\u0303pulause na\u0308eb va\u0308lja niisugune, nagu poleks autoril selle ka\u0308a\u0308ritamiseks pa\u0308rmi enam jagunud. Kannatlikkust u\u0308les na\u0308idanud lugeja solvamiseks on kirjutatud: \u201eMa tahan minna la\u0308hemale, kuid mingisugune uskumatu jo\u0303ud to\u0303mbab mind mateeriast lahti, viskab u\u0308les ning, pu\u0308u\u0308des lennult kinni, viib u\u0308ha kasvava kiirusega a\u0308a\u0308retusse tundmatusse\u201c (lk 535). Noriv ja mo\u0303ttetu on u\u0308he romaani lo\u0303pulauset fu\u0308u\u0308sikao\u0303piku varal analu\u0308u\u0308sida, aga mateeriast-materiaalsusest eraldunud subjekti kiirendustaju ettekujutamisega on mul siiski raskusi. Eesti proosakirjandus sellest lo\u0303pulausest midagi ei vo\u0303ida, viiki ka ei tule \u2013 kaubeldakse kahjudega."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Lo\u0303puni jo\u0303udmiseks tuleb lugejal komistada na\u0308iteks sellisel ma\u0308ttal: \u201eKui palju toimetajaid raamatu kallal ka vaeva ei na\u0308eks, on ko\u0303ikidel su\u0308ndmustel u\u0308ksainus to\u0303ene tekstito\u0303mmis. Selle vo\u0303tmete vardjateks on viirastused, kellega me o\u0308o\u0308siti vestleme. Ja mis keel see on, milles me ra\u0308a\u0308gime? Varjude keel, lo\u0303pmata o\u0303hukese mateeria voltide s\u030ciffer\u201c (lk 33), \u201ering saab ta\u0308is \u2013 inimkond tantsib kontidel, po\u0303lvist saati veres\u201c (lk 499). Nendin ja\u0308lle oma funktsionaalset lugemispuuet, aga kontidel saab tantsida siis, kui igasugune veri on juba ammu tolmuks kuivanud. Lo\u0303hki puhutud poeesia, mis ei pu\u0308si koos ka proosaluuletusena mitte!"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Andrei Ivanovi senise loomingu austajana valmistusin nautima Ferenc Liszti kontserti, \u201eIseva\u0308rki kalmistu asukaid\u201c lugedes oli aga kohati ometi tunne, et kuulan Richard Claydermani proovi tegemas. Ma ei ole kirjanduso\u0303ppejo\u0303ud, aga lugejana eeldan, et ka assotsiatiivse va\u0308ljenduslaadi puhul on oluline ja\u0308lgida, et kujund mingilgi tasemel funktsioneeriks. Vastasel juhul tekst lihtsalt laguneb lugeja silme all koost, mo\u0303jub vigase ja u\u0308lepakutuna, mitte avastuslikuna, mida sellise o\u0303nneso\u0303ltliku meetodiga tavaliselt taotletakse. Suuremalt jaolt on autor seda kasutanud siiski o\u0303nnestunult ja sellise suurejoonelisusega, et kustutaksin hea meelega ko\u0303ik loetletud \u201esurmapatud\u201c lugemise ka\u0308igus tekkinud ta\u0308helepanekute registrist."}, {"text_idx": "#000014", "text": "Tekstiloome ja toimetuslikud a\u0308pardused ei tee Ivanovi raamatu ha\u0308id omadusi olematuks ja et kiunumise poole tugevalt kreenis arvustus veidigi paika saada, on viimane aeg o\u0308elda, et sel romaanil on suure kirjanduse tunnused: ajaline, ruumiline ja ideeline panoraamsus, ta\u0308isverelised ja huvitavad tegelaskujud, elusaatused, mida naljalt va\u0308lja ei mo\u0303tle. Mo\u0303ni on kindlasti veel. Ja ko\u0303ige olulisem: raamatu assotsiatiivne ja tajunihetega ma\u0308ngiva keelekasutuse abil kujunenud vorm on selle sisu \u2013 diasporaarahvusluse po\u0303rgulikkus olukorras, kui emamaa on huvitatud diasporaa ha\u0308vimisest \u2013 ko\u0303nekas teisend. Mahukasse romaani mahub vinjette ja lugusid, mis mo\u0303juvad originaalselt ja haaravalt (lugu \u201eL\u2019Homme Incroyable\u201c pildiseeriast tekitab omamoodi veidralt nihestatud jutustus- vo\u0303i kujutustasandi.)"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Autorit on nagu paljusid teisigi loojaid vallanud Pariisi kirjeldamise kirg ja seda teeb ta suurepa\u0308raselt. Moskva figureerib teoses justkui mitte-paigana, kus viibimine on mo\u0303eldamatu, kus aeg voolab aeglaselt, \u201eisegi tuvid lendavad u\u0308le ta\u0308nava laisalt, hetk peatub, sa ru\u0308hid edasi jo\u0303nksamisi, otsekui mitmeid kordi su\u0308ndides\u201c (lk 44), kus ko\u0303ik tundub vo\u0303imatu, aga kuhu osa emigrantidest siiski valuliselt-kahtlevalt naasta ihkab. Pariisi kirjeldab Ivanov aga riukaliku elusolendina, kus \u201eon ko\u0303ik vo\u0303imalik\u201c (lk 102), aga miski pole kindel. \u201eLinn justkui to\u0303mbub kokku ja sirutub va\u0308lja nagu vedru\u201c (lk 8), \u201ePariisis on aadressid petlikud [\u2014] Siin on ko\u0303ik natuke kavalasti korraldatud [\u2014] Esimestest pa\u0308evadest peale on Pariis mind lollitanud ja oma maitse ja\u0308rgi ku\u0308psetanud\u201c (lk 7). \u201ePariis hiilib seal all mo\u0308o\u0308da rue de la Sante\u0301d, Pariis vaatab mind pimedusest, vaatab pu\u0308ha Anna kliiniku vo\u0303retatud akendega ja mo\u0303tleb: suitsetad? seirad mind aknast? kas sa oled selle vabaduse a\u0308ra teeninud? mida sa selle vabadusega peale hakkad? kuidas ka\u0308itud? saab na\u0308ha, saab na\u0308ha ...\u201c (lk 52), \u201elinn ja\u0308litas mind\u201c (lk 522). Selle linna ta\u0308navanimesid lausutakse nagu palvet (lk 207)."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Seejuures pole Pariis miski pelgupaik: \u201eSaabus must kirgastus! Ma kuulsin pimeduse ha\u0308a\u0308lt! See ei to\u0303otanud midagi head. See oli tormi ulg. Vulkaanide pulbitsus. Luude ragin. Ma ei saanud Pariisis olla ... Ta\u0308navad olid koomale to\u0303mbunud. Ko\u0303ik oli muutunud. See linn, oo, kui o\u0303udne linn see on! Kuidas ta Saatanaga kaasa ma\u0308ngis! Kuidas ta mind ninapidi vedas, mo\u0303nitas ... Pariis mind hukutaski. Ja kuidas temas ku\u0308ll elatakse?\u201c (lk 521)."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Ega seal va\u0308ga ei elatagi. Ivanov on vene diasporaarahvuslust ka\u0308sitledes saanud hakkama omalaadse zombiromaaniga. \u201ePariis on sihuke linn, mis kuulub nii elavatele kui surnutele. Mo\u0303nedele surnutele kuulub see isegi rohkem kui elavatele. Sa pead alles to\u0303estama, et sul on o\u0303igus temas elada\u201c (lk 18). Vene emigrante kujutatakse Pariisis kui rahvuskultuurilises po\u0303rgus liikuvaid zombisid, kellelt emamaa vaenulikkus on vo\u0303tnud elujo\u0303u ja identiteedi, aga keda Pariis oma vo\u0303luga siiski poolvinnas hoiab."}, {"text_idx": "#000018", "text": "Raamatu peamised tegelaskujudki ehk u\u0308leloomulikult tegus monsieur Morgenstern, arst Aleksander Krus\u030cevski ja ajakirjanik Viktor Lipatov on poolla\u0308bipaistvad ning linn ja selle poliitilis-kultuurilised seisundid kumavad neist la\u0308bi, ainult et tegelaste siseseisundite ja linnaolustiku kirjelduse u\u0308hendamise katsed, nagu na\u0308htub toodud na\u0308idetest, on kohati lohmakalt teostatud."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Tegemist on siiski vo\u0303imsa ja sisendusjo\u0303ulise teosega, mis toimib suures plaanis nagu hea suur romaan, aga mis toimetuslike meetmetega lihtsasti korvatavate apsude to\u0303ttu siiski aeg-ajalt otsekui katkeb, et siis ja\u0308tkuda. \u201eIseva\u0308rki kalmistu asukad\u201c va\u0308a\u0308rib kindlasti ka teist ja kolmandat ja neljandatki uut, toimetatud tru\u0308kki."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Kui sulle meeldis see postitus jaga seda oma so\u0303pradega"}, {"text_idx": "#000022", "text": "Pu\u0308u\u0308des leida vastust kirjanduse ko\u0303nekusele, olen pakkunud va\u0308lja liikumatu liikumise argumendi.* Kirjandus suudab viia lugeja vaimu aegadesse ja kohtadesse, kuhu tema kehal pole vo\u0303imalik ..."}, {"text_idx": "#000023", "text": "2. ma\u0308rtsil kuulutati va\u0308lja ta\u0308navused Friedebert Tuglase novelliauhinna laureaadid. Z\u030cu\u0308rii tunnistas 2021. aasta jooksul kogumikes ja kultuuriva\u0308ljaannetes ilmunud uudisjuttudest auhinna va\u0308a\u0308rilisteks ja\u0308rgmised teosed: Piret Raud, ..."}, {"text_idx": "#000025", "text": "Mo\u0308o\u0308dunud aasta oli lasteraamatuillustratsiooni vallas rikkalik. Meil on erilise ka\u0308ekirjaga illustraatoreid, kel on oskus luua po\u0303nevaid karaktereid ning tuua lugudest esile u\u0308llatavaid seiku. Ja\u0308tkub ..."}]