[{"text_idx": "#000002", "text": "Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriteaduskonna ku\u0308lalislektorite sarja raames Tallinnas 18. aprillil esinenud Serbia pa\u0308ritolu arhitekt Srdjan Jovanovic\u0301 Weiss on viimased viisteist aastat elanud ja to\u0308o\u0308tanud New Yorgis. Seal juhib ta oma arhitektuuribu\u0308rood NAO1 ehk Normal Architecture Office (to\u0303lkes Normaalse Arhitektuuri Bu\u0308roo), mille tegevus ho\u0303lmab arhitektuuri, kuraatorito\u0308o\u0308d ja linnaehitust. Weiss on lo\u0303petanud Harvardi u\u0308likooli ja hiljem seal ka ise o\u0303petanud. Praegu on ta ka Cornelli u\u0308likooli arhitektuuriosakonna ku\u0308lalisprofessor, varem on o\u0303petanud veel Pennsylvania ja Columbia u\u0308likoolis, Pratti instituudis ja Temple\u2019i u\u0308likooli Tyleri kunstikoolis USA idarannikul. Weiss kaitses doktorikraadi Londoni u\u0308likooli Goldsmithsi uurimiskeskuses. Aktivistina on ta olnud O\u0303ppeto\u0308o\u0308ta Kooli2 (SMS \u2013 School of Missing Studies) kaasasutaja ja to\u0303statanud sotsialismiaja armidega avaliku linnaruumi ku\u0308simuse. Weissi looming ko\u0303neleb tihti u\u0308ht keelt moodsa kunstiga, ta on ka na\u0308iteks tuntud nu\u0308u\u0308diskunstiajakirja Kabinet (Cabinet) kolleegiumi liige ning teinud koosto\u0308o\u0308d mitmete kunstnikega (teiste seas Jenny Holzer, Robert Wilson ja Marjetica Potrc\u030c). Arhitekt \u2013 kiirendaja ja ja\u0308rel lohiseja Weissi haridustee sai alguse ko\u0303rgema matemaatika o\u0303pingutest. 1986. aastal juhtus ta tegema tarkvara-alast kaasto\u0308o\u0308d kaitseva\u0308ele. Ta oli oma kursusel ainus, kes u\u0308hel hetkel otsustas vahetada eriala ja pu\u0308henduda arhitektuurile. Serbias olid parasjagu keerulised ajad, mitmed o\u0303ppejo\u0303ud lahkusid maalt. Weiss aga rajas oma stuudio u\u0308hte mahaja\u0308etud restorani Belgradi boheemlaslikus linnajaos. Ta u\u0308tleb oma arhitektuurialaste baaso\u0303pingute kohta, et see on \u201etee-ise\u201d- ehk DIY-haridus (Do-It-Yourself) . 1993. aastal, ajal, kui Serbia sulgus u\u0308ha enam va\u0308lismaailma eest, asutas Weiss koos so\u0303pradega ajakirja Kiirendi (Akcelerator3). Serblastesse ei suhtutud kusagil ha\u0308sti, algas u\u0308ldmobilisatsioon ja Weiss otsustas kodumaalt lahkuda. Ta la\u0308ks Prantsusmaale dokumentideta, ent pa\u0308rast mitmeid seiklusi vaatas juba USA u\u0308likoolide poole. 1994. aastal astus ta Harvardi disainikooli4 Cambridge\u2019is. \u201eU\u0308hta\u0308kki avastasin end istumas vastakuti Rem Koolhaasi ja Jacques Hertzogiga, kes olid va\u0308ga karmid juhendajad,\u201d meenutab Weiss. 1997. aastal polnud olukord Serbias sugugi paranenud, naasmisele ei tasunud mo\u0303eldagi. O\u0303nneks pakkus arhitekt-stsenograaf-kunstnik Robert Wilson Weissile New Yorgis to\u0308o\u0308d ja nii ja\u0308igi Weiss pidama Ameerikasse. \u201eArhitektuur lohiseb alati kunsti ja\u0308rel. Kunstnike juures to\u0308o\u0308tades sai mulle selgemaks, kuidas nad mo\u0303tlevad; kunstnikud langetavad oma otsuseid hoopis teistmoodi kui arhitektid. Tihtipeale nad vihkavad arhitekte, kuid kasutavad hea meelega arhitektuuri to\u0308o\u0308vahendeid oma loomingu heaks a\u0308ra,\u201d kirjeldab Weiss oma koosto\u0308o\u0308kogemust mitmete tuntud loojatega."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Weiss pidas loengu \u201eGeomeetria asustamine\u201d (\u201eInhabiting Geometry\u201d) visionaarsete projektide osata\u0308htsusest la\u0308a\u0308nemaailmas ja Ida-Euroopas, kus idealistlikud visioonid on siiani seotud sotsialistliku ruumipa\u0308randi \u2013 sotsialistliku arhitektuuri, disaini ja geomeetriaga. Omas ajas radikaalsete aastaku\u0308mnetaguste geomeetria-eksperimentide varal avas Weiss, kuidas po\u0303hivoolust ko\u0303rvale kalduvate ja seeto\u0303ttu sageli marginaliseeruvate uuenduslike arhitektide looming suhestub uute suvera\u0308a\u0308nsete riikide, uute demokraatia enesekehtestamise ilmingutega. Muu hulgas arvab ta, et Serbia vo\u0303ib osutuda la\u0308hitulevikus uue arhitektuuri kasvulavaks. \u201eEeldused on olemas: poliitiline ambitsioon on vo\u0303imas, isegi kui ko\u0303iki vajalikke tingimusi eelduste realiseerimiseks veel pole,\u201d ro\u0303hutab Weiss. \u201ePraegu kutsutakse Serbiasse mitmeid tuntud staar-arhitekte, see vo\u0303ib aidata kaasa sealse arhitektuurikultuuri arengule,\u201d ei pea Weiss va\u0308lisarhitektide sekkumist ohtlikuks. \u201eSerbia linnad on alati olnud dissidentlikud, liberaalsed ja demokraatlikud ning seeto\u0303ttu vastuolus riiklike suundadega,\u201d lausub Weiss. \u201eKui minult ku\u0308sitakse, millal ma Serbiasse tagasi la\u0308hen, siis vastan, et ei la\u0308he kunagi tagasi, ainult edasi! Arhitektina tuleb oma identiteet ikka ja uuesti leiutada,\u201d viitab Weiss kuulujutule, mida kuulis Serbias tudengina: arhitektid elavat kaua. Weiss, kes on end New Yorgis oskuslikult sisse seadnud ja sealsel arhitektuuriva\u0308ljal end selgelt positsioneerinud, tunnetab teravalt, et arhitekti identiteedi pidev muutumine on see, mis ei luba tegevusel raugeda, arhitektil \u201evananeda\u201d. Weissi entusiasm on nakatav: mis oleks, kui vo\u0303taksime ette Eestist lahkunud arhitektuuritudengite ja teiste noorte loojate ta\u0308nase tegevusva\u0308lja kaardistamise, et paremini mo\u0303ista ja enesele siin Eestis teadvustada, kuidas nad maailma eri paigus ta\u0308na ja homme Eesti nu\u0308u\u0308diskultuuri identiteeti ikka ja uuesti leiutavad?"}]