[{"text_idx": "#000000", "text": "Olen aru saanud, et u\u0308ks suurimaid universaalseid seaduseid, mis meie reaalsust kujundavad, on energiavahetuse seadus. Mida annad, seda saad elult tagasi."}, {"text_idx": "#000001", "text": "Kui liigun va\u0308ljas ringi, siis na\u0308en tihti inimesi, kes on kannatamas ja ku\u0308sivad endilt, miks on nende elu nii piinarikas. Kuna mo\u0303tetel on va\u0308ga suur jo\u0303ud, siis vo\u0303ib-olla elu ei olegi sedavo\u0303rd hull nagu tundub, aga siiski kehtib to\u0303de, et inimese heaolu so\u0303ltub sellest, mida ta ise maailmale annab. Millised on tema teod ja so\u0303nad, aga mis ko\u0303ige ta\u0308htsam: milline on see energia, mida ta endast va\u0308lja kiirgab."}, {"text_idx": "#000003", "text": "To\u0303de on see, et me oleme ko\u0303ik osa u\u0308hest perekonnast ja to\u0303eline armastus ei ole kunagi valiv. Silmadega ei na\u0308e me ku\u0308ll fu\u0308u\u0308silisi sidemeid, kuid kvantfu\u0308u\u0308sika on to\u0303estanud, et terve Universumi osakesed on omavahel seotud. Ja kui me kasutame mo\u0303istuse asemel vahelduseks oma su\u0308dant, siis me suudame seda ka tunnetada. Pealegi see tundub elementaarne, et kui elame u\u0308hise inimkonnana u\u0308hisel planeedil, siis me vo\u0303iksime ka vastavalt ka\u0308ituda! Aga meid on lapsest peale o\u0303petatud arvama, et vo\u0303o\u0303rastega ei tohi ra\u0308a\u0308kida, ja niisiis me ko\u0303nnimegi u\u0308ksteisest mo\u0308o\u0308da nagu pimedad ja tundetud. Me ei julge isegi u\u0308ksteisele silma vaadata ega naeratada, muudest heategudest ra\u0308a\u0308kimata. Aga me ei pane seda absurdsust ta\u0308hele, vaid muretseme hoopis oma palganumbri vo\u0303i muude isiklike pseudoha\u0308dade pa\u0308rast!"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Inimesed kurdavad, et neil on endal nii raske elu, et ei suuda teiste heaolu pa\u0308rast mo\u0303elda. Ja vo\u0303ib-olla ongi raske, piinarikas vo\u0303i tu\u0308hjust ta\u0308is elu, aga mida on siin imestada? Kui me ei jaga armastust ko\u0303rvalolevate inimestega ning ajame vaid illusioone taga, siis miks me peakski midagi positiivset tundma? Disharmoonia ei ole looduses kunagi edasiviiv jo\u0303ud olnud. Parasiitlus viib varem vo\u0303i hiljem hukule, sest ei loo va\u0308a\u0308rtust kollektiivi jaoks. Lisaks teeb see niivo\u0303rd haiget inimhingele, et ta ei saagi eredalt sa\u0308rada ega o\u0303nnelikku elu luua. Iga inimese su\u0308da tahab teistega u\u0308henduda ning maailmale kasulik olla, kuigi inimene ise ei pruugi seda ego pimeduses teadvustada. Kui sellele vastu vo\u0303idelda, siis ei ja\u0308a\u0308gi muud u\u0308le kui kogeda kannatusi, sest ainult la\u0308bi kannatuste suudame me o\u0303ppida. Seega meie negatiivsed tunded ja eluraskused on vaid kingitused meie to\u0303elise potentsiaalini jo\u0303udmiseks! Kavalad o\u0303ppetunnid on justkui hinge trumpkaardid, mis aitavad meil jo\u0303uda soovitud o\u0303nne ja vabaduseni."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Seega kui tunned, et elu ei ole pa\u0308ris selline nagu vo\u0303iks olla, siis ku\u0308si endalt, mida Sina maailma heaks lood? Mida teed Sa iga pa\u0308ev selleks, et aidata teisi ja aidata seela\u0308bi ka iseennast? Elu toob meile vaid seda, millised me ise oleme!"}, {"text_idx": "#000007", "text": "Seega ma ei palu kunagi, et keegi mind pa\u0308a\u0308staks. Ma palun vaid seda, et ma leiaks enda sees julguse ja armastuse, et aidata teisi. Sest ma tean, et kui ma jagan oma andeid teistega, jagab elu oma kingitusi ka minuga."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Lugu valust, mis muutus valguseks"}]