[{"text_idx": "#000027", "text": "Kirjanik loeb su\u0308mptomeid. Tema tahtlik ja tahtmatu u\u0308lesanne on lugeda va\u0308lja, miks mina toimin, nagu mina toimib, miks mina ihkan, nagu teine ihkab. Kirjanik ligineb mu\u0308steeriumile ja kirjandust lugedes saab lugejagi la\u0308hemale mo\u0303istatusele, mis on ta mina. Mina, mis Sigmund Freudi ja\u0308rgi koosneb armastatud objektide ja\u0308a\u0308nustest, sellest, mis on alles ja\u0308a\u0308nud, kui tema, kellesse libiido on kord paigutatud, kaob. Niiviisi koosneb mina alati libidinaalsetest ja\u0308lgedest, armastuse varikujudest. Ja seesama mina ongi Jacques Lacani so\u0303nul[5] struktuurilt identne su\u0308mptomiga. U\u0308ldistades on igau\u0308he mina seela\u0308bi mo\u0303ne teadvustamatu haiguse na\u0308ht, mingi mo\u0303istatuse kaja, mille lahendust saab aimata, ent mitte eales lo\u0303plikult a\u0308ra lahendada \u2013 sest tema tuum on tu\u0308hi, on ainult vorm."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Siis selgitasin oma maagilisi sofisme so\u0303nalise hallutsinatsiooniga! Viimaks leidsin, et mu vaimu korratus on pu\u0308ha.[6]"}, {"text_idx": "#000055", "text": "27. aprillil Teaduste Akadeemia saalis (eelregistreerimisega)."}]