[{"text_idx": "#000006", "text": "Nu\u0308u\u0308d on saabunud aeg, mil salapa\u0308rane inspektor Goole tuleb kahele na\u0308itelavale. Huvitav, et Vanemuise ma\u0308ngukavva ilmus la\u0308hestikku kaks su\u0308dametunnistusele ja vastutusele keskendatud lavastust ning mo\u0303lema puhul saab to\u0303mmata paralleele Mikk Mikiveri loominguga: Ferdinand von Schirachi draama \u201eTerror\u201c (lavastaja Andres Noormets) to\u0303i meelde Reginald Rose\u2019i \u201eKaksteist vihast meest\u201c, mille Mikiver lavastas Vanemuises selsamal 1997. aastal, kui to\u0303i Tallinnas lavale na\u0308idendi \u201eInspektor tuleb\u201c."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Priestley na\u0308idend sobib ta\u0308napa\u0308eva. U\u0308hest ku\u0308ljest on tegu selge sihiku ja otsekohese moraaliga lavalooga: inspektor toimetab juurdlust, et tuua pa\u0308eva\u00advalgele noore naise Eva Smithi enesetapu po\u0303hjused ja po\u0303hjustajad. Ent kriminaalse pealispinna all kobrutab Priestleyle iseloomulik ajas ra\u0308ndamise saladus. Autor meisterdab pua\u0308ndi just siis, kui publikule tundub, et ko\u0303ik on juba ette teada."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Mu vaatamise ja\u0308rjekord ka\u0308is sedapidi, et ko\u0303igepealt na\u0308gin Jaanus Rohumaa lavastuse esietendust Vanemuises 23. septembril ning seeja\u0308rel Filipp Lossi lavastust 30. septembril. Esietenduse publikuelevus andis va\u0308ikese eelise, Vene teatri saalis oli vaatajaid kahjuks ho\u0303redamalt ja vastuvo\u0303tt na\u0308is esialgu leigem. Publiku ta\u0308helepanu kasvas etenduse va\u0308ltel siiski ma\u0308rgatavalt."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Neil lavastustel on erinevusi ja sarnasusi. Mo\u0303lemad lavastajad kasutavad isikupa\u0308rast kujundisu\u0308steemi, po\u0303hjust on vo\u0303rrelda lavakujundust, ko\u0303rvutada na\u0308itlejate rollilahendusi. Rohumaa lavastus mo\u0303jub o\u0303hulisemalt: meeleoludes on rohkem kontraste ning tabavaid huumorinu\u0308ansse. Lossi rez\u030ciis domineerivad vormiefektid, suur osakaal on stsenograafial ja videol. Meeleolu on aga la\u0308bivalt to\u0303sisem, isegi raskemeelsem, ent see vo\u0303is la\u0308htuda ka seekordse etenduse publikust."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Mo\u0303lemal juhul pa\u0308a\u0308seb mo\u0303jule hoiatusdraama mo\u0303o\u0303de. Kindlasti tuleb siin ja praegu tuttav ette Arthur Birlingi ro\u0303hutatult u\u0308lbe individualismiu\u0308listus, et iga mees kandku hoolt vaid iseenda ja oma pere eest. Po\u0303lgusega kuulutab Birling: \u201eViimasel ajal on igasugused kipakad hakanud kirjutama umbes nii, et ko\u0303ik peavad ko\u0303igi eest hoolitsema, nagu oleks me mingi mesilaspere.\u201c"}, {"text_idx": "#000011", "text": "Arthur Birlingi osas on Aivar Tommingale antud Vanemuise lavastuses rohkelt ma\u0308nguruumi ja nu\u0308ansse nii tekstis kui ka tegutsemisel, ta po\u0308o\u0308rdumised otse saali on jo\u0303ulised ja vastikud."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Vastukaaluks vannutab inspektor Goole enne lahkumist: \u201eMe ei ela u\u0308ksinda. Me oleme ko\u0303ik u\u0308he ihu liikmed. Me vastutame u\u0308ksteise eest. Uskuge mind, kui me sellest aru ei saa, siis tuleb varsti aeg, mil me oleme sunnitud seda tunnistama, veremaitse suus, ko\u0303rvetavat ha\u0308bi ja hirmu tundes. Head o\u0303htut.\u201c"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Nimetatud kaks vastasleerist vo\u0303tmetegelast on mo\u0303lemas lavastuses u\u0308sna tasava\u0308gised, nii et kokku saab neli ta\u0308pset rolli. Arthur Birlingi osas on Aivar Tommingale antud rohkem ma\u0308nguruumi ja nu\u0308ansse nii tekstis kui ka tegutsemisel, ta po\u0308o\u0308rdumised otse saali on jo\u0303ulised ja vastikud. Seda enam, et Tommingas on pigem sooja ja heasu\u0308damliku sarmiga na\u0308itleja, pesueht mo\u0308lakaid ma\u0308nginud va\u0308hem. Tema Birlingi finaali eel grammofonitorust ruuporisse karjutud loosungid saavad ku\u0308lge iroonilise poliitilise allteksti. Enesega rahuloleva puja\u0308a\u0308ni, ko\u0303igutamatult autoritaarse pereisana kehtestab end Birlingi osas ka vanameister Leonid S\u030cevtsov. Tema rolli teksti on ku\u0308ll rohkem ka\u0308rbitud, aga lavaelu terviklik, no\u0303nda et ta vaikiminegi saab kuuldavaks."}, {"text_idx": "#000014", "text": "Inspektor Goole\u2019i osas on nii Hannes Kaljuja\u0308rv kui ka Artjom Garejev sihilikult ilmetud, esmapilgul ta\u0308itsa isikupa\u0308ratud, aga to\u0303etundlikud ja ja\u0308releandmatud. Kaljuja\u0308rve lavaelu toob meelde ta Ormundi rolli Priestley na\u0308idendis \u201eMa olen siin varem olnud\u201c (lavastaja Jaan Tooming, 1991). Kaljuja\u0308rve Goole on kraadi vo\u0303rra kirglikum ja puhangulisem, kohati vo\u0303ib-olla mitte nii lootusrikas, Garejevi oma neutraalsem ja karmim. Mo\u0303lemad inspektorid on juurdlusprotsessis visad ja osavad psu\u0308hholoogid, kes kaitsekihist la\u0308bi tungivad. Eespool tsiteeritud vastutuse monoloogi esitab Garejev eeslaval, po\u0308o\u0308rdudes vahetult ja kompromissitult saali poole \u2013 na\u0308htud etendusel pa\u0308lvis tema so\u0303numiselgus aplausi. See inspektor siseneb ja va\u0308ljub la\u0308bi saali, ajatasandi kummastatust toonitab inspektori uuri pinev tiksumine. U\u0308ksnes tulirelv mo\u0303jub Garejevi rolliloogikas ta\u0308iesti kohatult, langeb va\u0308a\u0308rikast stiilist va\u0308lja."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Vahepeal on paslik kirjeldada kahe lavastuse stsenograafiat. Kristjan Suits ja\u0308tkab Vanemuise va\u0308ikse maja laval oma valgete seinte su\u0308steemi (Lucas Hnathi \u201eNukumaja, osa 2\u201c, lavastaja Mehis Pihla, Eesti Draamateater, 2019; Sieg\u00adfried von Vegesacki, Kertu Moppeli ja Karl Laumetsa \u201eBalti trago\u0308o\u0308dia\u201c, lavastaja Karl Laumets, Tallinna Linnateater, 2021). Birlingite lu\u0308htritega so\u0308o\u0308gituba on avar ja luksuslik, kostu\u0308u\u0308mid stiilsed ja maitsekad. Tagasein viitaks nagu trellidele, lu\u0308htrite varjud ka vihmama\u0308rjale ta\u0308navale, aga vastu ootusi see sein pa\u0308riselt la\u0308bipaistvaks ei muutugi."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Vene teatri inspektor Goole\u2019i osas on Artjom Garejev sihilikult ilmetu, esmapilgul ta\u0308itsa isikupa\u0308ratu, aga to\u0303etundlik ja ja\u0308releandmatu."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Vladimir Ans\u030coni kujundus Vene teatri laval on tulvil su\u0308rpriise, mis elustuvad ko\u0303ik misanstseenide kaudu. Laval vo\u0303imutseb impeerium Birling & Co, massiivsete nahktugitoolide ja kaminaga sisustus sulandub u\u0308hte teatri pretensioonikate lavaportaalidega, ko\u0303nekaks muutub kaldpo\u0303rand. Katete alt tuleb ilmsiks kaks saatanlikku trooni Birlingite abielupaarile, kaunistatud kuldsete nooleotste ja lo\u0303vipeade, kuninganna troon ka vonkleva maoga. Ruumi kohal laiutavad lambid kui moodsa to\u0308o\u0308stuse kombitsad, vo\u0303imukates haarmetes sa\u0308risemas elekter. Tagalava muundub la\u0308bipaistvaks, ees paremal (saalist vaadates) paikneb suur arvutiekraan, mida inspektor kasutab nagu loengupidaja, ilmestades juurdluse ka\u0308iku metoodiliste jooniste ja ma\u0308rkso\u0303nadega. Tema u\u0308les\u00adta\u0308hendused saavad na\u0308htavaks tagaseinal, kus a\u0308rkavad ellu ka pildid surnud Eva Smithi saatusest. Efekte kuhjub vahepeal no\u0303nda palju, et hakkab hirm, kas mitte vaatema\u0308nguline kujunditiinus ei summuta ehk sisepinget. Ometi on tegelaste suhestumine atribuutikaga igal viivul detailselt la\u0308bi mo\u0303eldud. Arvutiekraan loob vo\u0303o\u0303ritussilla nu\u0308u\u0308disaega, Lossi lavastuses ongi ajama\u0308rgilist teksti ka\u0308rbitud, isegi Titanicut ei nimetata. See-eest on kavalehel kirjas ajatelg."}, {"text_idx": "#000018", "text": "Rohumaa lavastuses kujuneb inspektori ekraanile elusaks vasteks toatu\u0308druk Edna Maarja Johanna Ma\u0308e kehastuses. Selline lavastuslik lahendus on ko\u0308itev ja teravmeelne, julm ja no\u0303tke. Pa\u0308rast etendust tahtsin kohe ka\u0308rsitult kontrollida, kas Priestley ise on teenija tegelaskujju mingi saladuse sisse kodeerinud. Seda enam, et ka Mikk Mikiveri lavastuses oli Meeli So\u0308o\u0308di Edna pa\u0308ralt ta\u0308henduslik kellakeeramise hetk ehk aimatav kokkuma\u0308ng inspektoriga. Aga ei, tekstist midagi niisugust ei leia. Ja Marina Malova ma\u0308ngibki aimatavalt ko\u0303rki vo\u0303i u\u0308ksko\u0303ikse olekuga teenijat, kelles oma salava\u0308ge ei ole."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Vanemuise lavastuse kavalehelt ja plakatilt vaatavad aga vastu Edna suured silmad. Maarja Johanna Ma\u0308e mo\u0303juvalt kehastatud ja kehakeele kaudu hingestatud la\u0308bitungiva pilguga Ednast saab surnud Eva Smithi vo\u0303rdkuju, ta\u0308hendusrikas raamtegelane. Lavastuse alguses tantsiskleb Edna u\u0308llatavate liigutustega, lennates otsekohe realistlikust mo\u0303o\u0303tmest valla; Edna otsusekindel lahkumine finaalis, kohver ka\u0308es, mo\u0303jub mitmeta\u0308hendusliku, u\u0308ldistusjo\u0303ulise vabanemisena. Viis, kuidas Edna siseneb ma\u0308ngu iga kord, kui enesetapu teinud naise kohta midagi uut paljastub, muutub vaimukas-valusaks, stiliseeritud su\u0308u\u0308(mepiina) su\u0308steemiks. Seda on po\u0303nev oodata ja ja\u0308lgida. Ko\u0303ik Birlingite pereliikmed, peale u\u0308he (sic!), suhestuvad Ednaga na\u0308itlikult. Ja Edna u\u0308ha kuuletub, alistudes, saatust taastades, paindliku plastilise pantomiimiga. Kulminatsiooniks ja\u0308a\u0308b Arthur Birlingi halastamatult robustne teenija ahistamine."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Rohumaa on keskendunud ka muusikavalikus Edna-teema variatsioonidele, heliilm on vaimukas ja tekitab u\u0308htlasi ko\u0303hedust. Arvo Pa\u0308rdi muusika kaasamine tundub ku\u0308ll ku\u0308sitav vo\u0303i klis\u030ceelik, aga ku\u0308llap see on maitseasi. Vene teatri laval pingestab o\u0303hustikku Aleksandr Z\u030cedeljovi muusika, raamiks grammofonis\u030claager \u201eI\u2019ve got you under my skin\u201c."}, {"text_idx": "#000021", "text": "Seni veel nimetamata na\u0308itlejato\u0308o\u0308de puhul na\u0308ib mulle, et Vanemuise laval on huvitavamad naised, Vene teatris seevastu mehed. See ei ta\u0308henda, et kellelegi on midagi ette heita. Oma rolli ta\u0308idavad Vene teatri ema ja tu\u0308tar ta\u0308pselt: Tatjana Manevskaja Sybil keeldub ku\u0308lmalt su\u0308u\u0308mepiinadest ja kirjutab u\u0308leolevalt inspektori va\u0308iteid u\u0308mber, kuni poja osadus ema siiski viivuks ro\u0308o\u0308past va\u0308lja viib; Tatjana Jegorus\u030ckina Sheila tunnetab oma su\u0308u\u0308d ning on finaalis valmis end koos vennaga vanematekodust lahti rebima. Ent juba puhtlavastuslikult on varjundiku\u0308llasemad rollid Piret Laurimaa rafineeritud Sybil, eriti aga Saara Nu\u0308ganeni peene koomikaga serveeritud nutikas iseteadlik Sheila, kellest saab sisimas inspektori tugev liitlane. Laurimaa Sybil aga ongi see tegelane, kelle elegantne hu\u0308steerikasoolo ei sisalda siiraid su\u0308u\u0308mepiinu ega kaasa Ednat ma\u0308ngu, kuna surnud Eva Smith on Sybilile sedavo\u0303rd u\u0308ksko\u0303ik, inimna\u0308ota unustatud olend."}, {"text_idx": "#000022", "text": "Samamoodi ei ja\u0308a\u0308 ju miskit vajaka Jaanus Tepomehel pehmemalt karikeeritud purjutava perepoja Ericu osas ega Veiko Porkanenil sileda Gerald Crofti, Sheila peigmehena, kes on tulevasele a\u0308iale va\u0308a\u0308riline va\u0308imees. Aga psu\u0308hholoogiliselt la\u0308bi komponeeritumad rollid on Dmitri Kordase paadunum alkohoolik, sisimas ma\u0308slev Eric oma trotsliku sisemise ja va\u0308lispidise boheemlusega ning Viktor Marvini jahedalt enesekindel Gerald, kes vo\u0303tab pa\u0308rast inspektori lahkumist loengutahvli sujuvalt u\u0308le."}, {"text_idx": "#000023", "text": "Priestley \u201eInspektor tuleb\u201c ei loo illusioone: tegelaste eneseo\u0303igustus lo\u0308o\u0308b lokkama otsemaid, kui inspektor on la\u0308inud. Ja\u0308tkata pidu, nagu midagi ei oleks juhtunud, pole aga enam vo\u0303imalik."}]