[{"text_idx": "#000000", "text": "Va\u0308ikesest elust suurte varemete vahel I: Protofas\u030cistist keiser, tema bulvarid ja varemete va\u0308a\u0308rtus"}, {"text_idx": "#000002", "text": "Mulle on ammu tundunud, et va\u0308hemalt teatud ringkondades on arhitektuurilise allaka\u0308igu temaatikale juba ilmatult kaua podisev-porisevat auru la\u0308inud. Kindlasti on mo\u0303ni o\u0303nneseen endale \u201eLa\u0308a\u0308ne tsivilisatsiooni ja selle kunsti mandumise\u201c teemadel hu\u0308steeritsemises isegi stabiilse palgato\u0308o\u0308 leidnud. Kuid sellise reeglipa\u0308rase ja natuke sihitu vingumise juures kaldub ka\u0308sitlus tihti va\u0308ga u\u0308hesuguseid radu pidi veerema ja koleda lihtsakoelisusena va\u0308ljenduma, see pu\u0308sib sammukese kaugusel \u201enoorus on hukas\u201c banaalsustest, isegi (ja naljakal kombel mo\u0303nikord eriti) kui nende va\u0308ljendaja ise va\u0308ga noor satub olema. See levib igasuguse natukenegi keerukama raamistuseta \u201eoi, ma ja\u0308lestan moodsat kunsti\u201c ohkimistena. Ning sestap ja eelnevat meeles pidades vo\u0303iks seekord ehk asja natuke su\u0308gavamale kaevuda ja mitte taas kord u\u0308le triikida stampso\u0303numeid sellest, kuidas betoon, teras ja klaasseinad elementidena parandamatult koledad on vo\u0303i kuidas ta\u0308nases Ungaris tuure (ja Ameerika neti-parempoolsete seas pinnapealset populaarsust) koguv arhitektuurilise historitsismi ja \u201eajalootruu\u201c rekonstrueerimise laine endast midagi erakordset kujutaks. Ko\u0303ik, kellele selline seisukoht olemuslikult loomulik tundub, on seda ja sest juba kindlasti niigi palju kuulnud. Selle asemel oleks meie peamiseks sihiks hoopis ehitise elukaar selle laiemas ta\u0308henduses, kaare enda pinnapealne, mingisugusesse tsivilisatsiooni-tsu\u0308klilisse konteksti paigutamine ning enneko\u0303ike, esiteks ja viimaks, varemete hingeelu harva tallatud rajakese meelespidamine."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Nagu mainitud, oli ko\u0303ik sellele ko\u0303rghetkele ja\u0308rgnenu mingil ma\u0308a\u0308ral vo\u0303ltskullane, nagu selliste rez\u030ciimide puhul tavapa\u0308rane. Prantsusmaa oli tolleks hetkeks siiski juba to\u0303sisesse langusaega jo\u0303udnud suurvo\u0303im, eelmise Napoleoni so\u0303jad olid Prantsuse meessoo ridu ra\u0308sinud (to\u0303ugates muideks sugude osakaalu sellega to\u0303siselt paigast a\u0308ra). Samuti on ehk tuntud to\u0303siasjaks see, et Prantsusmaale jo\u0303udis ta\u0308napa\u0308evastele arenenud riikidele omane su\u0308ndivuse langus kohale ko\u0303igist Euroopa riikidest esimesena[1]. See tekitas na\u0308htusena eriti sealsete parempoolsete seas ko\u0303vasti paanikat ja palju soigumist \u201etsivilisatsioonilise vitaalsuse kao\u201c ning muu sarnase ainetel. Uue Bonaparte\u2019i riigikord ise polnud va\u0308hem sisemistes segadustes, juba selle talad ja toetusalus olid kaugelt enam pead-jalad segamini, kui see kaasaegsetes La\u0308a\u0308ne riikides tavaks oli. Prantsuse revolutsioon ja selle ja\u0308rel traagilise korrapa\u0308rasusega vaheldunud rez\u030ciimid olid peaaegu et taganud mitmeparteisu\u0308steemi, nagu see Prantsusmaal (ku\u0308ll a\u0308a\u0308rmuslikus vasak-kaldes) ta\u0308naseni sa\u0308ilinud on. Ja Napoleon III riigikorda toetasidki va\u0308ga erinevad, u\u0308ksteisele vastuka\u0308ivad huvigrupid, muu hulgas mingid killud ko\u0303igist kolmest (!) monarhistide poliitilisest perekonnast: mo\u0303nes mo\u0303ttes kasutult tagurlikud legitimistid, reeturliku Orle\u0301ansi ko\u0303rvalharu toetajad ja loomulikult bonapartistid, kelle seast viimaseid loeti vo\u0303ibolla po\u0303hjenduseta ko\u0303ige liberaalsemaks. Kuulus on Louis-Napoleoni enda tsitaat: \u201eKuidas vo\u0303ikski oodata, et keisririik funktsioneerib ladusalt? Keisrinna on legitimist, Morny on orleanist, minu no\u0303bu on vabariiklane, mind ennast tembeldatakse sotsialistiks, u\u0308ksnes Persigny on bonapartist, aga tema on peast segi.[2]\u201c"}, {"text_idx": "#000006", "text": "Selline ideoloogiline segadus (vo\u0303i viisakamalt \u201esu\u0308ntees\u201c) viis perioodil pigem ebatavalisemate u\u0308hiskondlike suhete[3], hilisematele totalitaarsetele kordadele (palju juurdunumal viisil) iseloomulikumate patronaaz\u030cisu\u0308steemide ja natuke skisofreeniliste va\u0308lispoliitiliste otsusteni (Itaalia-seiklused ja Rooma linnaga seonduv, samuti Mehhiko-avantu\u0308u\u0308r ja lo\u0303puks ka vaese Louis-Napoleoni ha\u0308vinguni viinud so\u0303da Preisimaaga). Rez\u030ciim keerles u\u0308he isiku ja tema isiklike suhete u\u0308mber, pu\u0308sis ideoloogiliselt mitmena\u0308oline ning kandis endas omapa\u0308rast populistlikku seemet, millest vo\u0303rsus hilisemas Prantsuse ajaloos veel mitmeid huvitavaid figuure, na\u0308iteks armuloiduse to\u0303ttu napilt Prantsusmaa diktaatoriks mitte saanud kindral Boulanger. Ko\u0303ik see on pannud teatud ajaloolasi va\u0308itma, et Napoleon III vo\u0303im oli maailma ajaloo esimene protofas\u030cistlik korraldus. Griffini \u201efas\u030cistlikule miinimumile\u201c ei vasta tema rez\u030ciim ka va\u0308ga to\u0303sise ajuva\u0308a\u0308nlemise toel, kuigi tema vo\u0303imuletulekut kannustas kindlasti mingi u\u0308hiskonna lo\u0303igu lootus teatavale bonapartistlikule \u201etaassu\u0308nnile\u201c. U\u0308ks mu va\u0308lishiinlasest tuttav leiab hoopis, et Napoleon III vo\u0303iks vo\u0303rrelda Trumpiga, aga peale mo\u0303lema tegelase selge \u201einimlikkuse\u201c (kontrastiks Napoleon I vo\u0303i mitme teise sellise tegelase u\u0308le-inimlikkusele) pole seal kuigipalju vo\u0303rrelda. Igal juhul ei lo\u0303pe need fas\u030cismi-vo\u0303rdlused u\u0308ldsegi siin, kuid meie retke ko\u0303ige otsesemalt puudutaval viisil to\u0303ukas kogu see valitsevate tingimuste kompott loogiliselt (ja ja\u0308llegi fas\u030cistlikult?) huvitavate katseteni taltsutada ko\u0303igi aegade jooksul Prantsusmaad tabanud pahanduste pesa, mis kunagiste ma\u0308slemistega viis va\u0308ga kaudselt ka esimese Napoleoni vo\u0303imuletulekuni."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Kuigi Prantsuse revolutsiooni ka\u0308sitletakse va\u0308ga erinevatel viisidel, suudetakse siiski u\u0308ldiselt po\u0303hjendatult kokku leppida selles, et selle su\u0308ndmused olid suuresti Pariisi tegu ja na\u0308gu. Revolutsioonile vo\u0303ib leida palju laiemaid, u\u0308ld-u\u0308hiskondlikke su\u0308u\u0308dlasi[4], aga lo\u0303pptulemusena la\u0308ksid asjad neid radu pidi just sellepa\u0308rast, et ko\u0303ik generaalstaadid ja mitu hilisemat satsi \u201erahvaesindajaid\u201c kogunesid ko\u0303ik so\u0303bralikult kokku riigi suurimasse, ho\u0303o\u0303guvtulisesse a\u0308a\u0308rmusluse-pessa. Seal pu\u0308sisid nad pidevas ohuolukorras, mida rahvakogude a\u0308a\u0308rmuslikumad tiivad said a\u0308ra kasutada pideva, va\u0308givaldsetest rahvamassidest la\u0308htuva surve avaldamiseks ja seega ta\u0308htsates ku\u0308simustes nii a\u0308hvarduste abil enamusi saavutada. Ja veri voolas. Seega on a\u0308a\u0308retult sobiv, et selle Pariisi ra\u0308uskavate ma\u0308slemiste tulemusel valminud vabariigi trikoloori kaks kolmandikku peegeldavad Pariisi traditsioonilisi, keskaega tagasi ulatuvaid sini-punaseid linnava\u0308rve. Ja neid eraldav valge ta\u0308histas va\u0308hemalt toona kas traditsioonilise Bourbonide du\u0308nastilise va\u0308rviseose la\u0308bi kuningavo\u0303imu (millelt revolutsioon varsti pea maha koksas) vo\u0303i mingit u\u0308leu\u0308ldisemat rousseaulikku \u201einimlikku su\u0308u\u0308tust\u201c, mis tundub toonase verekeerise kontekstis ehk veelgi absurdsem. Seega vo\u0303iks Prantsuse lipu retsepti natuke pahatahtlikult so\u0303nastada ka kui \u201ekaks osa Pariisi, u\u0308ks osa jultunud valesid\u201c."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Ka revolutsiooni enda voogudes oli pidevaks u\u0308leriiklikuks konflikti allikaks just nimelt ku\u0308simus \u201ePariisi diktaadist\u201c, mille osased kakelused linn lo\u0303pptulemusena enam-va\u0308hem alati vo\u0303itis. Ku\u0308llaga leidis tagantja\u0308rele po\u0303hjenduse kunagine Prantsuse kuningate u\u0308mberkolimine linnast va\u0308lja, nende iseloodud kunstlikku, kuid algusest lo\u0303puni neile alluvasse Versailles\u2019 kuningliku hiilguse keskkonda, kus neid ei saanud ka\u0308tte u\u0308kski pealinna mo\u0308ll. Seda va\u0308hemalt 1789. aasta 5. oktoobrini, mil kari turumutte teekonna sinna ikkagi ette otsustas vo\u0303tta ja kuningapere tagasi pealinna tiris. Pariis ja\u0308i Prantsuse riigivo\u0303imudele pinnuks silma ka pa\u0308rast revolutsiooni lo\u0303ppu, selle elanikud ma\u0308a\u0308rasid uute revolutsiooniliste su\u0308ndmuste alguse, ka\u0308igu ja u\u0308ksikasjad. Seda na\u0308iteks nii 1830. aasta juulirevolutsiooni ajal, kui reeturlikud Orle\u0301ansid lo\u0303puks oma unistused ta\u0308ide viisid, kui ka 1848. aastal, mil nad ku\u0308ll peadest ilma ei ja\u0308a\u0308nud, kuid pidid enam-va\u0308hem samava\u0308a\u0308rt karmi karistusena elu lo\u0303puni Inglismaal elama. Vahema\u0308rkusena tahaksin ma ro\u0303hutada, et pean \u201epealinna\u201c kui sellist u\u0308ldse kohutavaks ideeks, sest millal ajaloos pole u\u0308he vo\u0303i teise riigi pealinnast saanud terve maa ko\u0303ige ra\u0308igema ko\u0303ntsa pesa? Me peaksime to\u0303siselt kaaluma frangi kuningate \u201era\u0308ndleva o\u0303ukonna/pealinna\u201c idee juurde naasmist, see vo\u0303iks parandada nii seda riigi esilinna alatasa vo\u0303rreldamatu mandumiseni viivat tendentsi kui aitaks ehk oma alatises ringluses ka va\u0308ikelinnadesse elu sisse puhuda. \u201e2027. aasta esimeses kvartalis kolib superministeerium Pu\u0308ssist Kivio\u0303lisse\u201c."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Igatahes otsustas Louis-Napoleon stiilipuhta protofas\u030cistina vo\u0303tta ette midagi erakordset ja taltsutada alatasa ma\u0308slev pealinn. Algas arhitekt Haussmanni so\u0303jaka\u0308ik, mille ka\u0308igus lammutati maha tohutu kogus iidset kesklinna ning asendati seeja\u0308rel vo\u0303imsate bulvaritega. Pariis astus maailma esimese linnana uude ajastusse. Ja kaotas selles protsessis pikka aega pariislastele riigivo\u0303imu vastu tuge pakkunud kitsaste, kergesti barrikadeeritavate, peaaegu keskaegsete ta\u0308navate ra\u0308gastiku. Kadus vanalinn, asemele tekkis uus linn[5]. Bulvaritega, mida oli keeruline riigivastaseks ta\u0308navakantsiks po\u0308o\u0308rata. Ma lugesin kunagi artiklit, mis kutsus seda Haussmanni ettevo\u0303tmist militarized urbanism\u2019iks. Pariisi arhitektuuri koletis-pariislase endi vastu mobiliseerimine. Ja kindlasti ja\u0308i see ko\u0303ik silma ka kunstnikuhingega Hitlerile ja tema peaarhitektile Speerile, kel olid Saksamaa unistuste pealinna jaoks ku\u0308llaltki sarnased plaanid. Taaskordne fas\u030cistlik kokkupuutepunkt[6]."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Charles Fichot, \u201eVue ge\u0301ne\u0301rale de Paris prise du rond-point\u201c, ca 1855, vaade Pariisile veel Haussmanni ettevo\u0303tmiste algaastatel"}, {"text_idx": "#000011", "text": "Niisiis ilmub lo\u0303puks lavale Speer, nagu me seda ma\u0308rgatav kogus artiklit tagasi plaanisime. Ma arvan, et Hitleri-Speeri teada-tuntud Welthauptstadt Germania projekti u\u0308ldpilti pole vaja taas u\u0308le ka\u0308ia. Natside so\u0303jaja\u0308rgse demoniseerimise kampaania positiivseks tulemuseks on aastaku\u0308mneid hiljem see, et kogu popp-ajalugu on ta\u0308is nende ko\u0303ige u\u0308leelulisemaid lo\u0303buprojekte ja seega on ka nende kahe nohiku u\u0308hised Saksa pealinnaga SimCity ma\u0308ngimise kavad seela\u0308bi u\u0308ldplaanis enam-va\u0308hem ko\u0303igile selgeks tehtud. Speer ise kirjeldas tagantja\u0308rele ku\u0308llaltki huvitavalt (kuigi loomulikult so\u0303jaja\u0308rgsest poliitilisest olukorrast to\u0303ugatult) seda, kuidas natsid tegid tema na\u0308gemuses ja (ja tagantja\u0308rele seda loomulikult kahetsetud) kaasaaitamisel la\u0308bi u\u0308llatavalt kiire mandumise doorialikult puhtast ja klaarist uusklassitsismist maitsetusse \u201euusampiiri\u201d ning eelnimetatud Germania linna absurdsesse u\u0308leelulisusse.[7] Sellist allaka\u0308igulist na\u0308gemust, mille ja\u0308rgi natsi-\u201etsivilisatsioon\u201c paigutub teiste, pa\u0308ristsivilisatsioonide naljakasse peegelpilti, vo\u0303iks veelgi laiendada. Isegi punktini, kus natsikord tegi omamoodi u\u0308le-kultuuriliste (so\u0303na Spengleri pakutud ta\u0308henduses kasutades) mo\u0303o\u0303tmetega allaka\u0308igu la\u0308bi juba rez\u030ciimi enda u\u0308u\u0308rikese eluea sees, seda lihtsalt erakordsel kiirusel. Ehk siis, naljaga pooleks, ka\u0308is natsionaalsotsialistide \u201etuhandeaastane riik\u201c to\u0303epoolest va\u0308hemalt selles sfa\u0308a\u0308ris maha terve tuhandeaastase tsivilisatsiooni teekonna ja seda otse kultuurilise mandumiseni va\u0308lja. Rez\u030ciim ka\u0308a\u0308ris ka\u0308ised u\u0308les ja vo\u0303ttis paari aasta ja saksaliku to\u0303hususega ette selle, millega la\u0308ks teistel, va\u0308hematel rahvastel pikki-pikki sajandeid ja kauemgi.[8]"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Ehitisele elu andes vo\u0303tad sa sellise suhtumise kohaselt endale palju ulatuslikuma vastutuse, kui seda u\u0308ldiselt meeles kiputakse pidama. Sinu kohustus hoone ees ulatub ka selle ra\u0308a\u0308mas su\u0308gisesse, selle varemetes talve. Ka aega, kus maamunal pole enam alles su lapsi ega lapselapsi, vo\u0303ibolla isegi su kodumaad vo\u0303i rahvast, va\u0308hemalt sel kujul, mis neil praegu on. Teistpidi on samasugune vastutus ka neil, kes u\u0308he vo\u0303i teise ehitise lammutada lasevad, kuni vana, Constantinuse rajatud Pu\u0308ha Peetruse basiilika igavikku tirinud paavstideni va\u0308lja. Samamoodi, nagu keegi ei saa ka parima tahtmise juures Caesarit mingis erilises konservatismis su\u0308u\u0308distada, on tegelikult seda so\u0303na keeruline ka natsidele pa\u0308he ma\u0308a\u0308rida, kuivo\u0303rd terve nende programm joonistus va\u0308lja erinevatest valgustusideoloogia ja\u0308reldustest ja seisukohtadest ning ka igasuguse juhuslikumagi konservatiivse kalduvuse varjutas laiem (ta\u0308napa\u0308eval terminina selle algsest, ebama\u0308a\u0308raselt vasakpoolsest ta\u0308hendusvarjundi juurest po\u0308o\u0308rdumatult minema tiritud) populistlik u\u0308ritus. Viimast sobib just nimelt selle konservatiivituse-nurga pealt iseloomustama Hitleri enda kirja pandud lause: \u201eOlla maailmariigi riigikodanikust ta\u0308navapu\u0308hkija peab olema suurem au kui olla vo\u0303o\u0303rriigi kuningas.\u201c[10] Ja kuigi ka natsiarhitektuur laiemalt ei ja\u0308rginud eriti mingeid otseseid elusaid konkreetselt rahvuslikke traditsioone, kuivo\u0303rd isegi sellele ko\u0303ige la\u0308hemale jo\u0303udev, korrapa\u0308ratult va\u0308lja ilmuv para-alpilik joon pu\u0308sis po\u0303himo\u0303tteliselt puhas kits\u030c, tabas riigi peaarhitekt siiski midagi su\u0308gavamat ja ajatult konservatiivsemat, kuid takerdus sellegipoolest (vo\u0303ibolla eelnevalt mainitud hirmkiire mandumistsu\u0308kli to\u0303ttu) totalitaarsesse neoklassitsismi. Ning riigi enda lo\u0303puga unustati suuresti ka too tabamata ime. Evola kirjutas 1930. aastal enda kodurez\u030ciimi kohta so\u0303nad: \u201eNella misura che il fascismo segua e difenda tali principi, in questa stessa misura noi possiamo considerarci fascisti. E questo e\u0300 tutto.\u201c Ma olen endale selle teksti jooksul juba mitu mo\u0303ttetult ohtlikku ja kasutult provotseerivat nalja lubanud ja ma ei kavatse tol rindel teps mitte relvi maha panna. Seega, Evola ainetel: \u201eVo\u0303in end pidada natsiks kuni selle piirini, kus natsionaalsotsialism varemeva\u0308a\u0308rtust kaitseb. Kuni selle piirini ja mitte kaugemale.\u201c"}, {"text_idx": "#000014", "text": "\u201eMarmorsammas\u201c Bad Mu\u0308nstereifeli kirikus, tegelikult lihtsalt vanasse Rooma torusse kogunenud setted"}, {"text_idx": "#000018", "text": "Napoleon III riigikorra alamklasse puudutavate veidruste, \u201cpa\u0308tt-keisri\u201d (l\u2019empereur-voyou) u\u0308hiskonda u\u0308hendava rolli ja muu kohta vt veel Avetis Muradyan, \u201cThe Secret Is Crime\u201d - Toonela toim. \u21a9\ufe0e"}, {"text_idx": "#000019", "text": "Minule meeldib ma\u0308rkida a\u0308ra na\u0308iteks seda, et revolutsiooni eelo\u0303htul koosnes kaks kolmandikku Prantsuse aadelkonnast alles kahe viimase sajandi jooksul selle ridadesse kaasatud nn \u201ekella-aadlist\u201c ja igasugusest muust kodanlikust, end so\u0303na otseses mo\u0303ttes kasti sisse ostnud elemendist. \u21a9\ufe0e"}, {"text_idx": "#000021", "text": "Siinkohal oleks nende fas\u030cismi paralleelide lo\u0303petuseks sobilik a\u0308ra ma\u0308rkida mu vankumatu seisukoht, et fas\u030cism leiutatigi ideoloogiana Prantsusmaal, kui seal I ilmaso\u0303ja eel segunesid Maurras\u2019 ja Soreli ideed. Sellele import-kompotile lisati u\u0308u\u0308rikest aega iseseisvas Fiumes d\u2019Annunzio ka\u0308e all vaid va\u0308limine esteetiline viimistlus, muu hulgas ka kuulus (mitte Vana-Roomast, vaid 18. sajandi Prantsuse uusklassitsismist pa\u0308rinev) \u201eRooma tervitus\u201c vo\u0303i \u201enatsisaluut\u201c, mille kohta arvan ma ja\u0308tkuvalt, et selles kontekstis o\u0303igem termin oleks hoopis \u201ed\u2019Annunzio tervitus\u201c. Aga ka sellest vo\u0303ibolla mo\u0303nel teisel korral. \u21a9\ufe0e"}, {"text_idx": "#000023", "text": "Vo\u0303ibolla saaks selle natside kiire sisemise mandumise panna valemlikult sobituma pa\u0308ris-tsivilisatsioonide elukaartega. Na\u0308iteks vo\u0303iks sa\u0308ttida tsivilisatsiooni ja\u0308rjestikuseid alam-ajastuid ta\u0308histavaid ma\u0308rkso\u0303nu \u201ebarbarism \u2013 dooria \u2013 barokk \u2013 ersats\u201c pidi jooksma, kusjuures vo\u0303iks siin leida ka goethelikke aastaaegade-paralleele, barokk oma kuldses lopsakuses ta\u0308histamas peaaegu pus\u030ckinlikku luuletuse-su\u0308gist (...\u041b\u044e\u0431\u043b\u044e \u044f \u043f\u044b\u0448\u043d\u043e\u0435 \u043f\u0440\u0438\u0440\u043e\u0434\u044b \u0443\u0432\u044f\u0434\u0430\u043d\u044c\u0435, \u0432 \u0431\u0430\u0433\u0440\u0435\u0446 \u0438 \u0437\u043e\u043b\u043e\u0442\u043e \u043e\u0434\u0435\u0442\u044b\u0435 \u043b\u0435\u0441\u0430...) jne. Aga taaskord on see midagi, mida vo\u0303iks mo\u0303nel teisel korral ka\u0308sitleda. \u21a9\ufe0e"}, {"text_idx": "#000024", "text": "\"...(Varemete va\u0308a\u0308rtuse) teooria la\u0308htepunktiks oli idee, et moodsalt konstrueeritud hooned sobivad vaevu Hitleri poolt no\u0303utud ja\u0308rgnevate po\u0303lvkondadeni ulatuva \u201ctraditsioonide-silla\u201d kujundamiseks: mo\u0303eldamatu, et roostetav rusuhunnik a\u0308rataks neid heroilisi inspiratsioonihetki, mida Hitler tundis mo\u0308o\u0308daniku monumente vaadeldes. Sellele dilemmale pidi minu \u201cteooria\u201d vastu to\u0308o\u0308tama: eriliste materjalide kasutamine nagu ka staatikaprintsiipide arvestamine vo\u0303imaldaks lagunemisohus hoonetel sadade (nii me arvestasime) vo\u0303i tuhandete aastate mo\u0308o\u0308dudes sarnaneda oma rooma eeskujudele.\nOma mo\u0303tete na\u0308itlikustamiseks lasin valmistada u\u0308he romantilise joonistuse: see kujutas Zeppelini va\u0308ljaku tribu\u0308u\u0308ni sellisena, milline see na\u0308eks va\u0308lja pa\u0308rast po\u0303lvkondadepikkust hooletusseja\u0308tmist, luuderohtu kasvanuna, murdunud sammaste ja siin-seal sissevajunud mu\u0308u\u0308riga, aga suures plaanis veel ta\u0308pselt a\u0308ratuntav. Hitleri la\u0308hikonnas peeti joonistust lausa pu\u0308haduse ru\u0308vetamiseks. Ainuu\u0308ksi ettekujutus sellest, et ma arvestan alles rajatud tuhandeaastase Reich\u2019i allaka\u0308iguga, tundus paljudele ennekuulmatu. Hitler aga leidis, et minu mo\u0303tted on veenvad ja loogilised...\" - Albert Speer, \u201cMa\u0308lestused\u201d \u21a9\ufe0e"}]