[{"text_idx": "#000001", "text": "Francisco Lo\u0301pez on u\u0308ks maailma tunnustatuimaid va\u0308lihelikunstnikke (field recording artist). Tema helide allikas on reeglina teadmata ja neid on tundmatuseni moonutatud. On mingi ha\u0308a\u0308l ja ko\u0303ik. Mo\u0303ned neist to\u0308o\u0308dest on jo\u0303hker ja toores mu\u0308ra. Teised ja\u0308lle peaaegu puhas vaikus \u2013 vaid korraks kostub vaevukuuldavaid, tihti bassiseid kro\u0303binaid-kobinaid. Ka\u0308esolev plaat on umbes seitsme tunni pikkune audio-DVD-kogumik, mis koondab just Lo\u0301peze vaiksemaid to\u0308id, pikim neist kolme tunni pikkune."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Nagu paljud ta\u0308napa\u0308eva la\u0308a\u0308ne inimesed, olen ka mina pikkade aastate jooksul kohutavates kogustes muusikat kuulanud. Mo\u0303nikord tekib sellest ku\u0308llastumus. Ka Valdur Mikita kirjutab oma \u201eLingvistilises metsas\u201d, et meie u\u0308mber on liiga palju kultuuri \u2013 raamatuid, filme, laule, teatrietendusi. Mikita peab silmas seda, et liiga palju on abstraktseid, vahendatud kujutlusmaailmu, ning ta\u0308napa\u0308eva inimesel oleks vaja enam meelelist, aistilist, abstraheeriva mo\u0303istuse eelset, fu\u0308u\u0308silist, \u201emetsikut\u201d kogemust. Muusika vo\u0303ib u\u0308ldse kuulamata ja\u0308tta. Ent vo\u0303ib ka kuulata Lo\u0301peze ka\u0308esolevat \u201evaikusekogumikku\u201d. Seda vo\u0303ib teha nii, nagu Lo\u0301pez ise soovitab: a\u0308a\u0308rmisel ma\u0308a\u0308ral keskendudes ja igasugust ko\u0303rvalist mu\u0308ra minimeerides. Kuid ka viisil, millega maestro vo\u0303ib-olla ise ei no\u0303ustuks, aga mida mina va\u0308ga tihti kasutan: just no\u0303nda, et u\u0308mbritsevad olmehelid segunevad Lo\u0301peze omadega. Tekkinud ko\u0303laruumis on keeruline vahet teha, kas valdavalt madalsageduslikud helid tulevad kuskilt va\u0308ljast vo\u0303i teie ko\u0303laritest. Nii ja\u0308a\u0308te oma fu\u0308u\u0308silisse keskkonda ho\u0303lmatuks \u2013 mitte ei eraldu sellest, nagu eeldab suurem hulk ta\u0308napa\u0308evast kultuurikogemust \u2013, kuid sellesse keskkonda tekivad pretsedenditult va\u0308iksed ja diskreetsed lisau\u0308hendused ja -uksekesed, mis seovad teid ja teie u\u0308mbrust millegi palju suurema, ko\u0303nekama ja tabamatumaga, kui te esimese hooga oskaksite ta\u0308hele panna."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Igatahes on tegemist nauditava plaadiga. Isegi va\u0308lihelikunsti kummalises maailmas on Lo\u0301peze looming va\u0308ga omana\u0308oline, kordumatu ja selgelt a\u0308ratuntav."}, {"text_idx": "#000005", "text": "\u201eMemoriali\u201d alustav \u201eEpiloog\u201d ko\u0303lab svengru\u0308nberglikult. Gru\u0308nbergi puhul on huvitav, et tema loomingu ko\u0303ige po\u0303nevam osa peitub lu\u0308hikestes ja tontlikes fragmentides, mitte selgepiirilistes suurteostes. Vo\u0303ib-olla teatud tu\u0308u\u0308pi loojad ei tohigi oma parimaid teoseid kunagi kirjutada, sellega rikuksid nad ko\u0303ik a\u0308ra."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Neljaosaline plaat kujutab endast muusikajada kui hoovust, mis ru\u0308hib tormisest ja kapriissest merest hoolimata takistamatult edasi, sest tujukusest ei saa siin u\u0308ldse ko\u0303neleda.Profile"}, {"text_idx": "#000009", "text": "Venemaal su\u0308ndinud ja seitsmenda eluaastani elanud, Alaskal kasvanud ning New Yorgis tegutsev Olga Bell on oma teise LP teemaks vo\u0303tnud meie naaberriigi tohutu perifeeria: iga albumi pala on nimetatud u\u0308he Venemaa krai ja\u0308rgi."}]