[{"text_idx": "#000000", "text": "Kauge aja ko\u0303nelus, nu\u0308u\u0308disaja ko\u0303lama\u0308ng"}, {"text_idx": "#000001", "text": "Rehekuu esimesel na\u0308dalal tervitas FESTIVAL TubIN oma teistkordses saabumises eesti muusikast huvitunuid ja ja\u0308tkas aasta eest alustatut \u2013 Eduard Tubina isiku ja loomingu avamist ning tema positsiooni talletamist ajalukku eesti ja maailma kaasaegsete taustal. Kolmandal festivalio\u0303htul jo\u0303udis lavale vestlusega pikitud kontsert \u201cRahvaste ha\u0308a\u0308led lauludes\u201d[1], mille kandsid muusikakeeli publikuni Sten Heinoja (klaver) ja Tuuri Dede (metsosopran), ko\u0303nelesid Joonas Hellerma,Taive Sa\u0308rg, Lauri O\u0303unapuu ja Liina Lukas.\nTubIN pakkus vo\u0303rratu kogemusena nelja-pa\u0308evast kultuurira\u0308nnakut, mis esmapilgul hargnes oma teemade rohkuses ja mitmekesisuses hoomamatult harali, ent festivali lo\u0303puks jo\u0303udis justkui algpunkti tagasi, andes mo\u0303ista, et ko\u0303ik ko\u0303rvaline oli mo\u0303eldud vaid palistusena Eduard Tubina loomingulisel teekonnal. Festivali su\u0308da ja kunstiline juht Mihhail Gerts ta\u0308itis iga kontserdi imekspandava pu\u0308hendumusega, suunates kuulaja mo\u0303tet la\u0308bi hoolikalt valitud raja, ku\u0308lastades kohti, kuhu isekeskis ei oleks osanud sattuda. Ta ei va\u0308ljunud festivali va\u0308ltel oma ametist ka kuulajate jaoks, ta dirigeeris publikut, luues kultuuriloolisi seoseid muusika, kirjanduse, kunsti, poliitika, semiootika vahel. Gerts ei so\u0308o\u0308tnud kunagi vastuseid ette, vaid pelgalt tutvustas teemaliine, et publik neid festivali to\u0308o\u0308tluses iseseisvaks mo\u0303tiskluseks tabada oskaks."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Festivalist peegeldus hoolt ja la\u0308bimo\u0303eldust ning see oli po\u0303imitud siirate tundmustega, tuues publikuni kohevaid, toores eheduses sa\u0308ravaid emotsioone. Iga lu\u0308li, iga teos, iga kontsert otsekui ta\u0308iendas eelmist ja nii hoogsalt, et kadus see o\u0303rn pettumuskartus, nagu vo\u0303iks enese liigko\u0303rgete ootuste to\u0303ttu mo\u0303ni kontsert teise ko\u0303rval varjuda, mo\u0303juda hooletusse ja\u0308etuna ja ka\u0308nguda tervikus. Sestap tundub pisut meelevaldsena kirjutada eraldi vaid Mart Saarele pu\u0308hendatud kontserdist, kartes mo\u0303juda kontekstituna ning sealjuures heita festivalist kumisema ja\u0308a\u0308nud Tubina-kesksele \u2013 ja tingimata kvaliteetsele \u2013 kiidulaulule iseloomutut varju. Siiski, et u\u0308ldplaanist vaimustudes ei kaoks u\u0308ksikute detailide vo\u0303lu \u2013 kontsert \u201cRahvaste ha\u0308a\u0308led lauludes\u201d to\u0303i publiku Tubina saali, kus kuldkollase Toomema\u0308e va\u0308rvidema\u0308ng tekitas tunde, nagu oleksin sattunud uitama otseteed festivali kavalehe vahele."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Sedapuhku ei alanud kontsert mitte interpreedi lavale tulekuga vo\u0303i algusteose esimese noodiga, vaid nullpunkt asetati vo\u0303imalikult kaugele, oma autentsuses pu\u0308u\u0308dles see Mart Saare kaasaja poole. Kava esimene teos, valik Mart Saare tsu\u0308klist \u201c19 rahvaviisi klaverile\u201d, sisaldas endas eelloona ning kahel korral vahele po\u0303imituna salvestisi konkreetsetest rahvaviisidest, mille eeskujul oli Saar komponeerinud. See oli kuulajale harukordne vo\u0303imalus. Publik asetati ajastute vahelisse dialoogi ning pakuti vo\u0303imalust jo\u0303uda loomingu juuretasandini. See la\u0308hendas kuulajat nii heliloojale kui interpreedile, sest oli vo\u0303imalik ja\u0308lgida justkui mo\u0303lema to\u0308o\u0308protsessi paralleelselt."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Tihtipeale antakse publikule nii-o\u0308elda valmisprodukt, mille tarbimises seisnebki lihtsakoeliselt ko\u0303neldes kultuuri elujo\u0303ud. Sel puhul vo\u0303ib vaid aimata, mida teose kogu elutsu\u0308kkel endas ka\u0308tkeb. Ent muusika juuretasandi vaatlemine, sealt edasi loomeprotsessi su\u0308u\u0308vimine vo\u0303i va\u0308hemalt selle ajutine kujutlusse manamine paneb teose kuidagi teistmoodi elama. Interpreedi jaoks on see tuttavam ja ehk paratamatum \u2013 teosed murtakse nagunii korduvalt erimoodi tu\u0308kkideks ja pannakse tagasi kokku, ehitatakse detailidest tervik. Publik saab aga tihtipeale na\u0308ha vaid lo\u0303pptulemust ning selles u\u0308hes ko\u0303lavas hetkes on muusika kui mitmekihilise, ajas voolava protsessi vaatlemine va\u0308ga raske. Ometi on mul tunne, et sel kontserdil jo\u0303udsime teose eluterviku tajumisele nii la\u0308hedale, kui see elavas hetkes u\u0308ldse vo\u0303imalik on. Tajuda seda impulssi, mille najal alustas helilooja oma teose kirjutamist \u2013 see on miskit nii erilist!"}, {"text_idx": "#000005", "text": "Pannes kokku suures osas just Mart Saare teostel po\u0303hinevat kontserti, oli Sten Heinoja vististi pianistikohale u\u0308ks o\u0303igemaid valikuid [2] ning oma meisterlikus klaverikasutuses po\u0303hjendas ta kuhjaga oma sobivust. Ta ma\u0308ng voogas varjundirohkusest ja osavast erita\u0308mbrilisest ko\u0303lakasutusest. Ma\u0308ngitud helikunst tundus olevat va\u0308ga teadlik, kuid ideed ei mo\u0303junud kulunult \u2013 teosed ta\u0308rkasid laval justkui uuesti, va\u0308rske eheduskattega kaunistatult. Publikule anti kuulata rahvaviisi algmeloodiat ning na\u0308ha, kuis Saar sellele lu\u0308hikesele motiivile ku\u0308llaltki allikatruult oma teose peale meisterdas. Aga nu\u0308u\u0308d ei olnud see lugu enam Saare luua, vaid pianisti. Teos su\u0308ndis publiku endi silme ees, selles ko\u0303lanud hetkes. Ja julgen va\u0308ita, et Sten Heinoja kompositsioon veenis meid ko\u0303iki."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Ko\u0303lanud rahvaviiside ja\u0308relkuminasse ehitati samateemaline ko\u0303nelus Joonas Hellerma ja rahvapa\u0308rimust tundvate ku\u0308laliste vahel. Vestluse po\u0303hifookuses oli suulise pa\u0308rimuse roll kunstmuusikas, millest on kontserdi konteksti tabava sobivusega kirjutanud Taive Sa\u0308rg. \u201cEuroopa mo\u0303ttesuundade eeskujul vajati rahvusliku kunstmuusika loomiseks 20. sajandi algul vanemat rahvamuusikat, sest viimasest arvati edasi kanduvat rahvuse su\u0308gavam olemus ja elujo\u0303ud. Sellega seoses tekkis ka ku\u0308simus, milles seisneb eesti rahvamuusika omapa\u0308ra ja kuidas seda edasi anda kunstmuusikas; samuti, kui palju ja mis osas vo\u0303ib rahvamuusikat muuta, et selle olemus sa\u0308iliks.\u201d [3]"}, {"text_idx": "#000007", "text": "Vestlusring ulatas olulise abilo\u0303nga rahvaviiside olemuse, kogumise ja kasutamise tervikpildi mo\u0303istmiseks. Joonas Hellerma ku\u0308simuste kaasabil laiendasid Lauri O\u0303unapuu, Taive Sa\u0308rg ja Liina Lukas osaliste mo\u0303ttelennu ajaloolist ampluaad ning koos publikuga pendeldati paralleelselt mitmes ajas: 18. sajandi lo\u0303pus, mil Herder rahvaviiside kogumist alustas, Mart Saare kaasajana 20. sajandi algusaastate Eestis ning nu\u0308u\u0308disajas, selle hetkes kestva kontserdi valguses. Ko\u0303neldud teemad olid u\u0308htpidi nii su\u0308gavad, et oleks tahtnud igau\u0308hel veel tundideks peatuda, ent samas neid serveeriti osava po\u0303gususega, nii et vestlus liikus huvitavalt ja du\u0308naamiliselt eri teemade vahel. O\u0303hku visatud mo\u0303ttealged leidsid oma koha teadvuses ja mitmed neist maandusid hiljem, ja\u0308a\u0308des sisustama ja\u0308rgnevat pa\u0308eva. Proovides ra\u0308a\u0308gitusse piisava po\u0303hjalikkusega su\u0308u\u0308vida, oleksin sunnitud kirjutama muusikaloolise uurimuse. Sestap kannan edasi \u2013 ja ilma poleks kontsert-vestlusringi terviklikkuse printsiibilt aus \u2013 mo\u0303ne u\u0308ksiku noppe ko\u0303lama ja\u0308a\u0308nud mo\u0303tetest."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Teemasse su\u0308venemata vo\u0303ib muusikast mo\u0303eldes to\u0303sta kunstmuusika rahvamuusikast ko\u0303rgemale positsioonile, kuid esmajoones tasub meeles pidada, et mo\u0303lemal, nii suulisel kui kirjalikul pa\u0308rmusel, on o\u0303igus eksistentsile, nad on elu suhtes vo\u0303rdva\u0308a\u0308rsed. Pole ju vahet, kas teos on su\u0308ndinud haritud muusiku laua taga vo\u0303i talurahva igapa\u0308evarutiini kestel \u2013 mo\u0303lemal on kanda oma roll. Rahvamuusika on vo\u0303ib-olla palju autentsem ja ehedamgi, sest seda pole rikkunud sisseo\u0303pitud komponeerimismustrid. Rahvaviiside meloodiad on olemuselt va\u0308ga terviklikud, Taive Sa\u0308rje kaunis so\u0303nastuses \u201cnagu lainete poolt lihvitud kivid, mis mahuvad igau\u0308he pihku\u201d. Need ja\u0308a\u0308vad meelde ja kanduvad po\u0303lvest-po\u0303lve edasi, sealt ka su\u0308vamuusikasse. Sestap on suulise pa\u0308rimuse roll kunstmuusikas suurem, kui esmapilgul tajume. Ja ko\u0303igest sellest mo\u0303eldes ei maksa unustada, et u\u0308helgi kunstil pole va\u0308a\u0308rtust juba eos, vaid meie ise vaatajate-kuulajatena loome selle va\u0308a\u0308rtuse."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Meile ko\u0303neldi su\u0308va- ja rahvamuusika u\u0308hisosast, ent selle tajumine kunstmuusikalisest aspektist ja\u0308i ebaselgeks. Vo\u0303ib-olla oleksin vestluse ko\u0303rvale igatsenud konkreetseid paralleele Mart Saare ja just ka Eduard Tubina loomingust. Mo\u0303lemad kasutasid oma kompositsioonides rahvaviise ning ku\u0308llalt erinevalt, ehk oleks olnud selle kuvamine ko\u0303nelust toetavaks aspektiks. Meile pakuti justkui teoreetilist ja praktilist muusikalugu eraldi, ent viimse sammuna oleks vo\u0303inud aidata publikul need kokku po\u0303imida, sest minu teadvusesse ja\u0308id need teadmised siiski pisut eraldi ho\u0303ljuma."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Vestluse lo\u0303ppedes asus katkematut mo\u0303ttevoogu saatma valik teoseid Mart Saare tohutust soololaululude kogust, millest suur osa on kirjutatud rahvaluule tekstidele. Olin eelneva o\u0303htu kontserdil tajunud publiku nii sooja kaasatust, nagu oleksid interpreedid meid enesega koos lavale palunud. Nu\u0308u\u0308d tundsin, et muusikas sisaldus mingi pu\u0308halikkuse pitser, julgesin suures austuses lava vaid eemalt piiluda. Mo\u0303tlesin, et kui rahvaviis oleks persoon, po\u0308o\u0308rduksin ta poole teietades ja eriti suure T-ta\u0308hega. See mo\u0303te, et rahvaviisid on u\u0308ksikisiku tasandist nii palju ko\u0303rgemal, need kannavad endas nii palju ajalugu ja va\u0308a\u0308rtust, tekitas aukartust, ent ma ei tundnud end va\u0308ljaja\u0308a\u0308tu vo\u0303i eraldatuna, vastupidi, tajusin u\u0308levoolava ehedusega, et ma olengi osa sellest ko\u0303igest, olen pisike kild suures rahvuskultuurimeres. Ehk kandis see tundmus endas teatavat vastutust..."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Suur osa minuni jo\u0303udnud emotsioonidest oli Sten Heinoja ja Tuuri Dede interpretatsioonilise vo\u0303imekuse tulem. Nad mo\u0303jusid duona u\u0308ksikisikuliste perspektiivide kaudu, ja\u0308tsid ruumi neisse eraldi su\u0308veneda. Arvan, et just eraldi toimiv terviklikkus oli see, mis duot lo\u0303puks u\u0308hendas. Koos musitseerides nad vo\u0303imendasid teineteist ning tekitasid klaveri- ja vokaaltoonidest kokkusulandunud resonantsi. Ku\u0308llap oli selles roll ma\u0308ngida ka Saarel, kelle klaveripartiid on ko\u0303ike muud kui lihtsalt saatvad \u2013 neil on ta\u0308itsa oma hing ja iseloom, mille pianist u\u0308les leidis ja elama pani. Viivuks tabasin end arutlevat, et oleks lavale toodud tummfilmi kombel ko\u0303latu esitus, oleksin ka sealt leidnud omamoodi mo\u0303tte. See ko\u0303neleb kogu lavalise oleku a\u0308a\u0308rmisest veenvusest."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Kontserdi lo\u0303ppu ja\u0308i festivali peategelase looming, ent seegi oli segatud Saare nimega. Tubina \u201cBallaad Mart Saare teemale\u201d on kahtlemata u\u0308ks helilooja enim esitatud klaveriteoseid. Selle ideaalne ko\u0303lapilt viibib vist vankumatult iga pianisti kujutluses ja muudab kriitikutks ko\u0303ik klaverima\u0308ngijad, kelleni taaskordne vo\u0303o\u0303ravo\u0303itu interpretatsioon kostub. Iga kord Sten Heinoja ma\u0308ngu kuulates ha\u0308mmastun uuesti, isegi kui ta on oma varasemate esinemistega mu ootused juba eos ko\u0303rgustesse to\u0303stnud. Ta andis igale u\u0308ksikule noodile iseseisva va\u0308a\u0308rtuse, samal ajal u\u0308lima tundlikkusega neid u\u0308hendades ja terviklikeks fraasideks vormides. Ta lubas oma ma\u0308ngu klaaris polu\u0308foonias nautida iga ha\u0308a\u0308lt. Ko\u0303ike oli korraga kuulda, ent samas oli vo\u0303imalik ka eraldi kuulatada: eri muusikaliinid ei taandanud teineteist, ei muundunud u\u0308htlaseks ko\u0303lamassiks. See suurim ta\u0308psus kandis enda ku\u0308ljes imetlusva\u0308a\u0308rset agoogilist vabadust. Aeg muundus hetkes ja ma\u0308ngis pianisti tempode ja\u0308rgi. Just nii tihti selle o\u0303ige hetke muusikaline tabamine ta\u0308itis Tubina ballaadi seesmise jo\u0303uga, mille avaldumiseks polnud vaja ei kisa ega karjeid \u2013 piirini, kus vaikus sisaldas endas suurimat pinget, kulminatsiooni haripunkti."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Kui muusikal on taga nii suur mo\u0303ttejo\u0303ud, nii suur ta\u0308hendus, siis on raske kuulata esitust muudmoodi kui suure vaimustusega. Siis saab muusika ta\u0308hendus suuremaks kui muusika ise. Ometi ei oleks sel ta\u0308hendusel ilma samaaegse ko\u0303lapildita mingit va\u0308a\u0308rtust. Taban end mo\u0303nikord kontsertidel naeratamas, sest interpretatsioon mo\u0303jub ootamatult ja tekitab u\u0308llatusmomendi, ent selle varjus peidab end tihti geniaalne va\u0308ljendusoskus. Kui neid hetki leidub mitmeid, siis on kontsert minu jaoks korda la\u0308inud. Ta\u0308navune festival, eesotsas a\u0308sja kirjeldatud kontserdiga, kohati lausa ro\u0303kkas naerust, teemade su\u0308gavusest ja to\u0303sidusest hoolimata."}, {"text_idx": "#000014", "text": "TubIN ta\u0308itis pooleks na\u0308dalaks Tartu eesti muusika ja sellest kihavate mo\u0303tetega. Kontsertide u\u0308mber ehitatud kultuurimu\u0308u\u0308r, mis ta\u0308ideti nii va\u0308ga igatsetud seostega, elustas mingi kodumaise muusika harvaleitava kihi, mis aitas helikunsti ta\u0308hendusele pisut la\u0308hemale jo\u0303uda. Kogu festival ei ja\u0308tnud hetkekski ruumi kahelda eesti muusika ja Tubina loomingu olulisuses. Vo\u0303ib vaid loota, et seda muusikat aeg-ajalt taasa\u0308ratades ehitab ta oma positsiooni meie kultuurimaastikul aina kindlamaks. Veel eelmisest aastast ho\u0303o\u0303guma ja\u0308etud so\u0308ed po\u0303lesid sel korral hoopis eredama leegiga ja ja\u0308tsid kuulajad viimase kontserdi lo\u0303puks ja\u0308rgmise festivali ootusse."}, {"text_idx": "#000016", "text": "2 Sten Heinoja uurib oma doktorito\u0308o\u0308s ko\u0303laloomise vo\u0303imalusi klaveril Mart Saare modernistliku klaveriloomingu po\u0303hjal."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Muusikaarmastuse tiivul ko\u0303rgustesse ja kaugemale"}, {"text_idx": "#000021", "text": "Haapsalu vanamuusikafestival kui ajastute, inimeste, ideede ja muusika kohtumispunkt"}]