[{"text_idx": "#000004", "text": "Olga Privis joonistab na\u0308itlejate abiga liikuvaid pilte"}, {"text_idx": "#000005", "text": "Kaja Kannu vestlus koreograaf Olga Privisega"}, {"text_idx": "#000007", "text": "Heili Einasto vestlus Viesturs Jansonsiga"}, {"text_idx": "#000008", "text": "Hille Karmi vestlus Madis Kolgiga"}, {"text_idx": "#000012", "text": "Kes hoolitseb Eesti filmipa\u0308randi eest?"}, {"text_idx": "#000014", "text": "\u201eKes see Ju\u0308ri Rumm on\u201d?"}, {"text_idx": "#000019", "text": "Ta\u0308na la\u0308hen vanaisale ku\u0308lla hommikust so\u0308o\u0308ma. Vanaisa nimi on Silver Vahtre ja minu peas on ta lihtsalt Silver, mitte Vanaisa. See ei na\u0308ita suhete leigust, lihtsalt on niimoodi kujunenud. Plaanis on ja\u0308rjekordne pikk hommikuso\u0308o\u0308k ja isegi hommik on peaaegu ka\u0308es: kell on 12.10. Hommikust oleme koos so\u0308o\u0308nud muidugi erinevatel kella\u00adaegadel, kell 10, kell 12, kell 14, kell 18... Oleme lihtsalt kokku leppinud, et need on hommikuso\u0308o\u0308gid, so\u0303ltumata sellest, kas see on pa\u0308eva esimene vo\u0303i neljas eine. Jo\u0303uan kohale ja u\u0308lemisest korterist saabub lauda ka mu ema oma kaasaga, siis tuleb minu kaaslane, kujuneb suurem oleng rikkaliku einega. Ra\u0308a\u0308gime tu\u0308litsemisest ja \u201eKolmest musketa\u0308rist\u201d ja sellest, kuidas ta\u0308di Kail la\u0308heb. Saabub mao taluvuspiir ja suundume Silveriga aeda veini jooma; lisaks on kummalgi ka\u0308sil tegevus, mida ta ha\u0308sti oskab: Silver suitsetab, mina so\u0308o\u0308n magustoiduks soolakurke. Me oleme korralikult valmistunud: olen usina intervjueerijana ku\u0308simused ette saatnud ja Silver on teinud ma\u0308rkmeid, meeleolu on pidulik ja ta\u0308iesti tavaline."}, {"text_idx": "#000023", "text": "E. M.: Aga sa vist vastasid ka, vo\u0303i kas ma sain o\u0303igesti aru, et fu\u0308u\u0308siline ruum, va\u0308rvusruum, keeleruum... et see ongi ko\u0303ik kokku lavaruum?"}, {"text_idx": "#000027", "text": "E. M.: Kas na\u0308htavate koordinaatide paika panemisel peaks kohe arvestama ka ko\u0303iki muid ruume: va\u0308rvusruumi, heliruumi jne ja loomulikult ka materjali ennast? Arvestama neid ja selle kaudu saama aru, mida me siis oleme selle konkreetse loo kontekstis vo\u0303imelised vastu vo\u0303tma vo\u0303i millist ruumi u\u0308ldse vaja on?"}, {"text_idx": "#000032", "text": "E. M.: Hakkad reaalsust otsima? Lavaruum loob siis mingi uue maailma, mo\u0303jutab meid koos selle loo vo\u0303i su\u0308ndmustikuga, millele ta keskkonna loob. Aga reaalsus, see reaalsus, mis meid igapa\u0308evaelus u\u0308mbritseb? Sul on nii paljudes to\u0308o\u0308des, plakatitel ja graafilistel lehtedel eluruum, kuhu miski sekkub. Pikast jalast voolab vesi u\u0308les vo\u0303i majast kasvavad jalad va\u0308lja. Tavaline meid u\u0308mbritsev ruum, millega midagi juhtub. Hakkasin mo\u0303tlema, et kui ka elus ei kasva jalad majadest va\u0308lja, siis mida see maja ise meiega teeb, kui seda kogu aeg na\u0308eme."}, {"text_idx": "#000035", "text": "E. M.: Mis ka soodustab filosoofilist vestlust rohkem kui o\u0303lu."}, {"text_idx": "#000037", "text": "E. M.: Teatrisaalis justkui ei ha\u0308iri, et inimesed on nii ligistikku. Alles vaheajal hakkab ha\u0308irima. Poleks nagu kusagil olla, ehkki fuajee on tavaliselt suurem kui saal."}, {"text_idx": "#000038", "text": "S. V.: Teatrisaalis on lihtsam naabrit ignoreerida, sest sa oled justkui teises ruumis, suhtled lavaga."}, {"text_idx": "#000039", "text": "E. M.: Teatris oleks ka va\u0308ga ebamugav, kui ja\u0308rsku ko\u0303ik sind vaatama hakkaksid. Tavaliselt see juhtub vaheajal, alles siis satud u\u0308leja\u0308a\u0308nud publikuga samasse ruumi. Saalis u\u0308ldiselt tead, et keegi ei vaata sind. Va\u0308lja arvatud siis, kui saal on planeeritud nii, et publik istub kolmes vo\u0303i neljas ku\u0308ljes. Siis on ku\u0308ll vahel halb olla."}, {"text_idx": "#000040", "text": "S. V.: Sellist paigutust tuleb teatris ikka va\u0308ga teadlikult kasutada. Mina oma kogemusest oskan o\u0308elda, et Andres Noormetsa lavastuses \u201eVabaduse rist\u201d1 me leidsime, et tasub panna publik kahele poole ma\u0308nguala. See lavastus ka\u0308sitles va\u0308ga valusat lo\u0303iku Eesti ajaloost, mis lo\u0303ppes inimeste ku\u0308u\u0308ditamise ja tapmisega, aga mis lavastuses ta\u0308hendas mo\u0308o\u0308da terasteed a\u0308raminekut. Me asetasime publiku kahele poole teed nagu kohtuistungi ja\u0308lgijad ja inimesed vaatasid u\u0308ksteist u\u0308le saali, ka u\u0308ksteise reaktsioone, kaasaelamist... Sellele tu\u0308kile see sobis, aga see on u\u0308ldiselt riskantne jah, see on selge."}, {"text_idx": "#000042", "text": "S. V.: Seal me arutasime, et kus need linnanoored siis suhtlevad-kohtuvad. Otsustasime, et u\u0308hes majadevahelises o\u0303ues. Muide, uusrajoonide majadevahelised alad on ruumipsu\u0308hholoogiliselt ka u\u0308hed kummalised paigad. Kui majades on korterid inimeste isiklikud ruumid, trepikojad ja paar meetrit majast on u\u0308hiskondlik ruum, kus kehtivad mingisugused reeglid, umbes et kaaskodanikku ei tu\u0308litata ja tuttavale o\u0308eldakse tere, siis majadevahelised hoovid on ruumi poolest arusaamatud. Tasapisi majade elanikud kodustasid need alad ja need muutusid u\u0308hiskondlikuks ruumiks, aga alguses, pa\u0308rast majade valmimist olid nad sellised alad, mille leidsid kergesti u\u0308les just asotsiaalsed tu\u0308u\u0308bid. Nad adusid, et see on koht, kus reeglid ei kehti, eikellegimaa. Me leidsime, et sellisel ko\u0303rvalisel eikellegimaal vo\u0303iks olla noorte kohtumispaik, mida publikul oleks justkui vo\u0303imalik vaadata u\u0308mberringi paiknevate majade akendest."}, {"text_idx": "#000044", "text": "E. M.: Ja ehkki teater on ka kollektiivne kunst ja sellele reageeritakse koos, siis tsirkus ja sport kasutavad vo\u0303ib-olla publiku reaktsiooni palju rohkem a\u0308ra. Sest kui na\u0308ed, et teisel pool on vastasmeeskonna toetajad, kes hullunult laulavad ja mo\u0308llavad, siis hakkad oma meeskonnale ka laulma. Vo\u0303i kui tuleb akrobaat ja sa na\u0308ed, kuidas teisel pool naised ha\u0308mmastusest minestavad, siis a\u0308kki see toidab sinu tunnet ka ja sa tahad samuti minestada."}, {"text_idx": "#000045", "text": "S. V.: Kui na\u0308itleja on areenil, siis ta ei saa meile selga po\u0308o\u0308rata. Kui u\u0308hele po\u0308o\u0308rab selja, siis teisele po\u0308o\u0308rab na\u0308o... kuidas sa siis suhtled? Samas, viimane kujundus, mille ma tegin, oli Tiit Palu \u201eViikingite veri\u201d3, kus tegevus toimubki areenil ja publik on igas ku\u0308ljes."}, {"text_idx": "#000046", "text": "U\u0308ks moment, ma toon endale sigarette juurde, see aitab ra\u0308a\u0308kida ja muidu intelligentne olla. (Silver la\u0308heb ko\u0308o\u0308ki sigarette otsima. Minul on veel kurke ja\u0308rel. Aia taga so\u0303idab kaubarong ja tahaks ku\u0308sida midagi kohutavalt sisukat ja to\u0303eliselt teemat avavat. Ma olen usina intervjueerijana ju ometi valmistunud. Silver tuleb tagasi.)"}, {"text_idx": "#000047", "text": "E. M.: Mida sa teatrist otsid?"}, {"text_idx": "#000049", "text": "E.M.: Aga kas sa pole mo\u0303elnud, et la\u0308heks hoopis disaini peale tagasi?"}, {"text_idx": "#000053", "text": "E. M.: Ma ei mo\u0303elnudki, et a\u0308ra kujunda lava, mine toole tegema, aga ma olin alati seda kuidagi loomulikult vo\u0303tnud, et sa o\u0303ppisid ku\u0308ll disaini, aga siis sattusid teatrisse ja ja\u0308idki sinna. Aga kui nu\u0308u\u0308d \u201eUue vaeva\u201d4 kogumikust sinu artiklit lugesin, sain ja\u0308rsku ka toonasest taustast paremini aru. Adusin esimest korda, kui suur oli toona realiseerimata ja\u0308a\u0308nud heade ideede maht ja kui raske oli pa\u0308riselt sellel erialal mingit rahuldust pakkuvat rakendust leida. Sellepa\u0308rast ja\u0308in mo\u0303tlema, et kas toolid ei kripelda \u2014 praegu oleks ju ilmselt lihtsam."}, {"text_idx": "#000055", "text": "E. M.: Aga esemed u\u0308ldse, ka rekvisiidid? Millised on sinu suhted esemetega \u2014 nii disaineri kui lavakujundajana? Kas nad on \u201emis\u201d vo\u0303i \u201ekes\u201d? Kas nad ka ra\u0308a\u0308givad, nagu lavapilt ja kostu\u0308u\u0308m? Vo\u0303i kui palju sa sellele u\u0308ldse mo\u0303tled?"}, {"text_idx": "#000058", "text": "S. V.: Va\u0308ga inetu sinust. Tuleb kummardada ja aita\u0308h o\u0308elda. See esemete hingestatus, kas nad on \u201emis\u201d vo\u0303i \u201ekes\u201d... Mul tuleb u\u0308ks indiaani mu\u0308u\u0308t meelde, mis ra\u0308a\u0308gib, et asjadesse peab lugupidavalt suhtuma, sest kui sa seda ei tee, siis need noad, mis sa oled sepistanud, hakkavad sind lo\u0303ikama, kausid, mida oled voolinud, hakkavad peksma, kirved, mida oled ihunud, hakkavad sind raiuma. Miks me siis upume praegu pru\u0308gisse? Sest suhtume asjadesse u\u0308leolevalt, oleme a\u0308ra unustanud, et asjadel, ka katkistel, on hing, mis vo\u0303ib vihaseks saada. (Naerab.) Sedasorti lapsik alandlikkus pole u\u0308ldse mitte paha. On elementaarne, et laval olev kujunduselement on \u201ekes\u201d, sest laval ei ole midagi juhuslikku, me oleme ko\u0303ik nad sinna kutsunud, mo\u0303ned on tehtud koguni minu kavandi ja\u0308rgi. Nad ra\u0308a\u0308givad ilma so\u0303nadeta meile oma juttu. Ja neil on omad o\u0303igused ka. Loomulikult. (Muheleb.)"}, {"text_idx": "#000063", "text": "E. M.: Vist ku\u0308ll. Aita\u0308h, mul oli nii huvitav. (Mul on meie hommikuso\u0308o\u0308kidel alati huvitav, lihtsalt tavaliselt ma seda ei u\u0308tle.) So\u0308o\u0308me varsti siis ja\u0308lle hommikust."}, {"text_idx": "#000064", "text": "S. V.: Muidugi, so\u0308o\u0308mine on tarvilik ja toitev tegevus. Aga oota, ma panen sulle ikka sinki ka kaasa."}]