[{"text_idx": "#000001", "text": "Maniakkide Ta\u0308nava uus romaan on asetatud alternatiivsesse aurupunklikku Eestisse, kus ko\u0303ige sopa ja tehnoloogilise mahaja\u0308a\u0308muse keskel o\u0303itseb ta\u0308iesti ebarealistlik ja ilmvo\u0303imatu teadusmo\u0303te: inimeste-loomade geneetiline muundamine ning kummalised maa- ja o\u0303huso\u0303idukid."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Maniakkide Ta\u0308nav on tegutsenud eesti ulmemaastikul juba paarku\u0308mmend aastat ning pa\u0308lvinud ta\u0308helepanu ka va\u0308ljaspool ulmeringkondi. Na\u0308iteks tekitas 2000. aastal romaanivo\u0303istlusel omajagu ko\u0303mu tema esikromaan \u201eMu aknad on puust ja seinad paistavad la\u0308bi\u201d, mis ja\u0308i ku\u0308ll auhinnalise kohata, kuid sai z\u030cu\u0308riilt siiski avaldamissoovituse ja Mari Laanistelt iseloomustuse \u201etoores, maitsetu, lustlik, po\u0303hjalikult la\u0308bimo\u0303eldud ja kohutavalt huvitav\u201d. Autori va\u0308rsket romaani \u201eNewtoni esimene seadus\u201d tema varasema loominguga vo\u0303rreldes on ehk toonast toorust ja maitsetust mo\u0303nevo\u0303rra va\u0308hemaks ja\u0308a\u0308nud \u2013 veri ja soolikad siin va\u0308ga ei domineeri \u2013, ku\u0308ll on aga alles ning ruumi juurdegi vo\u0303itnud lustlikkus ja la\u0308bimo\u0303eldus."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Romaani tegevustik toimub omamoodi alternatiivses aurupunklikus Eestis, nimeliselt Maavallas, mille olustik vastab umbes 19. sajandi omale. Samale ajastule on truud ka raamatu mo\u0303neti seiklus-, mo\u0303neti muinasjutulik jutustamisstiil ning peatu\u0308kke sissejuhatavad ajalehekatkete vormis tekstikesed. Raamatus kasutatavast Maavalla kalendri dateeringust la\u0308htudes toimuvad su\u0308ndmused aga kristliku kalendri aastal 2022, s.t meie la\u0308hitulevikus. Dateering tundub u\u0308helt poolt oluline, kuna va\u0308ljendab u\u0308hena paljudest elementidest autori ambivalentset hoiakut tema loodud maailma ja selle tegelaste suhtes. \u201eNewtoni esimese seaduse\u201d Maavald ei ole nimelt just etnofuturistlik (ega etnopreteristlik[1]) utoopia, vaid paras sitaauk, kus eesti soost mo\u0303isnikud ro\u0303huvad rahumeeli na\u0308lja piiril vaakuvaid eesti talupoegi, talupojad on harimatud ja so\u0303gedad, ko\u0303ik haiseb ja laguneb ning keegi ei saa kellegagi la\u0308bi. Teisalt ei ole aga aastaarv vo\u0303ib-olla siiski nii ta\u0308htis, kuna ko\u0303ige selle sopa ja tehnoloogilise mahaja\u0308a\u0308muse keskel o\u0303itseb ta\u0308iesti ebarealistlik ja ilmvo\u0303imatu teadusmo\u0303te: inimeste-loomade geneetiline muundamine ning kummalised maa- ja o\u0303huso\u0303idukid. Kohtumispunkte on muidugi ka ulmeliste elementide ko\u0303rval: Maavalla maailma etnilised piirid vastavad meie ilma omadele ning pealtna\u0308ha samad, kuid siiski nihkes on ka paljud geograafilised punktid, nagu romaani peamised tegevuspaigad Jo\u0303geva (raamatus Jo\u0303gevahe) ja Po\u0303ltsamaa. Minu jaoks oli see aspekt kummalise lugemisnaudingu allikaks. Olles pa\u0308ris palju Jo\u0303geva kandis kolanud, mo\u0303jus kirjeldatav maastik koduselt, ent ometigi unena\u0308oliselt vo\u0303o\u0303ralt, kuna selle peamine pidepunkt, koduse nimega Kolde mo\u0303is, on la\u0308binisti autori fantaasia vili."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Romaani tegelaskond on fantastiliselt kirju, ho\u0303lmates ko\u0303iki u\u0308hiskonnakihte, alustades talulastest ning lo\u0303petades mo\u0303isnike, o\u0303ukondlaste ja valitsejate enestega. Kuigi Maniakkide Ta\u0308nav suhtub neisse ko\u0303igisse kerge irooniaga, on nad oma naeruva\u0308a\u0308rsuses samas siiski o\u0303ilsad, ja ka rumaluses siiski arukad. Tegelaskonna tuumiku moodustab eespool nimetatud Kolde mo\u0303isas elav ja tegutsev teadlaste, inseneride ja filosoofide ru\u0308hmitus, kes nimetab end Jo\u0303gevahe O\u0308konoomiliseks ja Sotsiaalseks Entiteediks ning pu\u0308u\u0308ab na\u0308htavasti lo\u0303putute so\u0303dade ka\u0308es a\u0308gavas maailmas panna alust oma valgustusajastule ning teaduse relvadega so\u0303jale lo\u0303ppu teha. Maailmal on loomulikult omad plaanid ning Maavalla kuningriigi ja Leedu suurvu\u0308rstiriigi vahel a\u0308hvardab puhkeda suur so\u0303da (muidugi La\u0308ti pa\u0308rast), mis valgustusel ha\u0308sti o\u0303itseda ei lase. Sellest va\u0308a\u0308rtuste konfliktist vo\u0303rsuvad pisemad lahkhelid, mis katalu\u0308u\u0308sivad omakorda ja\u0308rgmisi: Kolde isand Meelend on rahastanud Entiteedi tegevust Jo\u0303gevamaa kaitse-eelarvest, see tingib vajaduse hakata enese rehabiliteerimiseks tootma kodumaist pu\u0308ssirohtu, see omakorda vajaduse salpeetri hankimiseks talude po\u0303randaid u\u0308les kaevata, mis kasvatab ja\u0308llegi pingeid valitsejate ja maarahva vahel jne. Kokku koorub meelelahutusliku suunitlusega teksti kohta ja\u0308rjest va\u0308lja ootamatult palju kihte, tasandeid ja detaile."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Tegevuspaik Maavald ei ole just etnofuturistlik utoopia, vaid paras sitaauk, kus eesti soost mo\u0303isnikud ro\u0303huvad rahumeeli na\u0308lja piiril vaakuvaid eesti talupoegi, talupojad on harimatud ja so\u0303gedad, ko\u0303ik haiseb ja laguneb ning keegi ei saa kellegagi la\u0308bi."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Viimastel aastatel on toimunud pa\u0308ris tuliseid debatte va\u0308hemuste koha u\u0308le ulmemaailmas. Nende po\u0303hjus on vist paljuski selles, et ulmekirjandus on olnud u\u0308snagi konservatiivne z\u030canr, kus hea vo\u0303idab ikka kurja ning piirid ko\u0303igi asjade vahel on selged. Kokkuvo\u0303ttes vo\u0303ib mo\u0303nes teoses kirjeldatav fu\u0308u\u0308siliste asjade maailm olla meie omast ku\u0308ll radikaalselt teistsugune, kuid olenditevahelisi suhteid see justkui ei mo\u0303jutakski. Osalt on see ehk maitse asi, mida keegi oma lemmikajaviites na\u0308ha tahab, kuid samal ajal on osa ulmekirjandusest positsioneerinud ennast alati teaduslikuna, s.t potentsiaalselt to\u0303eseid tulevikukujutelmi esitavana. Ja kui keegi ka ta\u0308helaevade ja tulnukarassidega tulevikku isegi sisimas pa\u0308riselt ei usu, siis raamatut lugedes peaks teosesse sisseelamiseks suutma seda endale siiski va\u0308hemasti sisendada. Seejuures na\u0308ib sageli, et mida veidram on olukord, seda lihtsam on sellesse uskuma ja\u0308a\u0308da ning seda enam suudab see meid ko\u0303netada, meie endi kohta justkui midagi o\u0308elda (mis muudab muidugi ko\u0308itvamaks ka loetava teksti). Ja mulle tundub, et mida kaugemale \u201enormist\u201d tekst ha\u0308lbib, seda rohkem on tal potentsiaali midagi o\u0308elda, olgu siis kas vo\u0303i inimese kohta."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Mis inimolemisse puutub, siis selle valla asjatundjaks on meil ikka peetud Tammsaaret, kes to\u0303estab na\u0308iteks Maarja Vaino to\u0303lgenduses \u201eTammsaare irratsionaalsuse poeetikas\u201d[2] oma loominguga teesi elu ja inimese irratsionaalsusest ja mo\u0303istuse jo\u0303uetusest. Va\u0308idaksin aga, et isegi kui inimene ei ole mo\u0303istuspa\u0308rane, siis on realistlik kirjandus vo\u0303imetu selle mo\u0303istuspa\u0308ratuseni jo\u0303udma. No\u0303nda vo\u0303is ju Tammsaare Pearu olla omamoodi hull, kuid lo\u0303ppkokkuvo\u0303ttes so\u0303dis ta Andresega siiski pa\u0308ris ratsionaalsetel po\u0303hjustel. Inimese traagiliselt paratamatu arutuse va\u0308ljendamiseks on fantaasiakirjandus (seejuures mitte pelgalt ulme mo\u0303istes) u\u0308ksko\u0303ik kui va\u0308ljapeetud realismist palju kindlam z\u030canr, kuna selles ei pea tegelase irratsionaalne psu\u0308u\u0308hika mitte kujutuslaadile alistuma, vaid need kaks saavad teineteist vastastikku vo\u0303imendada. Ja aurupunk on alaz\u030canrina selleks veelgi sobivam, olles olemuslikult u\u0308les ehitatud vaimuvalguse ja -vaesuse, moodsa ja arhailise ko\u0303rvutamisele ning vastandamisele. \u201eNewtoni esimene seaduski\u201d ma\u0308ngib va\u0308ga palju just selle kontrastiga, paigutades ulmeliselt ko\u0303rge teaduse ko\u0303rvuti keskaegse maailmana\u0308gemisega. Selle kvintessents on mu jaoks Maniakkide Ta\u0308nava \u201eto\u0303rreinimesed\u201d \u2013 soode keskel salajases teaduslaboris aretatavad tohutu kiirusega hiiglasemo\u0303o\u0303tu kasvavad geneetiliselt muundatud inimkloonid, keda samas, nagu ette vo\u0303ib kujutada, kasvatatakse arhailistes to\u0303rtes. Vo\u0303i siis selline rahva mo\u0303tteviisi kajastav lo\u0303ik: \u201e[K]o\u0303ikjal arenenud paigus tehakse o\u0303huvallas lendamise katseid, kuid niiviisi on see haritud inimeste seas. Talurahvas, kes on enamasti kirjaoskamatu ja ei loe mitte ajalehti, vaid ilmama\u0308rke ja ei usu teadusesse, vaid loodusvaimudesse, on sa\u0308a\u0308rast elukat na\u0308hes haaranud hangud ja kirved ning so\u0308o\u0308stnud oma po\u0303ldu tallava o\u0303hukoletise vastu. Ku\u0308llap peavad nad seda mingiks hiiglaslikuks kratiks, kes, tulesaba korstnast va\u0308ljas, on tulnud nende orast varastama.\u201d (lk 19)"}, {"text_idx": "#000009", "text": "Ko\u0303ige eredamalt kontrastne ning ko\u0303ige enam inimsuse ja ratsionaalsuse piire kompav osa sellest maailmast kehastub aga Ungurmuiz\u030ca Svajones \u2013 u\u0308hes romaani kesksetest tegelastest, kes na\u0308eb O\u0308konoomilise ja Sotsiaalse Entiteedi uuendustes vo\u0303imalust muuta kardinaalselt teda kui inimest va\u0308liselt defineerivaid omadusi: tema keha ja sugu. Autori irooniale vaatamata mo\u0303jub see liin sedavo\u0303rd loomulikuna, et paneb ku\u0308sima, miks me rohkem nii ei tee \u2013 miks me ei pu\u0308u\u0308a rohkem avada inimest (nii u\u0308ksikus kui ka u\u0308ldises ta\u0308henduses) selle kaudu, mida ta veel ei ole."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Tanel Pern on ulmeso\u0303brast to\u0303lkija."}, {"text_idx": "#000014", "text": "Suur suve raamatuhoroskoop igale ta\u0308hema\u0308rgile 2019"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Kas sinagi oled kuulnud hirmulugusid sellest, kuidas puhkusereisile saabunud Lo\u0303vi on vo\u0303tnud eksikombel kaasa So\u0303nnile sobiliku romaani? Vo\u0303i salvav Skorpion, taga targemaks, soetanud hellahingelisele Va\u0308hile mo\u0303eldud teose? U\u0308htegi raamatukogu ega -kauplust pole aga ku\u0308mnete kilomeetrite raadiuses..."}]