[{"text_idx": "#000002", "text": "Isadus. Keegi ei ole selleks valmis, isaks olemist ei ole vo\u0303imalik kusagilt o\u0303ppida, ko\u0303ik alustavad u\u0308htviisi nullist. Isaks ja seela\u0308bi ka inimeseks kasvamise ka\u0308a\u0308nulisest teekonnast kirjutab kahe poja isa, kirjanik Olavi Ruitlane (49)."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Ma ei usu eeskujudesse. Kui miski saab abiks olla, siis ainult iseenda lastetuba. Kui mul on olnud turvaline, kui ma olen olnud hoitud ja armastatud, siis olen ma inimesena tervem ja mul on oma ja\u0308rglasi lihtsam hoida ja armastada."}, {"text_idx": "#000006", "text": "U\u0308heso\u0303naga laps, see armas, va\u0308ike, kaitsetu, hammasteta, lalisev parasiit imeb end sulle ku\u0308lge, muudab su ha\u0308rdaks poolmeheks ja seeja\u0308rel kaaperdab ta\u0308ielikult. Juba kuskil seal la\u0308heduse loomise ja usalduse tekkimise alguses. Ja juba sa vo\u0303tad vastutuse, pead kasvatusplaane. Kuigi trikk on selles, et see, keda siin kasvatatakse, oled sa ise. See va\u0308ike elluja\u0308a\u0308mis- ja kasvamismasin vajab alustuseks ainult toitu ja meeldivat ning \u201ea\u0308ratinistatud\u201c hoolduspersonali."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Vo\u0303tsin oma esimest poega nagu imet, olin tema jaoks rohkemgi kui olemas, armastasin nii, nagu varem polnud armastanud, ja olin ka ise armastatud nii nagu mitte kunagi enne. Poisi kuueaastaseks saades toimus peres va\u0308ga keeruliselt kulgenud lahutus, seni la\u0308hedane suhe lapsega ha\u0308gustus ja ja\u0308rgmised kuus aastat, mil olime teineteisest eemal, ku\u0308ll po\u0303gusate kohtumistega, ei olnud minu elu kergemad. Ega ka lapse. Ta tuli minu juurde tagasi 12aastasena. Oli ikka veel ta\u0308iesti laps, aga enam mitte see puhas valge leht, vaid juba piisavalt kortsutada saanud. Veel korraks, va\u0308hemalt pealtna\u0308ha, taastus usalduslik ja mo\u0303nus suhe, ime otsekui ja\u0308tkus, u\u0308liinimlikke pingutusi tehes saime koos hakkama vahepeal tekkinud koolimahaja\u0308a\u0308musega, ja siis, kui ko\u0303ik na\u0308itas rohelist tuld ja ma vaatasin endale ja\u0308lle peeglist otsa o\u0303nnestunud ja rahuloleva isana, tuli ja\u0308rsult peale poisi murdeiga."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Istusin o\u0308id Facebookis ja kaardistasin oma lapse teekonda, saatsin na\u0308dalavahetuse jooksul 40 vastuseta ja\u0308a\u0308nud SMSi. Helistasin poja so\u0303pradele, autovo\u0303tmed laua peal, sest varem vo\u0303i hiljem tuli so\u0303ita ja ta ra\u0308balas seisukorras kas siis noorsoopolitsei vo\u0303i paremal juhul mo\u0303ne so\u0303bra juurest peale vo\u0303tta, koju so\u0303idutada ja uuesti u\u0308les putitada."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Kuhu aga ja\u0308i mu va\u0308ike ime, see, keda ma kuus esimest eluaastat muinasjuttudega magama panin, kuhu ja\u0308i see tu\u0308u\u0308p, kes kaheksakuuselt ko\u0303ndima ja kolmeaastaselt abiratasteta jalgrattaga so\u0303itma hakkas? Vo\u0303i kus on see va\u0308ike mees, kes pipratoosi lauale keeras ja seeja\u0308rel endal silmad musta pipart ta\u0308is puhus, nii et mul ei ja\u0308a\u0308nud muud u\u0308le, kui need oma suuga puhtaks pesta? Ma ma\u0308letan seda imemeest, kes pu\u0308u\u0308dis kuueaastaselt kahekilose haugi ja kes ka\u0308is kaasas mu raamatukoguesinemisel ja joonistas terve see aja mu ko\u0303rval paberile kahe udaraga lehma ..."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Ime lihtsalt transformeerus mulle esmapilgul arusaamatusse olekusse. Poiss sai sel suvel autojuhiload ja lo\u0303petas kooli. Tal on to\u0308o\u0308koht ja ta\u0308iesti normaalne sissetulek. Ta hoolib endast, tal pole praeguseks juba mitu aastat politseiga pistmist, tal on juba pikemat aega imearmas tu\u0308tarlaps, kelle ta on suutnud elus esikohale seada. Ja me oleme pa\u0308rast keerulisi aegu ja\u0308lle teineteise jaoks olemas. Imet kui palju ..."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Mul pole isa kunagi olnud, vanemad lahutasid, kui ma olin kahene, niisama vana, kui mu pisem poeg praegu. Mind kasvatasid vanavanemad ja oma bioloogilise isaga tutvusin la\u0308hemalt, kui olin kaksku\u0308mmend u\u0308ks. Ha\u0308a\u0308letasin autoga Vo\u0303rust Tartusse, la\u0308ksin vastu o\u0308o\u0308d isa ukse taha ja lasin kella. Uks ja\u0308i suletuks, la\u0308ksin teisele poole maja, ronisin ro\u0303dusid pidi kolmandale korrusele ja astusin tuppa. Teisest toast kostis minu tekitatud la\u0308rmi peale kolinat ja vandumist, siis ilmus ukseavasse habetunud mees, trussikute va\u0308el ja suur kaigas ka\u0308es. Ku\u0308sisin, et kas ma saan nu\u0308u\u0308d lo\u0303puks ko\u0303ik temalt saamata kereta\u0308ied ka\u0308tte, mille peale tal kaigas ka\u0308est kukkus."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Mu esimesed ma\u0308lupildid ulatuvad teise eluaasta lo\u0303ppu, kolmanda algusse. Noorem poeg on praegu sealmaal. Kaheaastane laps ei peaks saama u\u0308leja\u0308a\u0308nud ellu kaasa ma\u0308lupilte, ja kui see juhtub nii vara, siis on need enamasti traumad. Mu vanema poja esimesed ma\u0308lestused endast on nelja ja pooleselt. Aga minul ... taksopeatus Tartus vana bussijaama ko\u0303rval, suured punased bussid. Habemega mees, keegi naine ja mina. Ko\u0303rgendatud helid. Mees u\u0308ritab minuga suhelda. Teine pilt. On suvi, ma olen ta\u0308di juures, istun o\u0303ues suures plekist ma\u0308nguautos, va\u0308ravast siseneb vo\u0303o\u0303ras habemega mees, naeratab, ulatab minu poole midagi paberkotis, ma ku\u0308u\u0308nitan seda vo\u0303tma, mees haarab minust kinni, tirib autost va\u0308lja ja jookseb minuga hooviva\u0308rava poole. Ta\u0308di karjub ta\u0308iest ko\u0303rist, ta na\u0308gu on tundmatuseni moondunud. Kolmas. Vo\u0303o\u0303ras korter, va\u0308ljas on valge, kardinad on akende ees. Po\u0303rand on ta\u0308is ma\u0308nguasju, toas on u\u0308ks va\u0308ike tu\u0308druk, keegi naine ja seesama vo\u0303o\u0303ras habemega mees. Neljas. Kahekorruseline maja, po\u0303rand on ta\u0308is klaasikilde, ja\u0308lle u\u0308ks va\u0308ike tu\u0308druk. Kaks naist ra\u0308a\u0308givad minust. Ma saan aru, et mind ajab ja\u0308lle taga see pagana habemega mees. Viies. Olen maal, maavanaema juures. Ma\u0308ngin kruusatee la\u0308heduses, tuleb takso, peatub, autost ronib va\u0308lja keegi naine ja astub minu poole. Vaatan selja taha, seal on soolasambaks tardunud maavanaema. Naine haarab minust, rabab mu su\u0308lle ja jookseb auto poole. Maavanaema karjumine. Mind pannakse auto peale, kohale jooksnud vanaema ka\u0308si ja\u0308a\u0308b peaaegu auto ukse vahele. Vanaema karjumine. Takso vo\u0303tab paigalt, taksojuht kardab. Keegi annab talle raha. Autos on kolm inimest, ma oleks neid nagu kusagil na\u0308inud."}, {"text_idx": "#000018", "text": "Pa\u0308rast lahutust ja\u0308in mina isale, o\u0303de emale. Veidi hiljem la\u0308ks minu pa\u0308rast kisklemiseks, olin korraga mo\u0303lemale poolele vajalik, siis virutati mind ja\u0308rjepanu u\u0308ksteise tagant pihta ja peideti Eestimaa eri paigus. No ikka palju kordi tuli ra\u0308nnata, kaugeltki ko\u0303ike ei ma\u0308leta ka. Eks mu u\u0308lesleidmine vo\u0303ttis nii u\u0308hel kui teisel poolel alati mo\u0303nevo\u0303rra aega, nii et uus \u201ero\u0308o\u0308vel\u201c, olgugi et mu enda liha ja veri, oli mul selleks ajaks juba meelest la\u0308inud ja alati tuli mind pihta panema minu silmis keegi tundmatu."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Kohus ja\u0308ttis mu viimaks emale, edasi kasvatasid mind suuremalt jaolt linnavanaema ja linnavanaisa. Selleks hetkeks olin vanaema so\u0303nul seisus, kus veetsin suure osa pa\u0308evast laua all, pea po\u0303lvedel, ka\u0308ed ko\u0303rvade u\u0308mber ja ainult \u201ekoogutasin\u201c u\u0308misedes edasi-tagasi. Ema oli ka ikka olemas ja okei, elasid o\u0303ega kitsukeses ko\u0303rvalkorteris, aga ta oli pikad pa\u0308evad to\u0308o\u0308l ja ju mulle ei saanud teda juba seeto\u0303ttu piisavalt."}, {"text_idx": "#000022", "text": "30aastaselt sain ise isaks. Sisuliselt anti mulle sellega ootamatult ta\u0308iesti uus lapsepo\u0303lv, vo\u0303imalus elada see hall osa oma elust tagantja\u0308rele paika ning alateadlikult ma seda vo\u0303imalust ka kasutasin. See va\u0308ike tu\u0308u\u0308p tegi mu korda, ma\u0308ngeldes \u2013 lihtsalt mul oli korraga rohkem la\u0308hedust, armastust, ta\u0308helepanu ja tunnustust kui eelneva elu jooksul kokku. Ei kahtle, et mul oli last sama palju tarvis kui temal mind. Kui mitte rohkem. Ma olin ta\u0308nu temale esimest korda pa\u0308riselt tugev. Tagantja\u0308rele mo\u0303tlen, et vo\u0303ib-olla ma tekitasin need murdeea raskused talle sellega, et tema peal oma lapsepo\u0303lve la\u0308bi ma\u0308ngides ei na\u0308inud piisavalt selgelt tema unistusi ja soove. Ei tea, aga mis seal enam ..."}, {"text_idx": "#000025", "text": "La\u0308ks teisiti. Paari asemel paarku\u0308mmend tuhat gaasivalu, iga hammas ta\u0308hendas na\u0308dalapikkust undamist ja unetuid o\u0308id. Oli esimesed ajad rohkem ema poole, mind kuidagi silmanurgast aktsepteeris. Musta to\u0308o\u0308 jaoks ma muidugi ko\u0303lbasin, okset kokku korjama vo\u0303i et mind ta\u0308is pasandada. Me nagu ei sobinud teineteisele, ma olin veel pisuke kalestunud, vanema poja elluastumistrauma ei olnud minust veel la\u0308inud. Nii ta muudkui kasvas ja ignoreeris mind ja\u0308rjepidevalt, mina ei hakanud talle pugema ka, andsin endale aru, et seekord vo\u0303ibki rahulikumalt vo\u0303tta, mul pole ju vaja lapsepo\u0303lve veel u\u0308ks kord la\u0308bi ma\u0308ngida, ma olen korras, mul on ammuilma minevikuga sada rahu tehtud."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Nii et ta ootas vist kannatlikult pea poolteist aastat a\u0308ra ja kui talle selle ajaga sobivamat isa ei antud, vo\u0303ttis mu ikkagi ette. Nu\u0308u\u0308d on ko\u0303ik ha\u0308sti ja rohkem. Ma tunnen end ja\u0308lle olulisena, mu mo\u0303ttetu aeg on taas kord sisustatud, ma ei saa ega tahagi to\u0308o\u0308d teha. Milleks, kui mu elus on praegu ta\u0308htsamat. Praegu harjutan poissi lasteaiaga, see ta\u0308hendab, et ka\u0308in esmaspa\u0308eva hommikuti muusikatunnis, mo\u0303ni teine pa\u0308ev mo\u0303nes teises tunnis, pa\u0308rast teen liivakastis kogu lasteaiaru\u0308hmale liivakooke ja lapsed tallavad neid suurima mo\u0303nuga puruks. Ka\u0308in ja\u0308lle nii tihti loomaaias, et loomad tunnevad a\u0308ra. Ainult selja taha ei ole isu vaadata, seal on kujuteldav tilgutijalg, voolikud ja la\u0308ikivad pudelid, u\u0308hel pool prolaktiin, teisel pool vana hea o\u0308strogeen."}, {"text_idx": "#000027", "text": "Hea lugeja, loodan su\u0308damest, et loetud artikkel inspireeris ja pakkus uusi arendavaid mo\u0303tteid. Ajakirja EMA missioon ju ongi toetada uue aja emasid ja isasid vastuokslike valikute ja lo\u0303putute va\u0308ljakutsete virvarris, et vo\u0303iksime u\u0308heskoos kasvada teadlikumaks lapsevanemaks, partneriks, isiksuseks. Oluline samm iseendaks saamise teel on olla kohal. Usume, et seda on ho\u0303lpsam ja tervislikum teha silmi sa\u0308a\u0308stvasse kiirgusevabasse paberajakirja su\u0308u\u0308vides. Kui tunned, et meie va\u0308a\u0308rtused Sind ko\u0303netavad ja soovid rahulikult ka u\u0308leja\u0308a\u0308nut ajakirja nautida, siis telli EMA ja toeta meie ettevo\u0303tmist SIIN.Merle LiivakAjakirja EMA peatoimetaja"}, {"text_idx": "#000031", "text": "Liitumisel no\u0303ustud Ajakirja EMA privaatsuspoliitikaga."}]