[{"text_idx": "#000003", "text": "Sauvage, Stoddart ja Feringa on toonud teadusse ebaharilikku la\u0308henemist, peale muu lu\u0308kanud loomingus esiplaanile kunstilised jm tunnetustasandid."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Nobeli auhinna keemia alal said prantslane Jean-Pierre Sauvage (1944), s\u030cotlane Sir James Fraser Stoddart (1942) ja hollandlane Bernard Lucas Feringa (1951) \u201emolekulaarmasinate disaini ja su\u0308nteesi eest\u201c (Nobeli keemiakomitee). Sauvage tegi 1983. aastal esimese katse luua molekulaarmasin, milleks olid katenaanid, mis on mehaaniliselt ketilu\u0308lidena seotud, nii-o\u0308elda \u201eka\u0308e alt kinni hoidvad\u201c tsu\u0308klilised molekulid. Ebahariliku molekulaarse moodustise lu\u0308lisid on po\u0303himo\u0303tteliselt vo\u0303imalik va\u0308liste impulsside abil u\u0308ksteise suhtes liikuma panna ja see asjaolu vo\u0303imaldab lugeda katenaani algeliseks nanomasinaks. Stoddart su\u0308nteesis esimesena rotaksaane, mis on na\u0308iteks kahest mehaaniliselt (steeriliselt) teineteise ku\u0308lge lukustatud molekulist koosnevad moodustised \u2013 \u201earhitektuurid\u201c. Stoddarti laboris su\u0308nteesiti ka esimene nanoauto, mis on kujult ja funktsioonilt \u201eneljarattaline\u201c va\u0308lise elektrilise impulsi mo\u0303jul liikuv molekul. Feringa su\u0308nteesis molekulaarmasinaid ja nende detaile, nagu mootorid, rootorid, \u201elihased\u201c, to\u0303stukid. Hollandlasel on saavutusi ka meditsiinilise fotokeemia ja stereokeemia alal."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Feringa su\u0308nteesis molekulaarmasinaid ja nende detaile, nagu mootorid, rootorid, \u201elihased\u201c, to\u0303stukid. Pildil molekulaarne lift."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Va\u0308rsked nobelistid on toonud keemiasse teiste distsipliinide termineid, asunud na\u0308gema keemia objektide funktsioone masinatena, masinaosadena, milleks on mootorid, rootorid, lu\u0308litid jm. Seda u\u0308helt poolt. Kuid nad on hoidnud silma peal ka inimeste inter- ja indiviidisisestel bioloogilistel funktsioonidel, mille ha\u0308lbeid uute molekulaarmasina tu\u0308u\u0308pi ravimitega o\u0303nnestub tulevikus loodetavasti korrigeerida. Selle kaudu jo\u0303uavad nad oma loominguga meditsiinikeemiasse, fu\u0308sioloogiasse ja farmakoloogiasse. Uued molekulaarsed to\u0308o\u0308riistad omandavad kunagi kindlasti rolli meditsiinis, kuigi praegu on nende arengutase Nobeli keemiakomitee arvates vo\u0303rreldav elektrimootorite tasemega aastal 1830. Nobel anti julguse eest alustada, tunnustuse to\u0303i kolmele keemikule nende julgus lo\u0303hkuda mo\u0303ttebarja\u0308a\u0308re."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Arvata vo\u0303ib, et ees seisab diskussioone teemal, kas need su\u0308nteesikeemikud mitte ei pu\u0308u\u0308a liialt primitiivsete meetoditega ehitada, modelleerida, reprodutseerida \u2013 uurida elusolendit vo\u0303i selle allsu\u0308steeme. Kas poleks mo\u0303ttekam usaldada bioloogiliste su\u0308steemide toimimise uurimine, ka ehitamine, molekulaarbioloogidele ja geenitehnoloogidele, kelle arsenalis on tunduvalt efektiivsemad meetodid elusolendite keemiliste su\u0308steemide uurimiseks ja reprodutseerimiseks? Loomulikult ei ole see esmakordne juhtum, kui u\u0308he distsipliini meetoditega asutakse teise probleemide ja objektide kallale. Sama na\u0308eme ka bioorgaanilise keemia puhul, mida defineeritakse kui biokeemiaalast uurimist orgaanilise keemia meetoditega ja see on igati edukas olnud. Siiski na\u0308ib, et supramolekulaarkeemia (molekulide interaktsioonid, molekulide kogumite omadused jne) valdkonnas tegutsejad ja samalaadse uurimisto\u0308o\u0308ga tegelejad meditsiinilises valgukeemias ja interaktoomikas vo\u0303iksid teha rohkem su\u0308vakoosto\u0308o\u0308d omavahel ja ka kompuuterkeemikutest modelleerijatega."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Olen veendunud, et ta\u0308navused kolm keemia nobelisti on meie inimliku \u2013 olemuslikult mitmetahulise (hu\u0308briidse?) \u2013 tunnetusviisi teadvustajad ja eestvo\u0303itlejad. Ma ei oska o\u0308elda, kuidas on lood matemaatikaga, kuid loodusteadustes kvalifitseeruvad lo\u0303puks teadustulemusteks siiski vaid need, mis on teaduse metodoloogia reeglitele vastavalt eksperimentaalselt to\u0303estatud. See-eest loominguprotsessis on tervitatavad ko\u0303ik vahendid: nii klassikalised teaduslikud vo\u0303tted kui ka kunstilised kujundid ja taju, ka religioossed uskumused ja printsiibid, kui keegi neid vajab ja mo\u0303istab kasutada."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Eesti teadlased sattusid Feringa kaasautoriks"}, {"text_idx": "#000012", "text": "Vo\u0303tsin endale u\u0308lesandeks kirjutada Bernard Feringast. Miks? Peapo\u0303hjuseks on oletus, et ehk suudan keemikuna midagi lisada juba avaldatud populaarsetele selgitustele, to\u0303lkida inimkeelde keemikute arusaama sellest, miks need kolm teadlast keemia-Nobeli said. Teiseks po\u0303hjuseks on asjaolu, et juhuse tahtel on mulle ja kolleegidele Tallinna tehnikau\u0308likoolis (dots Ly Villo, prof U\u0308lo Lille, dr-d Andrus Metsala, Marina Kudrjas\u030cova, Malle Kreen ja Sven Tamp) ning KBFIs (prof To\u0303nis Pehk) langenud 2012. aastal osaks au olla prof Feringa ja teiste uurijatega koos u\u0308he ja sama raamatupeatu\u0308ki kaasautorid. O\u0303igemini oleme ko\u0303ik inglastest toimetajate John Whittalli ja Peter W. Suttoni poolt kaasatud autorid \u2013 seitse gruppi on igau\u0308ks esitanud oma originaalse multiensu\u0308maatilise su\u0308nteesimeetodi u\u0308he na\u0308ite detailselt lahtikirjutatud kujul. Raamatu nimi on \u201eBiokatalu\u0308u\u0308si ja biotransformatsioonide praktilised meetodid 2\u201c* ja ilmutanud on selle Wiley kirjastus. See raamat ei ole klassikaline ka\u0308siraamat, pigem monograafia \u2013 na\u0308idiste raamat, mille viimasest peatu\u0308kist vo\u0303ib erialainimene leida eeskuju mitut reaktsiooni ho\u0303lmava biokatalu\u0308u\u0308tilise su\u0308nteesiprotsessi disainiks. Viimase, 12. peatu\u0308ki pealkiri on \u201eTandem- ja jada-multiensu\u0308maatilised su\u0308nteesid\u201c ning see ho\u0303lmab seitse na\u0308idet \u2013 neist ongi jutt. Feringa on avaldanud u\u0308le 650 teadusto\u0308o\u0308 ja vo\u0303ib arvata, et kaasautoreid on tal neis kokku kaugelt u\u0308le tuhande ning Nobeli sai ta varasemate to\u0308o\u0308de eest \u2013seega ei olegi midagi erilist juhuses, et me niimoodi kokku sattusime. Ja\u0308reldus on, et meie meetod sobis sinna. Kui praktiline see on \u2013 on iseasi. Muide, ega Feringa & Co molekulaarmootorid ja lu\u0308litid seni veel eriti praktilised ei ole. No\u0303ustun siiski mo\u0303ttega, et ei ole midagi praktilisemat heast, eriti uuest, teooriast."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Meie pu\u0308u\u0308dsime oma meetodit luues demonstreerida u\u0308he konkreetse ensu\u0308u\u0308mi (lipaasi) rakendatavust ja\u0308rjestikku, u\u0308he ja sama molekuli jada-modifitseerimisel, mitme erineva reaktsiooni katalu\u0308u\u0308simisel so\u0303ltuvalt erinevatest tingimustest, kusjuures kaasnevad ka vahepealsed spontaanselt kulgevad nn kaskaadreaktsioonid. U\u0308he neist rakendatud reaktsioonidest on dots Ly Villo u\u0308lio\u0303pilasena 2001. aastal leidnud oma bakalaureuseto\u0308o\u0308 tegemisel, selles osaleb lipaas ebaharilikul viisil binukleofiilse katalu\u0308saatorina, vo\u0303imaldades saada suhkrulaadsetest tsu\u0308klilistest poolatsetaalidest avatud ahelaga stabiilse struktuuriga aldehu\u0308u\u0308de."}]