[{"text_idx": "#000006", "text": "Pu\u0308simatu lavastus. \u201ePuude ...\u201c lavastus ei pu\u0308si paigal: tegelastel on aina mingisugune rahutus kehas: ka\u0308si to\u0303mbleb, pea no\u0303ksub vasemale ja paremale. Ainult kohtumehed istuvad nagu naelutatult laua taga ning mo\u0303istavad o\u0303igust. Kelle o\u0303igus see on? Mo\u0303isa vo\u0303i inimese oma? Inimene igatseb ikka teada, miks just temale niisugune saatus on ma\u0308a\u0308ratud ja miks pole teisiti."}, {"text_idx": "#000011", "text": "\u201ePuudes ...\u201c esineb sama ha\u0308da, mis mo\u0303ne muugi Eesti Draamateatri lavastuse puhul: suur ja su\u0308gav lava ta\u0308hendab, et na\u0308itleja peab stseeni alguseks kaugelt-kaugelt lava keskele tulema. Ta vo\u0303ib tulla karakteris, tulla varem, tulla joostes ja hiljem, ent see peaks olema karakteriga o\u0303igustatud tulek. Vastasel puhul ja\u0308a\u0308b tulemine lihtsalt logistikaks."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Kui stseenid on dramatiseeringus lu\u0308hikesed, hakkab kannatama lavastuse ru\u0308tm: na\u0308itleja tuleb lavasu\u0308gavusest aksi vahelt, stseen algab, tekib pinge, see kohub, stseen lo\u0303ppeb ning na\u0308itleja la\u0308heb lavasu\u0308gavusse aksi vahele a\u0308ra. Aga sinnani on ehk ku\u0308mme meetrit kindlasti. Nii ei kandu pinge tegevustikus ja\u0308rgmisse stseeni u\u0308le, vaid sumbub logistikasse. Eriti ha\u0308iriv, kui na\u0308itleja paar meetrit enne aksi vahele kadumist rollist va\u0308lja kukub ning astub viimased sammud justkui ohates \u201esain ikka minema!\u201c. Mo\u0303ne stseeni lo\u0303pul pu\u0308u\u0308ab na\u0308itleja pinget hoida ja marsib minema eriti naksakalt, aga see ei sobi alati stseeni sisuga kokku."}, {"text_idx": "#000014", "text": "Rein Heinsalu kirjutab arvustuses IX lennu diplomilavastusele (Sirp ja Vasar 15. II 1980): \u201eAinult peaosas esinenud Arvo Kukuma\u0308e ma\u0308ngust vo\u0303iks soovida eredamaid, ohtramaid va\u0308rve ja pinget: tema Hinnu hu\u0308ljatud, rusutud, pidev introvertne olek mo\u0303jub veidi u\u0308ksluisena. [\u2014] Nii nagu Kukuma\u0308gi Hinnuna depressiivselt alustab, nii ta ka lo\u0303petab.\u201c Sama kehtib ka Rajaveere Hinnu kohta: mo\u0303ni tilk va\u0308rvi, mo\u0303ni ere positiivne meeleliigutus annaks Hinnu traagikale elu juurde. Muidu kaob a\u0308ra see, mis romaani koe moodustab ja mille puudumist Karusoo lavastusele ka Heinsalu on ette heitnud: \u201eSeda mu\u0308hinat, ro\u0303o\u0303mu ja hirmu, mis Hinnut metsa ja maaga ko\u0308idab, toda erilist tunnet, mis tal surnutega ra\u0308a\u0308kida laseb ning etendusele nime annab, ... seda maamehe erilist sidet loodusega etenduses vaevalt on.\u201c Kukuma\u0308e depressiivsus on teistsugune kui Rajaveerel, sissepoole po\u0308o\u0308ratum, Rajaveer vo\u0303itleb selle nimel, et keegi tema sisse ei na\u0308eks."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Linlase hirm kuuse ees. Looduse moodustab lavastuses valgus- ja videoprojektsioon, mis mo\u0303jub mu\u0308stilise ja uhkena. Tegelased on looduse ko\u0303rval va\u0308ikesed, abitud, aina rahmeldamas igapa\u0308evase leiva ning elunatukese nimel. Sealt ko\u0303rgelt ko\u0303neleb isa ja loodusjumal, Hind seisab looduse ees nagu Rooma leegiona\u0308r u\u0308hel Caspar David Friedrichi maalil paksu, tumeda, hirmutava germaani kuusiku ees. Too maal tuleb mulle etenduse ka\u0308igus mitut puhku meelde: Rooma oli maailmalinn ja ko\u0303ik impeeriumi elanikud olid roomlased, linlased. Isegi kui nad elasid maal, elasid nad turvaliselt u\u0308sna kultuurseks haritud maastikul: teede, akveduktide, avalike ka\u0308imlate ja isegi keskku\u0308tte maailmas. Paksud metsad, kus luurasid metsikud germaani ho\u0303imud, olid roomlastele mo\u0303istetamatud."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Aga selline ei ole Traadi loodus. Usku vo\u0303is eestlane vahetada, hakata u\u0308leo\u0308o\u0308 luterlasest o\u0303igeusklikuks, ent loodus esivanemate vaimude, jumalate ja koduka\u0308ijatega ja\u0308i alles, seda ei saanud eestlane millegi muu vastu vahetada. Luterlane pidi ohvriaeda leivakillu viima niisamuti nagu o\u0303igeusklik. Inimene on \u201ePuude ...\u201c lavastuse maailmas kostiline, aga ta ei olnud sa\u0308a\u0308rane XIX sajandi keskel ega ole Traadi romaanis."}, {"text_idx": "#000017", "text": "1979 ja 2022. Rohkem kui inimese suhe loodusega, ma\u0308ngib \u201ePuudes ...\u201c na\u0308itleja suhe rolli ning teise lavastusega, praegusel puhul Karusoo lavastusega. Mo\u0303istagi pole ma na\u0308inud 1979. aasta IX lennu diplomito\u0308o\u0308d, olin tollal veel seitse aastat su\u0308ndimata, aga diplomilavastused muutuvad ta\u0308henduslikuks tagantja\u0308rele. VII lennu lapseks nimetatud IX lend annab meile samasuguse hulga ta\u0308napa\u0308eval legendaarseid na\u0308itlejaid ja lavastajaid, kellest mo\u0303ned teevad Pedaja \u201ePuude ...\u201c lavastuses 40 aastat hiljem kaasa: Ain Lutsepp (nu\u0308u\u0308d isa ha\u0308a\u0308l, 1979. aastal sulane Jaak), To\u0303nu Oja (nu\u0308u\u0308d ra\u0308tsep, nagu ka aastal 1979)."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Loodus ja la\u0308hedus. Loodus on alati la\u0308hedal, ole sa linnamees vo\u0303i talupidaja. Loodus vo\u0303ib olla oma la\u0308heduses hirmutav, kui mitu suve pole sipelgaid na\u0308inud vo\u0303i nende sagimist kuulanud. Metsas vo\u0303i aasal pole loodus kunagi taamal, ta on alati siinsamas. Seepa\u0308rast on looduse kujutamine teatris peaaegu alati o\u0303nnetus: distants saali ja lava, na\u0308itlejate ja publiku vahel on teatris implitsiitselt igal hetkel kohal. Kunstpuu ei anna iial metsa mo\u0303o\u0303tu ja la\u0308hedust va\u0308lja."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Ehk just seepa\u0308rast tuletavad Traadi romaani meelde ainult need kohad lavastuses, kus to\u0303epoolest na\u0308itlejad la\u0308hestikku on? Kohad, kui ei hu\u0308u\u0308ta teksti u\u0308le suure lava. Ra\u0308tsepa suhtumine Paabu patsi. Kui Hind Jaagule jalaga ko\u0303htu annab. Mo\u0303ni Mihkelsoni pilk. Vo\u0303ib-olla just \u201ePuud ...\u201c vajab suvelavastust, mitte Eesti Draamateatri suurt lava? Vo\u0303i hoopis talvelavastuse ku\u0308lma rehetuba? Ru\u0308hid nina lurisedes pa\u0308rast etendust mo\u0308o\u0308da porist lirtsuvat teed auto suunas ja mo\u0303tled: \u201eKurat, saime ikka minema oma Kaananimaale.\u201c"}, {"text_idx": "#000023", "text": "27. septembril lahkus meie hulgast eesti tantsuteatri suurkuju, tantsija, koreograaf, lavastaja ja pedagoog U\u0308lo Vilimaa. Estonia teatris to\u0308o\u0308tanud ema to\u0303ttu jo\u0303udis tulevane koreograaf sama ..."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Vanemuise su\u0308mfooniaorkestri ja Vanemuise kontserdimaja hooaja avakontsert"}]