[{"text_idx": "#000000", "text": "\u201eKui tantsime, et mitte kukkuda\u201c"}, {"text_idx": "#000001", "text": "Primaadiks olemise isea\u0308rasused Ida-Euroopas: vo\u0303im, s\u030covinism ja armastuse valem"}, {"text_idx": "#000002", "text": "\u201eKolhoosi missi\u201d tuleks lugeda nagu luulet"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Ma\u0308rkmeid noore kirjanduse aastast 2020"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Koroona-aastana meelde ja\u0308a\u0308v 2020 mo\u0303jutas meie kultuurielu ma\u0308rgatavalt \u2013 u\u0308ritused ja\u0308id a\u0308ra, raamatud sestap ka esitlemata, ja ka kirjastamist, isea\u0308ranis debu\u0308u\u0308tide kirjastamist, on see ma\u0308rkimisva\u0308a\u0308rselt mo\u0303jutanud. Et ettevalmistus ka\u0308ib meie ajal suuresti kompuutrite taga ning tru\u0308kkiminegi on tubane to\u0308o\u0308, tegutsesid kirjastajad-toimetajad ikka edasi ja tru\u0308kimasinad huugasid samamoodi. Siinses u\u0308levaates ka\u0308sitlen kuni 35aastaste debu\u0308tantide teosed, mida mulle teadaolevalt ilmus u\u0308htekokku 21. Eelmisel aastal Betti Alveri preemia z\u030cu\u0308riis olnud Pille-Riin Larmi andmetel ilmus aasta jooksul aga 67 debu\u0308u\u0308ti[1], seega tuleb praeguses kirjato\u0308o\u0308s eritlusele neist pa\u0308a\u0308aegu kolmandik. Seejuures on arvesse on vo\u0303etud u\u0308ksnes ilukirjanduslikke taieseid ning ko\u0303rvale ja\u0308etud na\u0308iteks Minu-sarjas ilmunud raamatud, esseistika ja selgelt autobiograafilise sisuga to\u0308o\u0308d (nagu nt Vaido Neigausi \u201eMees metsast\u201d). Kahtlemata vo\u0303ib fiktsiooni ja to\u0303sielu, aga ka kirjanduse ja mittekirjanduse vahele piiri to\u0303mbamine puhuti olla subjektiivne ning mo\u0303nelgi juhul pidi ja\u0308rele mo\u0303tlema, kas teost vaatluse alla vo\u0303tta vo\u0303i mitte. Loodetavasti ei tunne keegi, et tema teose ka\u0308sitlemise vo\u0303i mitteka\u0308sitlemisega on talle liiga tehtud."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Enne u\u0308ksikteoste eritlemist vo\u0303iks lugeja tarvis a\u0308ra ma\u0308rkida siiski mo\u0303ned u\u0308ldisemad ta\u0308helepanekud ja ko\u0303nelda veidi ta\u0308napa\u0308eval ko\u0303igis eluvaldkondades populaarses arvude keeles."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Ootuspa\u0308raselt on debu\u0308u\u0308tide seas rohkem luule- kui proosateoseid, vastavalt 13 ja 7. U\u0308he debu\u0308u\u0308di puhul ja\u0308a\u0308b z\u030canrima\u0308a\u0308ratlus ebalevaks \u2013 see pole luule, ent mitte ka proosa, pigem vo\u0303iks seda pidada eriti napiks mo\u0303ttepa\u0308evikuks. Luule ja proosa ebavo\u0303rdsest jaotumisest veelgi ebavo\u0303rdsem on autorite sooline jaotus: 21 raamatu 22 autorist 6 on mehed, 16 aga naised. 10 autorit on su\u0308ndinud enne 1990. aastat, u\u0308leja\u0308a\u0308nud aga hiljem, 3 debu\u0308tanti on su\u0308ndinud suisa sel sajandil. To\u0303si, ei saa salata, et autorite hulgas on ka u\u0308ks, kes ei ole ei debu\u0308tant ega kuulu ko\u0303nealusesse vanuseru\u0308hma, ent kaasaautorina ei saa teda pa\u0308riselt ka maha salata. Kirjastajate seas annavad debu\u0308u\u0308tidele kohaselt mo\u0303o\u0303dukalt tooni isekirjastajad (21st teosest 6). Suurkirjastustest on esindatud Ta\u0308napa\u0308ev (1 raamat), Varrak (1), Hea Lugu (2) ja Kultuurileht (2). U\u0308leja\u0308a\u0308nud teosed jagunevad va\u0308ikekirjastuste vo\u0303i muidu muudes valdkondades tegutsevate ettevo\u0303tete vahel. Ma\u0308rkimisva\u0308a\u0308rne on seegi, et sel korral ei sattunud ka\u0308sitletavate teoste hulka mitte u\u0308htegi kirjastuse Paljasjalg u\u0308llitist. On raske o\u0308elda, kas see on ma\u0308rk kirjastuse vaibuvast hoost vo\u0303i noorte autorihakatiste soovist viletsa kvaliteedi ma\u0308rki va\u0308ltida."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Va\u0308rskes luules ilmneb ma\u0308rkimisva\u0308a\u0308rne polariseerumine. Ko\u0303rvuti seisavad teosed, mis on leidnud selgelt positiivset kriitilist vastukaja ja saanud auhinnanominatsioone, ning to\u0303ena\u0308oliselt siiralt ha\u0308a\u0308de kavatsustega kirjutatud ja a\u0308ra tru\u0308kitud raamatud, mis on ko\u0303igest hoolimata siiski ku\u0308u\u0308ndimatud ning kuuluvad va\u0308a\u0308rtuse poolest sestap pigem tru\u0308kitud paberi ajalukku kui kirjanduse varasalve."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Va\u0308a\u0308rtuslikumast osast alustades tulebki esmalt mainida kolme teost, mis nomineeriti ka 2020. aasta Betti Alveri auhinnale: Joosepi Vesselovi (snd 1997) \u201eLinna laul\u201d (Kultuurileht), Piret Po\u0303ldveri (snd 1984) \u201eAlati nii ja\u0308rsku\u201d (Henrik) ja Teele Lemberi (snd 1986) \u201eSu\u0308stemaatiline unistaja\u201d (Kultuurileht). Nende senine retseptsioon on olnud u\u0308snagi u\u0308ksmeelselt rahulolev, et mitte o\u0308elda kiitev. Sestap teeme siinkohal va\u0308ikese u\u0308levaate senisest kriitikast."}, {"text_idx": "#000009", "text": "\u201eLinna laulu\u201d arvustades on Marja Unt nentinud, et raamat on \u201eloogiline samm selles jadas, mida vo\u0303iks kutsuda kenaks ja sihipa\u0308raseks algavaks luuletajateeks\u201d, isegi kui \u201eotsitakse mingit oma keelt, aga see ei paista veel pa\u0308ris ka\u0308es olevat\u201d.[2] Peeter Sauter on lisanud, et \u201eVesselov on narratiivne, aga sisukam ja va\u0308rskem siiski seal, kus sooritab piruette ja ko\u0303rvalehu\u0308ppeid\u201d, ning leiab, et u\u0308lepa\u0308a\u0308 on teos \u201earhailine, kuid u\u0308htlasi moodne ja fantaasiasse eksiv poeem vo\u0303i minieepos Tartust\u201d.[3] \u201eAlati nii ja\u0308rsku\u201d kohta on Sauter aga to\u0303denud, et \u201eelu ilu ja tuuma, isegi kire na\u0308gemine triviaalses vo\u0303i negatiivses on Po\u0303ldveri raamatu tugevus\u201d ning autor \u201eon talitanud tasa ja targu \u2013 ja ja\u0308rsku ku\u0308ps luuletaja valmis\u201d[4]. \u201eSu\u0308stemaatiline unistaja\u201d pa\u0308lvis ta\u0308helepanu tugeva feministliku ja kapitalismivastase hoiakuga, milles on Maarja Jaanitsa so\u0303nul \u201eva\u0308rskust ja otseu\u0308tlevat hoogu, teatavat lusti ja valjuha\u0308a\u0308lset iseteadvust\u201d[5], Alvar Loog leiab, et \u201eso\u0303navalikus ja kujundiloomes on palju leidlikku, meisterlikku ja vaimukat\u201d[6]."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Auhindade nominendid (Vesselov ja Po\u0303ldver on lisaks Alveri auhinnale nomineeritud ka Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastaauhinnale) on tunnustuse ja kommentaarid juba suuresti ka\u0308tte saanud. Palju huvitavam on heita pilk neile kogudele, mis kriitikute lugemislauale jo\u0303udnud pole. Laias joones vo\u0303ib need jagada kaheks: arvestatavad debu\u0308u\u0308did, mida ku\u0308ll ma\u0308rkimisva\u0308a\u0308rselt tugevaks nimetada ei saa, kuid mida pole ka piinlik lugeda, ning taiesed, mille pa\u0308risosaks on \u2013 nagu juba o\u0308eldud \u2013 olla osa tru\u0308kitud paberi ajaloost."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Eraldi peab mainima Helen Maandi (snd 1987) teost \u201eMuhusse uhutud\u201d (ISE Creative), mida vo\u0303iks pidada mo\u0303ttepa\u0308evikuks, ent samuti on see na\u0308ide koroonakirjandusest. Raamatus vahelduvad Muhu fotod vo\u0303ikalt kulunud mo\u0303tteteradega (\u201eVo\u0303imalik, et tu\u0308hjus annab ruumi uuele\u201d, \u201eKuidas enda varju ma\u0308ngima kutsuda?\u201d jne). Autori kaanetekst annab mo\u0303ista, et see on mo\u0308o\u0308dunudkevadise eriolukorra ajal Muhus eraldatuses elades kirjutatud raamat. Siit leiab ohtralt ku\u0308simusi, vastuseid-va\u0308iteid aga kahjuks va\u0308he. No\u0303nda ja\u0308a\u0308b see raamat justkui o\u0303hku rippuma, olemata ei tuumakas mo\u0303ttepa\u0308evik ega ka lihtne fotoalbum."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Vo\u0303iks o\u0308elda, et kits\u030cist ja klis\u030ceest koosneva harrastusluulesektsiooni viib ta\u0308iusele Kristo Tuurmanni (snd 1986) \u201eEneseleidja\u201d (K. Tuurmann), millest pole ilmselt mo\u0303tet isegi u\u0308htki va\u0308rssi tsiteerida, vaid tasub piirduda pigem katkega tutvustusest: nimelt mo\u0303testab raamat luuletuste kaudu \u201eelu mu\u0308steeriumit ja elukestvat eneseleidmise protsessi\u201d. Iseenesest vo\u0303tab see va\u0308ga kenasti kokku lo\u0303ppenud aasta enamiku noorte luuledebu\u0308tantide to\u0308o\u0308de tuuma. Nimelt pretendeerivad need sageli su\u0308gavmo\u0303ttelisusele, ent piirduvad siiski pelgalt n-o\u0308 diipi panemisega, mis on harilikult mitte pelgalt pseudofilosoofiline, vaid ka karjuvalt ebaoriginaalne. Autorite olulisim vo\u0303i va\u0308hemalt tugevaim iseloomujoon na\u0308ib olevat enesekindlus, mida ta\u0308iendab po\u0303hjalik enesekriitika (ja o\u0303igupoolest ka va\u0308lise kriitika) puudumine, mille tagaja\u0308rjel tru\u0308kitakse a\u0308ra enam-va\u0308hem mida iganes, mis paberile (o\u0303igupoolest arvutiekraanile) voolama on juhtunud. U\u0308ksikud sa\u0308ravad ta\u0308hed (nagu Alveri preemia nominendid), pakuvad mo\u0303ningat lohutust. Muidu vo\u0303ib tekkida tunne, et eesti noor luule ongi juba piinlikke ma\u0308nge ma\u0308ngivaile harrastajaile kaotatud."}, {"text_idx": "#000018", "text": "Proosas oli tase o\u0303nneks palju u\u0308htlasem. Z\u030canrikirjandusest paistab silma Helen Prinsi (snd 1989) \u201ePargimo\u0303rvad\u201d (Hea Lugu), mis on lobedalt loetav krimka, millest leiab ku\u0308ll nii mo\u0303negi krimikirjanduses lo\u0303pmatuseni ekspluateeritud vo\u0303tte: eraklik, aga suurepa\u0308rane politseiuurija, pingelised suhted kolleegidega, oht uurija enda elule. Ometigi va\u0308a\u0308rib \u201ePargimo\u0303rvad\u201d vo\u0303imalust, sest peale meelelahutusliku potentsiaali kujutab romaan ka politseito\u0308o\u0308d to\u0303epa\u0308rasemalt kui keskmine mo\u0303rtsukalugu (autoril on aastatepikkune kogemus to\u0308o\u0308st jo\u0303ustruktuurides)[8]. Ja u\u0308lepa\u0308a\u0308 oleks meeldiv, kui krimihuviline eesti lugeja loeks aeg-ajalt M. C. Beatoni raamatute ko\u0303rval la\u0308bi ka mo\u0303ne algupa\u0308rase teose."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Lu\u0308hiproosa au kaitsesid sel aastal Ave Taaveti (snd 1990) jutukogu \u201eValerahategija\u201d (Kultuurileht) ja Mart Alaru (snd 1989) miniatuurikogu \u201ePimeduse raadio\u201d (Omailm) ning mo\u0303lemat teost iseloomustab teatav unena\u0308olisus vo\u0303i reaalsusest irdumine. To\u0303si, sellal kui \u201eValerahategija\u201d ja\u0308a\u0308b tegelikult jalgadega maa peale, ho\u0303ljub \u201ePimeduse raadio\u201d kusagil ko\u0303rgemates sfa\u0308a\u0308rides, muutudes paiguti suisa esoteeriliseks. Kumbki aga lugedes vastu ei hakka. O\u0303nnetuseks peab nentima, et erinevalt luulest, kus joonistus va\u0308lja selge dominant, oli noor proosa-aasta 2020 liialt napp, et mingeid po\u0303hjalikumaid u\u0308ldistusi teha. Kui, siis vo\u0303ib ehk mainida, et u\u0308kski radarile ilmunud autor ei pu\u0308u\u0308dnud avaldada n-o\u0308 totaalset romaani, vaid ja\u0308a\u0308di pigem lu\u0308hikeste vormide vo\u0303i spetsialiseerunud z\u030canride juurde pidama."}, {"text_idx": "#000021", "text": "Kokkuvo\u0303tlikult vo\u0303ib nentida, et tru\u0308kikunsti vo\u0303iduka\u0308ik on teinud vo\u0303imalikuks olukorra, kus kes tahes avaldab mida tahes. Noortele autoritele, isea\u0308ranis luuletajatele, ja\u0308a\u0308b u\u0308ksnes soovida jo\u0303udu ponnistustes ning veel kord (enese)kriitikat. Viimase puudumine on nii Paljasjala kui ka \u201esa na\u0308ed minu ilu / ma na\u0308en sinu valu\u201d taga. Mulle na\u0308ib sageli, et avalikkuse ette paisatava kirjaso\u0303na parema kvaliteedi tarvis oleks karmimat so\u0303ela, millesse ja\u0308a\u0308ksid kinni nood kirjanikuhakatised, kes ei ole veel ku\u0308psed raamatut avaldama. Osalt funktsioneerib sellena kirjandusperioodika, ent sellest on lihtne mo\u0308o\u0308da minna. Institutsioonilist tsensuuri vo\u0303i kvaliteedikontrolli muidugi kehtestada ei saa, ja kui saakski, siis kuivo\u0303rd saaks usaldada inimesi, kes on valmis endale sa\u0308a\u0308rase kohtumo\u0303istjarolli vo\u0303tma? Eks va\u0308ljendub siingi demokraatliku maailma vo\u0303lu ja valu \u2013 kui igau\u0308hel on vo\u0303imalik so\u0303na sekka o\u0308elda, siis on paratamatu, et see on vo\u0303imalik to\u0303esti."}, {"text_idx": "#000022", "text": "Aga alustavad so\u0303nakunstiarmastajad, kes te maksate, et iga teie uitmo\u0303te ja hingeliigahtus tru\u0308kivormi valataks, et teid raamatuks tehtaks ja no\u0303nda surematuks muudetaks (va\u0308hemalt DIGARis ja sundeksemplare koguvate raamatukogude hoidlates), siis makske va\u0308hemalt ha\u0308sti, et kellelgi sellest midagi tolku oleks. Kasvo\u0303i tru\u0308kito\u0308o\u0308lisel, kuigi vast saab temagi leiva mo\u0303ne mo\u0303istlikuma to\u0308o\u0308ga lauale."}, {"text_idx": "#000024", "text": "Va\u0308rske Ro\u0303hk on noore kirjanduse ajakiri."}]