[{"text_idx": "#000004", "text": "Portree oli nii Laikmaa kui Ulase jaoks oluline z\u030canr. Isa joonistas palju va\u0308ljendusrikkaid portreid nii Asuka ku\u0308la po\u0303nevatest inimestest, kui Tallinna koduloo uurijatest. Ta\u0308htsat rolli ma\u0308ngisid aga alati ka portreelised vabajoonistused, nii suure- kui va\u0308ikeseformaadilised."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Sel na\u0308itusel on na\u0308ha hinge igavikulist su\u0308gavust puudutavad u\u0308ldistatud na\u0308od, mis pakuvad uut mo\u0303o\u0303det inimese olemuse mo\u0303istmisel. Joonistused on pa\u0308rit viimasest loomeperioodist."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Peeter Ulas oleks 2019 aastal saanud 85-aastaseks, nii on see na\u0308itus kummardus tema u\u0308le aja kestvale loojanatuurile ning on ta\u0308henduslik, et see toimub Ants Laikmaa muuseumis."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Kunstiteadlane Mai Levin on Peeter Ulase kohta kirjutanud: \u201cPeeter Ulase (1934-2008) koht 20. sajandi teise poole eesti graafikas on vo\u0303rreldav Eduard Wiiralti omaga 20. sajandi algupoolel. Kuigi ta hindas ko\u0303rgelt Wiiraltit, oli talle la\u0308hedasem Kristjan Raud, selle ekspressiivne, ko\u0303igest u\u0308leliigsest puhastatud ideekunst, millel juured su\u0308gaval rahva vaimulaadis ja po\u0303hjamaises looduses. Tema looming on pa\u0308lvinud nii Kristjan Raua nimelise aastapreemia (1982) kui ka Eduard Wiiralti preemia eluto\u0308o\u0308 eest (2004), samuti peaauhinna Tallinna I graafikatriennaalil (1968). Alates ERKI lo\u0303petamisest 1959. a. a\u0308ratas ta ta\u0308helepanu eeska\u0308tt estampidega, milles tehniliste vo\u0303imaluste meisterlik kasutamine u\u0308hendub vo\u0303imsa, nii loodusest, kaasaegsest kunstist, moodsast tsivilisatsioonist kui ka u\u0308mbritsevast elust inspireeritud kujundliku fantaasiaga. Viimane avaldub eriti vahetult joonistustes, mida ta on teinud ko\u0303igil loomeja\u0308rkudel, ja\u0308ttes 1980. aastate teisel poolel \u2013 1990. aastate algupoolel estambi peaaegu ta\u0308iesti ko\u0303rvale. 1989. a. osales ta su\u0308rrealistide ru\u0308hmituse \u201ePara\u201989\u201c asutamises, mis tulenes ootuspa\u0308raselt tema kujutluspiltide iseloomust ja emotsionaalsest veenvusest. Su\u0308rrealistliku tunnetuse pitserit kannab ka tema hilisem estambilooming, mis naaseb uuel ringil abstraktsiooni juurde pa\u0308rast 1960. aastate teist poolt ja 1980. aastate algust. Va\u0308ljapanek M. Lepale kuuluvaist P. Ulase su\u0308rrealistlikest joonistustest avati Tartu Kunstimuuseumis na\u0308ituse \u201eKirg ja valu\u201c raames 12. detsembril 2008. 15. detsembril kunstnik suri.\u201d"}]