[{"text_idx": "#000000", "text": "Kuidas kirsistada kooke (Tartu Uus teater, \u201eMa\u0308ngu ilu\u201c)"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Hetked meie elude katkendlikus reas (Von Krahl \u201cParatamatus elada u\u0308hel ajal\u201d)"}, {"text_idx": "#000005", "text": "(ilmus Mu\u0308u\u0308rilehe 2020. aasta jaanuarinumbris)"}, {"text_idx": "#000006", "text": "aastal esines teatrimaastikul u\u0308htaegu kaks su\u0308ndmust, mille\ntagaja\u0308rjed kalgendusid 28. novembriks Von Krahli saalis. Nimelt\nta\u0308histas Von Krahli teater aasta esimesel poolel oma viimaseks\nrolli ta\u0308itis mastaabilt ja energiakulult enneolematu \u201eJaik\u201c.\nJa NO99 sooritas rituaalse enesetapu \u2013 ja\u0308a\u0308b asjaosaliste teada,\nkas siis sundseisu sattudes vo\u0303i eksistentsiaalse mo\u0303tiskluse"}, {"text_idx": "#000008", "text": "Kaunitaride koletised (Tartu Uus teater, \u201cIlusad inimesed\u201d)"}, {"text_idx": "#000010", "text": "Kas ma olen ilus? Kas ma pean olema ilus? Po\u0303letavaid keskkonnaku\u0308simusi ja meie silme all lahti rulluvaid geopoliitilisi trago\u0308o\u0308diaid arvesse vo\u0303ttes on po\u0303hjust ku\u0308sida, miks me u\u0308ldse ra\u0308a\u0308gime nii tu\u0308hisest asjast. Ometi ongi konks selles, et tegemist on ajatu teemaga, millel on pealegi hirmua\u0308ratavalt suur mo\u0303ju ko\u0303igele, millega inimkond tegeleb."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Nagu osutatakse lavastuse u\u0308hes skets\u030cis, on ka prohveti puhul oluline, kas ta on ilus. Na\u0308otu vo\u0303i kole prohvet ei pruugi innustada masse nii vo\u0303imsalt, et veel kaks tuhat aastat hiljem on vo\u0303imalik tema va\u0308idetavate so\u0303nadega po\u0303hjendada ko\u0303ike la\u0308bikukkunud abielust kuni genotsiidini. Kui oled karismaatiline, vo\u0303ib su so\u0303nal vo\u0303i teol olla mitmekordne kaal. \u201eKarisma\u201c tuleneb kreekakeelsest so\u0303nast \u201echarisma\u201c (jumala and, arm, soosing) ning paljud vo\u0303ivad tunnistada, et ilusate inimeste elu on kohati soodsam. Ja see ei olegi aus. Parafraseerides suurepa\u0308rast u\u0308tlust: \u201eParem olla rikas ja ilus kui vaene ja kole.\u201c"}, {"text_idx": "#000012", "text": "Mastaap ja munajoodik ehk Sigismundi lo\u0303busad seiklused teatrilinal (Von Krahl, \u201eJAIK\u201c)"}, {"text_idx": "#000014", "text": "JAIKis ainult nii palju, et to\u0303lkisin selle subtiitrid ja sedagi\nfaktija\u0308rgselt, see ta\u0308hendab, pa\u0308rast teose valmimist. Niisiis pean\nend samasuguseks vaatajaks nagu ko\u0303iki teisi, kes na\u0308gid seda"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Von Krahli \u201eJAIK\u201c on praeguseks tekitanud juba poleemikat ja paksu verd, mis on ootuspa\u0308rane, arvestades nii selle autoreid, mastaapi kui ka vormi. Alustaks viimasest, sest see na\u0308ib olevat po\u0303hiline asi, mis inimesi a\u0308rritab. Kas tegemist on seriaali, filmi vo\u0303i lavastusega? Peeter Jalakas raiub, et see on lavastus. Hea ku\u0308ll, see on mo\u0303eldav. Ta\u0308napa\u0308eva teatris on sageli osa tegevusest videos vo\u0303i ekraani vahendusel, seepa\u0308rast ei ole vaja jonnida, et linastunud stseenid ei ole teater. No\u0303us. Samuti on vaieldamatu, et teos on vo\u0303etud u\u0308les Von Krahli majas vo\u0303i selle ees, ja\u0308relikult on see justkui lavastus. Ometi tekitab to\u0303rget asjaolu, et see ei toimu otse (vrdl NO99 \u201eRise and Fall of Estonia\u201c). Aga salvestatud lavastus pole pa\u0308ris teleteater. Valle-Sten Maiste, kes \u201eJAIKi\u201c just selles su\u0308u\u0308distas, nentis ka ise hetke pa\u0308rast, et teleteatris ma\u0308ngitakse otse kaamerale ja kaamerasse, see on spetsiifiline vo\u0303te. Na\u0308iteks \u201eTema majesteet komo\u0308diant\u201c on suure osa ajast u\u0308sna sarnane, tegevus toimub na\u0308htamatu kaamera ees ja na\u0308itlejad teesklevad, et seda pole seal. Ent Ka\u0308berlinski nukker monoloog on ju otse kaamerasse. Sellist ko\u0303netamist \u201eJAIKis\u201c ei esine, neljas sein on ta\u0308iesti monoliitne. Vo\u0303i noh, peaaegu \u2013 aga sellest hiljem."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Olematu puudutus (Tartu Uus teater, \u201cFantoomvalu\u201d)"}, {"text_idx": "#000017", "text": "Inimkonna arengu u\u0308ks verstaposte on\nnulli kontseptsioon. Oskus so\u0303nastada midagi olematut, millegi puudumist on\nkvalitatiivne hu\u0308pe. Fantoomvalu on olematuse tunnetamine. Ehkki lavastaja\nJaanus Kaasik la\u0308heb kaugemale, tema null on ta\u0308idetud, see on vo\u0303imalike reaalsuste\nnull. Tu\u0308hjade lehtedega raamat, mis on u\u0308htlasi palimpsest ko\u0303igist loodud ja"}, {"text_idx": "#000029", "text": "Ku\u0308llaltki lu\u0308hikese aja jooksul on esietendunud kaks lavastust, kus otsitakse hinge ja keha puudutavatele ku\u0308simustele vastust seoses tulevikumaailma androidide, masina ja inimese hu\u0308briidide ning lihtsalt muundatud inimesega. Vanemuise lavastuses \u201eBeatrice\u201c maadeldakse enneko\u0303ike sellega, kas hinge saab kanda u\u0308hest kehast teise vo\u0303i la\u0308heb midagi kaduma vo\u0303i tuleb midagi juurde. Tartu Uue teatri lavastuses \u201eUnusta/unista\u201c suundutakse lavastaja Ingmar Jo\u0303ela juhtimisel otsima, kus see hing u\u0308lepea on. Kartesiaanlik dualism viis omal ajal ummikusse, sest Descartes ei suutnud kuidagi na\u0308idata, kus asub keha mo\u0303jutav vaim. Jim Ashilevi na\u0308idendis aga lahatakse hinge otsimiseks kartesiaanlikku keha u\u0308sna verise psu\u0308hholoogia ja psu\u0308hhopaatia kokteili abil. Mo\u0303ni saientoloogist irvhammas osutaks, et need on ju u\u0308ks ja sama, aga meie seas pole o\u0303nneks eriti saientolooge."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Tallas tuult ja pu\u0308u\u0308dis ta\u0308hti, pihku ja\u0308id sa\u0308demed (\u201eMidagi to\u0303elist\u201c, Vanemuine)"}, {"text_idx": "#000032", "text": "Pornograafia kasutamine kunstis on libe tee (pardon), ku\u0308llalt tihti saab autorit su\u0308u\u0308distada lihtsalt ku\u0308lastajate/vaatajate juurde lu\u0308psmises. Selle mo\u0303ju on vo\u0303rreldav meedia netiversioonide \u201euudistega\u201c, mis on so\u0303nastatud salatsemisena, na\u0308iteks: \u201eVanemuine to\u0303i va\u0308lja na\u0308idendi pornost \u2013 sa ei usu iialgi, mida seal na\u0308eb!\u201c O\u0303ige vastus on tavaliselt muidugi: \u201eU\u0308ldse mitte seda, mille pa\u0308rast sa klikkisid\u201c, aga mis siis. Vanemuine o\u0303nneks seda teed ei la\u0308he. Nii Martin Alguse na\u0308idend kui Andres Noormetsa lavastus kasutavad pornot enneko\u0303ike loo raamina, traagilise konflikti ka\u0308ivitajana. Sama ha\u0308sti oleks vo\u0303inud olla ko\u0303ne all alkohol vo\u0303i narkootikumid, valemi teiseks pooleks on endiselt inimlik rahulolematus, rahuldamatus. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000037", "text": "Friedebert Tuglase novelli \u201ePopi ja Huhuu\u201c on korduvalt lavale toodud. Ilmselgelt paeluvad lavastajaid selle raam \u201eisand-teener-ma\u0308ssaja\u201c ja vo\u0303imalus teha dramatiseering peaaegu so\u0303natu lavastuse tarvis. Na\u0308itlejad saavad esitleda kehakeele oskusi ja filosoofiliselt vo\u0303ib suunata lavastuse pa\u0308ris paljudele radadele. Kas maalida pilt isevalitseja vo\u0303imu alt vabanevast orjau\u0308hiskonnast? Vo\u0303i na\u0308idata tardunud korra murdumise ja\u0308rel tekkinud kaost? Vo\u0303i keskenduda Stockholmi su\u0308ndroomile, kus o\u0303nnetu piinatav leiab lo\u0303puks, et ega minu ahistajal olegi nii va\u0308ga viga? Kati Kivitar na\u0308ib olevat Karlova teatri tarvis valinud \u201ePopi ja Huhuu\u201c to\u0303lgenduse, kus range klassiu\u0308hiskonna eliidi kadumisel laguneb ka ko\u0303ik muu ja o\u0303nn lo\u0308o\u0308b o\u0303itsele alles siis, kui valgustatud monarh on tagasi. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000040", "text": "Inimkeel on ajas muutuv na\u0308htus ja terve hulk so\u0303nu libisenud esialgsest ta\u0308hendusest u\u0308pris kaugele. Osa solvanguks po\u0308o\u0308ranud so\u0303nu, nagu na\u0308iteks \u201ekretiin\u201c, on esmalt kasutusel olnud meditsiinivallas, teised on teinud ajaretkel uperpalle: na\u0308iteks ingliskeelne nice oli algselt \u201etotakas\u201c, vahepeal ta\u0308histas see midagi toredat ja nu\u0308u\u0308d on selle sisu enam-va\u0308hem \u201enormaalne\u201c. Mo\u0303ne arvates tuleb muutunud ta\u0308hendusega so\u0303nade sekka lugeda ka \u201eahistamine\u201c: varem oli see jo\u0303ulise ka\u0308perdamise eufemism, ta\u0308napa\u0308eval aga juba see, kui to\u0303eline mees vaatab lumehelbekesele su\u0308gavalt silma ning too pillab o\u0303hku ahmides oma muskaatpa\u0308hkli-Mojito \u2013 ja helistab vappuvate ka\u0308tega iPhone\u2019i abil politsei kohale.\nRead the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000043", "text": "Rituaalse ja kommunaalset transsi tekitava na\u0308htusena on teater sobiv koht, kus to\u0303statada u\u0308hiskonnas ta\u0308htsaid teemasid. Tselluloositehase triangel on hea na\u0308ide, miks keskkonnaku\u0308simused vajavad ka\u0308sitlemist. Isegi la\u0308a\u0308nelikus mo\u0303istes tuimad eestlased kohtavad vahel nii suuri a\u0308rritajaid, et ka\u0308ra to\u0303sta ja riigihalduse paati ko\u0303igutada. Ha\u0308mmeldunud poliitiline eliit vaatab siis suurte silmadega, et kus te enne olite, ja poetab mo\u0303ned vastused. Edasi vo\u0303ib minna mitut moodi: parimal juhul la\u0308heb rahvas pu\u0308ha viha ta\u0308is ja mitte lihtsalt ei no\u0303ua muutusi, vaid viib need lausa ellu.\nRead the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000049", "text": "Olemise talumatu kergendus (Vanemuine, \u201eBeatrice\u201c)"}, {"text_idx": "#000051", "text": "Eelmisel aastal ko\u0303ndis Pennsylvania osariigis altari ette pruut, keda viis sinna kombekohaselt tema isa. O\u0303igemini, surrogaatkeha. Ta\u0308psemalt o\u0308eldes, isa su\u0308dame saanud vo\u0303o\u0303ras mees. See on keeruline lugu: isa sai surma, tema su\u0308dame sai endale u\u0308ks eakas mees, too tuli doonori tu\u0308tre palvel viimast altari ette viima. Aga saab ka palju keerulisemalt. Mis siis, kui vo\u0303o\u0303ra mehe kehas oleks olnud isa teadvus? Descartes ko\u0308hatab siinkohal ta\u0308hendusrikkalt. Ja kuigi ma ei tea, kas na\u0308idendi autor Siret Campbell on kartesiaan, on \u201eBeatrice\u201c vaieldamatult u\u0308sna filosoofiline tekst. Au ja kiitus Ain Ma\u0308eotsale, et see mo\u0303jub ka filosoofilise lavastusena, ko\u0303ik suhted ja keerdka\u0308igud on ontoloogilistes ko\u0308idikutes. Mo\u0303tlen, ja\u0308relikult olen? Nii sai mo\u0303elda ainult enne digitaalset ajastut. Veel pole ka\u0308es see aeg, kus ko\u0303ike saaks digiteerida ja inimene teeks varukoopaid mitte ainult oma failidest, vaid ka su\u0308napsitest, aga su\u0308da u\u0308tleb, et kaugel see enam pole. Vajab ilmselt mingit la\u0308bimurret ja eksponentsiaalset hu\u0308pet, kuid tuletagem meelde, et veel sada aastat tagasi oli raadio imede ime. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000052", "text": "Ja\u0308a\u0308lill kasvuhoones (\u201cHedda Gabler\u201d, Vanemuine)"}, {"text_idx": "#000054", "text": "Kui kuulsin, et \u201eHedda Gablerit\u201c hakkab Vanemuises lavastama Mehis Pihla, tekitas see minus kohe elevust. Kui meenutada kas vo\u0303i tema tehtud \u201eIlus on noorelt ...\u201c lavakeelt, to\u0303otas see u\u0308llatust. Postdramatism, performatism, to\u0303eja\u0308rgne ajastu ja mis ko\u0303ik veel. Seda ootamatum oli na\u0308ha laval ku\u0308llaltki modernistliku maitsega tehtud u\u0308pris akadeemilist lavastust. Kuna aga Brian Friel on teinud \u201eHedda Gableri\u201c voolujoonelisemaks ja nu\u0308u\u0308disaegsemaks, timmides keelt va\u0308heke ajakohasemaks ning laiendades paari to\u0303mbega Ibsenil tahtlikult vo\u0303i tahtmatult ha\u0308maramaks ja\u0308a\u0308nud ta\u0308hendusruumi, on noore lavastaja ka\u0308e alt tulnud ta\u0308iesti ta\u0308napa\u0308evane versioon. Siin pole seda pentsikut ko\u0303lapilti, mis hakkab ha\u0308irima algupa\u0308rase variandi ustavamal ja\u0308rgimisel. Nii tuleb ka paremini va\u0308lja vastus ku\u0308simusele, miks peab u\u0308ldse ra\u0308a\u0308kima lugu XIX sajandi va\u0308ikelinna norralatest. On ju tegemist va\u0308gagi ajatu vastasseisuga kivistunud u\u0308hiskonna ja sisemisest pingest punguva u\u0308ksikisiku vahel. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000056", "text": "Tartu Uus teater (TUT) on pikka aega viljelnud stiili, mille epiteedid asetavad TUTi Venni diagrammil kahe suure so\u0303o\u0303ri, \u201eeestluse\u201c ja \u201eanalu\u0308u\u0308si\u201c keskele. Just nimelt seal keskel pu\u0308sides on TUT (vo\u0303i selle egiidi all etendunud lavastused) olnud ko\u0303ige tugevam(ad). Niipea kui teater hakkab tasakaalupunktil ko\u0303ikuma ja kaldub kas eestluse vo\u0303i analu\u0308u\u0308si poole, asub ha\u0308a\u0308buma ka sisestusjo\u0303ud. Ometi pole ku\u0308simus kunagi tehnilises teostuses vo\u0303i na\u0308itlejameisterlikkuses, asi on pigem peenha\u0308a\u0308lestuses, millega vo\u0303ib instrumendi ka\u0308a\u0308nata nii lobeda funki kui ka hingestatud klassika poole. Minu arvates on TUT muhedam, kui majast kaigub funki, sellist hingekeeltel mo\u0303nuga pro\u0303mmivat ru\u0308tmi, mis paneb eestlase jalad tatsuma. Kui asi la\u0308heb rohkem nostalgilis-arheoloogiliseks, on oht kaotada a\u0308ra see analu\u0308u\u0308tiline pool, mis on muidu rosinaks rahvapa\u0308rases kakukeses. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000064", "text": "Klaasike veini, professionaalselt ko\u0303lav giid, erapidu, joovastunud na\u0308itsikud tantsimas su u\u0308mber \u2013 kui see on inimese kannatuseretk, siis andke veel, eks ole. Ainult et \u201cOdysseia\u201d suurim o\u0303nnestumine on see, kuidas pealtna\u0308ha kogu see va\u0308ikese mehikese suur reis la\u0308bi elukestva pillerkaari on va\u0308gev illusioon. Veiniklaasi saateks tuleb kannatada poliitilist kihutusko\u0303net ja kuulsat Solferino soolikasonkimise laulu, giidi mo\u0308la on liigvalulikult tuttav igau\u0308hele, kes kord paketireisil ka\u0308inud. Erapeole kontvo\u0303o\u0303rana sisse sadamine pole ka parimal juhul mugav kogemus ja ko\u0303ige kaasakiskuvamgi ragatmiline biit ei suuda lo\u0303puks varjata seda, et isegi o\u0303hinapo\u0303hiseim tu\u0308druk va\u0308sib lo\u0303puks tantsust.\nRead the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000067", "text": "Von Krahli \u201eKeegi ei ra\u0308a\u0308gi koeraga normaalselt\u201c algab universaalse termodu\u0308naamikaseadusega: grill ja ts\u030cill. See on see, mille ja\u0308rgi ko\u0303igi osakeste liikumine u\u0308hiskonnas taandub (o\u0303htu) lo\u0303puks liikumatuseks grilli u\u0308mber. Seal seisjate vorstipidu leevendab Kertu Moppel, kes peab tublilt ihuu\u0308ksi naissoo lippu lehvitama, ehkki iroonilisel kombel teda lippu lehvitamas ei ole. Igatahes, ainsana langeb pisut va\u0308lja kaose element Siiri/Viivi, kes uitab neljanda seina taha, ta\u0308psemalt toolide alla. Kuna aga tegemist vo\u0303iks olla religiooni esindajaga selles pu\u0308has kolmainsuses usund-filosoofia-teadus, vo\u0303ib loogikavastane ka\u0308itumine olla ka kulisside taga itsitava trikster-Kolditsa tahtmine. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000070", "text": "Kuna olen Mihkel Muti kallal varem so\u0303idelnud, siis on nu\u0308u\u0308d o\u0303iglane avaldada ka kiitust. Muidu la\u0308heb nii, nagu alati: eestlane kaebleb valjult, aga tunnustab vaikides. Sedapuhku on Mutt kirjutanud loo, mis minu silmis mo\u0303jub ma\u0308rksa tahedama palsamina kui mu eelmise so\u0303imulaulu sihtma\u0308rk. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000078", "text": "Kuna inimkonna kirjalik ajalugu on u\u0308pris lu\u0308hike, on raske ta\u0308pselt o\u0308elda, mis ajahetkest alates asusid vanad mehed kurtma neid u\u0308mbritseva u\u0308hiskonna allaka\u0308igu u\u0308le. Arvestades aga seda, et kogu kirjaliku ajaloo va\u0308ltel nad on seda teinud, vo\u0303iks induktiivselt ju u\u0308ht-teist ja\u0308reldada. Siinkirjutaja siht ei ole u\u0308ldistada, kuid na\u0308ib, et sarnaselt naiselikele po\u0303hiva\u0308a\u0308rtustele nagu nutmine ja minestamine, millele osutab Mihkel Mutt, kuuluvad eakate ha\u0308rrasmeeste (na\u0308iteks Stefan Zweigi, Harold Bloomi jpt) olemuslike tunnuste hulka apokalu\u0308ptilisus ja peaaegu et valust tummaks lo\u0308o\u0308dud sotsiaalne na\u0308rv. U\u0308tlen \u201epeaaegu\u201c, sest eakad ha\u0308rrasmehed ei ole siiski tummad, vaid va\u0308ljendavad oma pahameelt aastatuhandeid katva vooga, mis loksub lainetena selle su\u0308dametu naiste ja laste maailma pihta. Iga vananev valitsejate po\u0303lvkond ta\u0308heldab meeleha\u0308rmiga, kuidas nende va\u0308heldasemad liigikaaslased menstrueerivad vo\u0303i koogavad kogu tehtud to\u0308o\u0308 po\u0303rmuks, kuni koogajad saavad ise halli habeme ja taipavad omakorda maailma santi seisu ja nii edasi ja edasi. Ilmselt on see pulseeriv kriitikameri sama iidne kui inimkond. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000079", "text": "Kurjast vaimust vaevatud (\u201eU\u0308ritus\u201c, Vanemuine)"}, {"text_idx": "#000081", "text": "Ko\u0303igist inimsoo ametitest on na\u0308itleja u\u0308ks skisofreenilisemaid \u2013 ei tulegi meelde teist sellist, kus inimene puhtsu\u0308damlikult teeskleb, et on keegi teine ja u\u0308leja\u0308a\u0308nud tema u\u0308mber ma\u0308ngivad seda kaasa. Mo\u0303ni ime siis, et su\u0308ngeimatel hetkedel vajub na\u0308itleja savijalgadel mo\u0303istus viltu ja teda rapivad sellised eksistentsiaalsed mo\u0303tted, mis enamikele inimestele tulevad alles poolel teel surma poole. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000083", "text": "Pa\u0308ike to\u0303useb. \u201eKus tegevus aset leiab?\u201c ku\u0308sib tehnikat u\u0308les sa\u0308ttiv kaameramees uniselt Hendrik Kaljuja\u0308rvelt. \u201eLaval,\u201c vastab Hendrik pahuralt. Nii see on: igal hommikul to\u0303useb maa kohale pa\u0308ike ja satub tunnistajaks mo\u0303nele (kurb)ma\u0308ngule, mis on siin aset leidnud sellest hetkest, kui mo\u0303nele neljajalgsele tuli pa\u0308he ootamatu mo\u0303te to\u0303usta tagajalgele. All the world\u2019s a stage, eks ole. Inimesed su\u0308nnivad ja surevad, vahel ka vastupidi, maad mo\u0308o\u0308da aga lainetavad katk ja taud, pu\u0308hkides kord itta, kord la\u0308a\u0308nde. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000084", "text": "Massi psu\u0308hhoos (\u201cVaresele valu...\u201d, Draamateater)"}, {"text_idx": "#000090", "text": "Eesti teatripadrikus on inimesi, kelle tulevasi tegemisi julgen juba praegu ette nautida. Lihtsalt seepa\u0308rast, et kogu nende senine to\u0308o\u0308 on va\u0308ga meeldinud. Olgu selliseks na\u0308iteks kasvo\u0303i Kertu Moppel. Ma tean, et induktiivne ja\u0308reldamine on ohtlik asi ja homme ei pruugi pa\u0308ike to\u0303usta, kuid kultuurivaldkonnas on seda tu\u0308u\u0308pi loogika oluliselt ohutum kui na\u0308iteks poliitikas vo\u0303i so\u0303jas. Vo\u0303i abielus. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000092", "text": "Kui otsitakse vo\u0303i soovitakse defineerida Tartu vaimu, lo\u0303pevad o\u0303hinal alanud katsed tavaliselt segaduses, kohmetu vaikusega. Umbes sama on eesti vaimuga. Lihtsam on defineerida seda millegi puudumise kaudu, a\u0308raolevana. Keegi meist ei tea ta\u0308pselt, milline on eestlane. Ku\u0308ll aga kipuvad ko\u0303ik la\u0308bisegi karjuma, milline ei ole eestlane. Selline eetri ta\u0308is karjumine lo\u0303peb reeglina vaid siis, kui sombusest, madalast taevast sajab ko\u0303ikematvat eetrikahinat. Read the rest of this entry \u00bb"}, {"text_idx": "#000097", "text": "Pidasin kunagi blogi Luuletule, kuhu panin u\u0308les luulearvustusi. Siis tuli elu ja tegi oma karme korrektuure \u2013 esmalt magistratuur ja siis laps vo\u0303tsid ajast a\u0308ra oma noosi ja luulearvustustele ei ja\u0308a\u0308nud enam midagi. Ega nu\u0308u\u0308dki pole ajaga priisata, aga va\u0308hemalt on mul endiselt plaan ja\u0308tkata."}, {"text_idx": "#000098", "text": "Seniks toon varasemad arvustused siia blogisse u\u0308mber, on va\u0308hemalt silma all."}]