[{"text_idx": "#000006", "text": "Sellest, kuidas me Valter Ojaka\u0308a\u0308ruga esimest korda kohtusime, saaks tu\u0308u\u0308pilisi kaadreid mingisse omaaegsesse ma\u0308ngufilmi, kus on ta\u0308htis osakaal kummalistel kokkusattumustel ja veidratel juhtumitel, mille la\u0308bi saab na\u0308iteks ko\u0308o\u0308gitu\u0308drukust vo\u0303i helitehnikust ooperistaar. Minust ku\u0308ll ooperiprimadonnat ei saanud, kuid juhuslikust kohtumisest sai alguse pikaajaline so\u0303prus ja koosto\u0308o\u0308."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Hu\u0308ppasin tagaistmele ja tervitasin ka sohvrit, muheda olemisega meest, kelle na\u0308gu tundus kuidagi tuttavana. Pikalt selle u\u0308le ma juurelda ei jo\u0303udnud, sest kui daam oli ku\u0308sinud, ega mind ei sega, kui ta u\u0308he suitsu teeb \u2013 no muidugi ei seganud, kes tollal ei suitsetanud ja kus ko\u0303ik seda ei tehtud! \u2013 tutvustas ta ennast Heljona ja autojuhti oma abikaasa Valterina."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Valter? Selge \u2013 see oli Valter Ojaka\u0308a\u0308r! Aga kui ma oma nime u\u0308tlesin, na\u0308is helilooja imestus minu omast veel suurem olevat. Ta peatas auto teeveerele ja sirutas istmetoe ko\u0303rvalt mulle ka\u0308e: \"No see on ku\u0308ll ilmaime! Me oleme ju ku\u0308ll kaudselt tuttavad, aga ilma silma na\u0308gemata ja ka\u0308e katsumata, nagu vanasti o\u0308eldi. Nu\u0308u\u0308d saan ma siis silmast silma oma patuteo pa\u0308rast vabandada! Loodan, et te pole pika vihaga!\""}, {"text_idx": "#000010", "text": "Patuteo all mo\u0303tles helilooja ilmselt seda, et ta ei olnud mulle teada andnud, et kasutab minu luuletust laulutekstina. Aga tegelikult oli ta sellest mulle juba mo\u0303ne aja eest kirjas kirjutanud \u2013 hoopis mina olin va patune, et pikka aega vastusega viivitasin."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Probleem, mille juures ma talvel pead murdsin ja mille to\u0303ttu Ojaka\u0308a\u0308r mulle vabanduskirja saatis, seisnes u\u0308hes raadios ko\u0303lanud laulus. Olin juba va\u0308ikesest peast usin raadiokuulaja \u2013 va\u0308ike Moskvits\u030ci nimeline raadioaparaat oli u\u0308heks mu lapsehoidjatest sellal, kui ema oli Komimaal vangilaagris ja isa pikki pa\u0308evi koolis to\u0308o\u0308l. Laulsin koos \"raadiolauljatega\" nii suure Lenini u\u0308llusest kui ka suurest ja laiast maast, mis on mu kodu. Aga mu suurim lemmik oli Georg Ots, kes uljalt teatas, et meil laulud aitavad elada vo\u0303ita \u2013 see oli arusaadav, meie isaga armastasime samuti laulda ja elasime ka ilma vo\u0303ita, leivale ma\u0308a\u0308risime margariini vo\u0303i praerasva. Ja veel meeldis mulle lo\u0303bus laul paadist, mis pole tehtud linnuluust \u2013 selle loojana nimetas teadustaja Valter Ojaka\u0308a\u0308ru, teksti autoritest tollal eriti ei ko\u0303neldud. Vo\u0303tsin oma lemmikpalade hulka ka Ojaka\u0308a\u0308ru esitatud \"Naerva saksofoni\" \u2013 selle R. Wiedoefti pala oli just nimelt Valter lindile ma\u0308nginud ja mind pani see naeruko\u0303o\u0303ksatustega lugu alati kaasa naerma. Hiljem, Valteriga juba tuttavad olles, so\u0308andasin talt ku\u0308sida, kas ta valis saksofoni oma muusikariistaks sellepa\u0308rast, et seda saab muheldes ma\u0308ngida, sest minu meelest kuulusid naer ja naeratus Ojaka\u0308a\u0308ru olemuse juurde. Seepeale to\u0303i Valter kuuldavale talle omase valju naerupahvaka ja u\u0308tles: \"Mine tea, a\u0308kki on sul o\u0303igus \u2013 vo\u0303ib-olla ka\u0308skis sisetunne mul just seepa\u0308rast saksofoni kasuks loobuda klarnetist, mida sai ju algul samasuguse hoolega o\u0303pitud.\""}, {"text_idx": "#000012", "text": "Ka tudengipo\u0303lves panin o\u0303htuti raadio ma\u0308ngima, muusikataust lugemist ja o\u0303ppimist ei seganud. Aga u\u0308hel talveo\u0303htul, kui kanti u\u0308le filharmoonia saalis toimuvat estraadilaulude vo\u0303istluskontserti, sattusin segadusse: mu ko\u0303rv tabas Heli La\u0308a\u0308tse esituses ko\u0303lanud laulus tuttavaid so\u0303nu: \"La\u0308hen karjateed, karukell ka\u0308es, kutsun hiliseid laule ma koju\". Va\u0308lja arvatud refra\u0308a\u0308nina ko\u0303lav \"la-la-la-la-la-la\" oli kogu tekst ta\u0308pselt selline, nagu ma ta viieteistku\u0308mneaastaselt pioneerilaagris ru\u0308hmajuhiks olles kirja panin. Meloodia oli ju ilus, aga kas nii ikka tohib kellegi luuletusega u\u0308mber ka\u0308ia? Kui oma avastusest so\u0303pradele ra\u0308a\u0308kisin, arvati, et ku\u0308llap on tekstitegija mind plagieerinud, aga keegi ei osanud o\u0308elda, kas ja kuidas saaks to\u0303de jalule seada. Veidi hiljem leidsin, et to\u0303de oli juba jalul: kui sama laulu ma\u0308ngiti mingis raadiosaates, siis teadustati, et laulu \"Oma laulu ei leia ma u\u0308les\" helilooja on Valter Ojaka\u0308a\u0308r ja teksti autorina nimetati mind. See oli minu jaoks suur au!"}, {"text_idx": "#000013", "text": "Ma ei so\u0308andanud midagi ku\u0308sida"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Kuid meie esimesel kohtumisel ei so\u0308andanud ma suurt midagi ku\u0308sida, po\u0303hiline jutumees oli ikkagi Ojaka\u0308a\u0308r, kellele aeg-ajalt sekundeeris ta abikaasa, pabeross so\u0303rmede vahel. Ka Heljo Sepal oli hea jutusoon, mo\u0303lemad abikaasad aasisid aeg-ajalt mo\u0303nusasti ja so\u0303bralikult teineteise kallal."}, {"text_idx": "#000015", "text": "\"Sinust ku\u0308ll detektiivi ei saa: ei leia sa oma laulu u\u0308les, lauluteksti autorist ra\u0308a\u0308kimata,\" pilkas Heljo."}, {"text_idx": "#000016", "text": "\"No mis sa teed a\u0308ra, oleks ikka omal ajal pidanud luurekooli minema,\" muigas Valter. \"Aga otsisin ku\u0308ll poetessi ta endisest koolist, ku\u0308ll kirjanike liidust \u2013 mitte keegi ei osanud mulle noore luuletaja koordinaate anda! Aga ehk on teil nu\u0308u\u0308d mulle midagi uut ka pakkuda?\""}, {"text_idx": "#000017", "text": "\"Kaalepi tekstidele on Valter juba pa\u0308ris palju laule teinud, aga praegu on Ainil mingi suurem to\u0303lketo\u0308o\u0308 ka\u0308sil,\" lausus Heljo. \"Ka\u0308isimegi Elvas tema pool \u2013 neil Valteriga tuleb varsti Vanemuises ooper va\u0308lja \u2013 \"Kuningal on ku\u0308lm\", Tammsaare ainetel.\""}, {"text_idx": "#000018", "text": "\"Ain Kaalep?\" imestasin mina. Ma ei teadnudki, et Ain Kaalep \u2013 la\u0308bi ja lo\u0303hki haritud, u\u0308litark filoloog \u2013 on ka lauluso\u0303nu kirjutanud! Parajasti oli mu imetlusobjektiks Kaalepi to\u0303lgitud Federico Garcia Lorca \"Kaneelist torn\" \u2013 ja see juba oli midagi erilist, mitte nagu minu karjateed ka\u0308imine, karukell ka\u0308es..."}, {"text_idx": "#000019", "text": "\"Oi, Ainiga oleme ko\u0303vasti koosto\u0308o\u0308d teinud. Ko\u0303ige tuntum on vist \"Tihemetsa Tiina\", arvas Valter. \"Aga Rinne lauldud \"A ja O\" ja \"Kolm ametimeest\" ka\u0308ivad ka aeg-ajalt raadiost ja televiisorist la\u0308bi.\""}, {"text_idx": "#000021", "text": "Valter naeris: \"Mis sellest siis halba on, kui poeet valdab peale heksameetri ka lihtsaid ru\u0308tme ja ko\u0303lavaid riime? Ja u\u0308ldse, imelaps, kas sa ei tea, et pianistid ja taskuvargad to\u0308o\u0308tavad na\u0308ppudega, mitte suuga!\""}, {"text_idx": "#000022", "text": "Ma\u0308rgates, et mulle ja\u0308i imelapse mainimine arusaamatuks, pajatas Ojaka\u0308a\u0308r, et ta naist oli enne so\u0303da peetud wunderkindiks: Heljo oli neljateistku\u0308mneaastase Valga tu\u0308drukuna vo\u0303itnud klaverikonkursi Inglismaal, kus talle ma\u0308a\u0308rati kolmeaastane stipendium Londoni Kuninglikus Muusikaakadeemias edasi o\u0303ppimiseks. Ainult et ta jo\u0303udis Inglismaal olla ainult aasta \u2013 siis tuli so\u0303da peale."}, {"text_idx": "#000023", "text": "\"Mis seal ikka, ega imelapsel siingi viga ole, konservatooriumi klaveripedagoog on ju ilmatu ta\u0308htis persoon!\" kiitis mees."}, {"text_idx": "#000024", "text": "Muidugi olin ma raadiost kuulnud Heljo Sepa virtuoosset klaverima\u0308ngu, kuid muusikarahva seltskonnakroonikaga polnud ma tuttav, nii et minu jaoks oli u\u0308llatuseks, et Heljo Sepp on Valter Ojaka\u0308a\u0308ru abikaasa. Oleksin vist kujutanud helilooja naisena ette ennemini ho\u0303beha\u0308a\u0308lset Heli La\u0308a\u0308tse vo\u0303i Leelo Karpi, kes oli mo\u0303ne aasta eest eesti publikut vaimustanud Ima Sumaci ha\u0308a\u0308leulatusega."}, {"text_idx": "#000025", "text": "Ojaka\u0308a\u0308rul oli vo\u0303rratult hea ja mo\u0303nus jutusoon \u2013 u\u0308ksko\u0303ik mis teemani ka jo\u0303udsime, ikka leidis ta mo\u0303ne loo, mis pani kuulajad naerma. Va\u0308ikese ma\u0308rkuse tegi ta ka Dunajevski selle laulu kohta, kus minu meelest o\u0308eldi, et laulud aitavad ilma vo\u0303ita elada \u2013 nimelt olevat ilmunud populaarse helilooja pooleliolevat villat u\u0308mbritsevale ko\u0303rgele tarale aeg-ajalt suures kirjas seesama tsitaat, mille venekeelne variant oli \"\u041d\u0430\u043c \u043f\u0435\u0441\u043d\u044f \u0441\u0442\u0440\u043e\u0438\u0442\u044c \u0438 \u0436\u0438\u0442\u044c \u043f\u043e\u043c\u043e\u0433\u0430\u0435\u0442\" (laul aitab meil ehitada ja elada). Kui jutuks tuli minu lapsepo\u0303lve lemmik \"Seda paati pole tehtud linnuluust\" (mille ametlik pealkiri oli \"Rannakolhoosis\"), pajatas Valter, et kui laul oli venekeelses to\u0303lkes Georg Otsa esituses Moskva raadios ko\u0303lanud, hakkas talle massiliselt saabuma luuleteoseid u\u0308le kogu Venemaa \u2013 patriootilised laulud olid teadagi oodatud. Algul oli komponist viksilt ja viisakalt Kremli ta\u0308hti ja Altai to\u0308o\u0308kangelasi u\u0308listavaid tekste ka viisistanud, Heldur Karmo tegi kiirel ka\u0308el neile eestikeelsed to\u0303lkedki, kuid pikapeale o\u0303ppis Ojaka\u0308a\u0308r seda sorti kohustustest ko\u0303rvale hiilima. Lo\u0303puks polnud enam ametnikudki nii valvsad ja\u0308lgima, kas orkestrite repertuaar sisaldab ikka ku\u0308llalt palju no\u0303ukogulikku patriotismi ja ega rahvavaenlased ole sinna sokutanud roiskunud la\u0308a\u0308ne muusikat. Ameerika filmist \"Pa\u0308ikesepaistelise oru serenaad\" pa\u0308rit kuulsale loole \"Chattanooga Choo Choo\" andsid eesti dz\u030ca\u0308ssimuusikud maala\u0308hedase nime \"Rehepeks\" \u2013 ja tsensuur ja\u0308i rahule. Benny Goodman nimetati repertuaari nimekirjas Ivanoviks vo\u0303i Nikolajeviks, ja asi ants. Vene kolleegidelt kuulis Ojaka\u0308a\u0308r, et nendel oli konspiratsiooni huvides ameerika helilooja nimeks Benjamin Gudunov. Minule oli see teema ka tuttav, kuna mu isa pidi rahvamaja juhatajana saatma rajooni parteikomiteesse kinnitamiseks ko\u0303igi pidude repertuaarilehed, ning muidugi ei maininud temagi u\u0308htki ameerika vo\u0303i saksa heliloojat \u2013 nende teosed pandi kirja na\u0308iteks Mokroussovi loominguna \u2013 ilmselt ilusa nime to\u0303ttu. See mu meenutus pani Valteri ja\u0308lle lo\u0303busalt naerma."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Kui sohver lo\u0303puks Tallinna bussijaama ees autoukse mu ees lahti lo\u0303i, siis na\u0308is, nagu ja\u0308taksin hu\u0308vasti vanade heade so\u0303pradega."}, {"text_idx": "#000027", "text": "Sestpeale kohtusime Valter Ojaka\u0308a\u0308ruga u\u0308pris tihti nii silmast silma kui ka kirja teel. Sinaso\u0303pruseni kulus ku\u0308ll veel o\u0303ige mitu aastat \u2013 ku\u0308llap arvas vana kooli mees Valter, et ha\u0308rral ei sobi daamile sinatamist pakkuda, mina aga tundsin ennast ikkagi tema ko\u0303rval nolgina. See ei ta\u0308hendanud muidugi, et me nalja ei visanud, kui selleks va\u0308hegi po\u0303hjust leidsime. Kui Ojaka\u0308a\u0308r ko\u0303netas mind Kirjaneitsina, siis pidin teadagi teda Lauluisaks kutsuma. Aga pateetiliselt ko\u0303lasid ainult ko\u0303netused, kirjade sisu puudutas enamasti ikka uute laulude loomist, ja laule su\u0308ndis tollal pa\u0308ris palju."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Veidi hiljem leidis Ojaka\u0308a\u0308r veel u\u0308he ta\u0308he \u2013 Marje Aare, kes laulis linti meie koosto\u0308o\u0308s su\u0308ndinud \"Argipa\u0308eva\", \"Rahalinna\" \"Kohvikus\u030cansooni\" ja \"Maalapse\". Marje ta\u0308helend oli sa\u0308rav, aga lo\u0303ppes ruttu \u2013 andekas lauljatar esines koos Marju Kuudiga minu abikaasa Raimo Kangro ooperis \"Imelugu\" Vanemuise lavalgi, kuid siis a\u0308kki kadus nii Tallinnast kui ka raadioeetrist. Laulud peaksid ringha\u0308a\u0308lingu fonoteegis siiski alles olema, loodetavasti ka \"Maalaps\", millega meil tekkis ootamatuid pahandusi. Mind kutsuti sellepa\u0308rast koguni kultuuriministeeriumi spetsialisti Veera Ojamaa vastuvo\u0303tule: selgus, et olen oma tekstiga ra\u0308ngalt solvanud kommuniste. See, et mulle sellise etteheite ja\u0308rel naer peale tu\u0308kkis, a\u0308rritas ametnikku veelgi enam. Ta ku\u0308sis sarkastiliselt: \"Kas te to\u0303esti arvate, et organites ei saada selle laulu alltekstist aru? Kirjutate: \"A\u0308ra antud on ja\u0308rved ja metsad, ja\u0308a\u0308nud pihku vaid katkine pilet\" \u2013 aga pileti all on ju mo\u0303eldud parteipiletit, eks ole!\""}, {"text_idx": "#000031", "text": "Laul ise pa\u0308a\u0308ses siiski piiri taha: 1994. aastal saavutas Pa\u0308rnumaa koolitu\u0308druk Liisi Koikson \"So\u0303itu pilvelaeval\" esitades Itaalias Bologna u\u0308lemaailmsel lastelauluvo\u0303istlusel Zecchino d'Oro va\u0308lisesinejate peaauhinna ehk Zecchino d'Argenta. 2004. aastal esitasid mudilaskoorid laulu nii Tallinna kui ka Tartu laulupeol. Tallinna laululava dirigendipulti kummardama ruttas 81-aastane Valter nagu noor spordimees, pikka Tartu-so\u0303itu ta aga autoroolis ette vo\u0303tta ei so\u0308andanud, kuigi harjumuspa\u0308rasel marsruudil Pirita ja raadiomaja vahel so\u0303itis ta ku\u0308ll pidevalt. Minust pole kunagi sohvrit olnud, kuid mu vanim tu\u0308tar Maarja on osav ja kiire (liikluspolitsei meelest sageli liigagi kiire) autojuht ja oli ro\u0303o\u0303muga no\u0303us Valteritki so\u0303idutama. Ojaka\u0308a\u0308r ja\u0308ttis oma Z\u030ciguli raadiomaja parklasse ja hu\u0308ppas meie autosse \u2013 nii et seekord oli tema ha\u0308a\u0308letaja osas nagu mina 1967. aastal Ta\u0308htveres tema masinasse hu\u0308pates... Aga tema mo\u0303nus jutupagas oli ja\u0308a\u0308nud sama teravmeelseks ja ku\u0308llap veel uute lugudega rikastunudki."}, {"text_idx": "#000032", "text": "Maarjal olid a\u0308sja lo\u0303ppenud o\u0303pingud Rooma u\u0308likoolis ja auto oli teda pool aastat o\u0303ue peal oodanud, nii et salong vajas tublit tuulutamist. Aknaid hoidsime lahti ka Tartusse so\u0303ites \u2013 oli ilus soe juulikuu ilm. Kui siiski tundus, et olemine la\u0308heb liiga tuuliseks, to\u0303stis sohver aknaklaasid u\u0308les ja ku\u0308sis igaks juhuks Valterilt, ega teda akende sulgemine sega. \"Ei sega,\" kiitis Ojaka\u0308a\u0308r. \"Ega mul ole Ernesaksa lokke, mis kogu aeg lehvima peavad!\""}, {"text_idx": "#000033", "text": "Valter sisustas me so\u0303itu vaimukate pajatustega oma kolleegidest ja muusikaelust \u2013 teadagi olid need lood enamasti lo\u0303busad, kuid mitte kunagi hukkamo\u0303istva vo\u0303i pahatahtliku alatooniga. Teiste hulgas jutustas Ojaka\u0308a\u0308r ka minu hea kolleegi Ott Arderi vanaisast Aleksander Arderist, kes oli veel vanuigigi suurepa\u0308rane esineja, ka\u0308ies koos noorte dz\u030ca\u0308ssimuusikutega kontsertreisidelgi, kuigi so\u0303idu- ja o\u0308o\u0308bimisolud olid enam kui kesised. Ojaka\u0308a\u0308r arvas, et kui alkoholikurat poleks Arderit kimbutanud, siis oleks ta vo\u0303inud veel kaua o\u0303nnelikult elada, laulda ning laulupedagoogi ametitki pidada. Lubasin Valterile, et jutustan need lood Aleksander Arderi lapselast, mu head kolleegi ja so\u0303pra Otti kohates talle u\u0308mber \u2013 tark inimene peaks eelmiste sugupo\u0303lvede kogemustest o\u0303ppust vo\u0303tma."}, {"text_idx": "#000034", "text": "Tartu laulupidu oli ro\u0303o\u0303mus ja pa\u0308ikeseline, kuid pa\u0308rast \"Mu isamaa\" ko\u0303lamist ei ja\u0308a\u0308nud me pikemalt Taaralinna: nimelt sain mobiiliso\u0303numi noorimalt tu\u0308trelt Magdaleenalt, kes andis edasi kurva teate kirjanike liidult: Ott Arder on surnud \u2013 uppunud. Alles a\u0308sja ootasid Tartu poistekoorid teda koos Rein Rannapiga pa\u0308rast ulja laulu \"Tule metsa!\" ko\u0303lamist kummardama \u2013 imestasin siis, miks Ott, kes (nagu ju enamjagu meist) tunnustusest va\u0308ga lugu pidas, lauljate ette ei ilmunud..."}, {"text_idx": "#000035", "text": "Tagasiso\u0303idul ei tahtnud keegi meist lo\u0303busaid lugusid jutustada ega kuulata. Mo\u0303tlesime igau\u0308ks oma mo\u0303tteid, ja nagu selgus, oli autojuht Maarjal po\u0303hjust muretseda veel ka masina pa\u0308rast: kui hommikul na\u0308is, et autoprobleeme on ainult u\u0308he kaugtulega, siis nu\u0308u\u0308d olid ka la\u0308hituled u\u0308les u\u0308telnud, seega muutus meie kulgemine u\u0308pris na\u0308rveso\u0308o\u0308vaks. Ojaka\u0308a\u0308r vo\u0303ttis auto seisundit puudutava halva uudise rahumeeli vastu, ei pahandanud ega na\u0308rvitsenud. O\u0303nneks ei juhtunud pikal teekonnal ka ta\u0308ielikus pimeduses liigutud hetkedel midagi hullu. Arvasime, et Valter on pika va\u0308sitava pa\u0308eva ja\u0308rel tagaistmel tukastama ja\u0308a\u0308nud ja vestlesime Maarjaga va\u0308ga vaikselt, piano pianissimo."}, {"text_idx": "#000037", "text": "\"Kuidas \u2013 kas oleme pa\u0308ris ilma so\u0303idudokumentideta?\" ehmusin mina. Mo\u0303tlesin, et alati korrektne Valter satub vist ku\u0308ll paanikasse, kui kuuleb, et tuledeta auto roolis on ilma lubadeta juht."}, {"text_idx": "#000039", "text": "Arvatavasti oli Ojaka\u0308a\u0308rul selle a\u0308reva reisi ja\u0308rel pa\u0308ris mo\u0303nus Kreutzwaldi ta\u0308nava parklas oma pa\u0308evina\u0308inud, aga to\u0308o\u0308korras laternatega Z\u030cigulisse istuda."}, {"text_idx": "#000040", "text": "Minu aadress muutus pidevalt nii Tartus o\u0303ppides kui ka pa\u0308rast u\u0308likooli Tallinna ja Harjumaale kolides, kuid Valteri postiaadress ja\u0308i ikka samaks: Tallinn, Mo\u0303rra 3\u20131. Enamjagu meie u\u0308histest lauludest valmiski ta\u0308nu kirjavahetusele. Arvutiaja saabudes o\u0303ppis Ojaka\u0308a\u0308r sellega to\u0308o\u0308tamise ka\u0308hku a\u0308ra ja siis asusime sidet pidama juba interneti teel. Kui aga Valteril oli mo\u0303ni ro\u0303o\u0303mus uudis, siis ei la\u0308benud ta kirjutada, vaid helistas: \"Kohe saadan sulle \"Olematu laulu\" lingi, nu\u0308u\u0308d ko\u0303lab see Janika Sillamaa ettekandes \u2013 sa ei kujuta ette, kui vapustava seade Joala talle on teinud!\" Samasuguse ro\u0303o\u0303msa elevusega helistas ta siis, kui Metsato\u0308ll oli lindistanud oma variandi meie esimesest koosto\u0308o\u0308st \"Oma laulu ei leia ma u\u0308les\". Noorte karvaste meeste mehine ja jo\u0303uline seade ja Heli La\u0308a\u0308tse o\u0303rn lu\u0308u\u0308riline esitus erinesid omavahel nagu tuli ja vesi, kuid u\u0308ksko\u0303ikseks ei ja\u0308tnud kuulajat vist kumbki."}, {"text_idx": "#000043", "text": "Nii Sind kui Sinu tausta meko\u0303ik armastame, austameja imestame, na\u0308pp suus,kui suur on Sinu ta\u0308psus,kuid u\u0308tle: kas ei eksi Sa,kui vahel tahad keksida,ning u\u0308tled, et on kaksend kolmSu su\u0308nniaasta? \u2013 Kerkib kulm:Unmo\u0308glich! Wrong! Ne moz\u030cet bo\u0303t!See number on ju ta\u0308itsa va\u0308a\u0308r,sest kaksend viis on, o\u0308elgem to\u0303tt,Volodja-Valter Ojaka\u0308a\u0308r!"}, {"text_idx": "#000044", "text": "Ja Ojaka\u0308a\u0308ru vastus ko\u0303las nii:"}, {"text_idx": "#000049", "text": "Laulu valmides so\u0303lmiti meiega lepingudki, kuid esietendusel Linnahallis ootasin meie laulu ko\u0303lamist asjatult: selle asemel oli etendusse po\u0303imitud hoopis \"Olematu laul\". See laul su\u0308ndis ku\u0308ll veel Otsa eluajal, aga oli mo\u0303eldud ikkagi naisha\u0308a\u0308lele ja me kumbki ei osanud sellel leida mingit seost Georg Otsaga. Eks me Valteriga mo\u0303nda aega ka pettunult pahutasime ja kritiseerisime lavastuse u\u0308lesehitust, aga siis leidsime, et suurmeestest vo\u0303ib igau\u0308hel olla oma na\u0308gemus, Otsast saab teha otsatult palju lavateoseid ja ehk keegi veel vo\u0303tab \"Laulu laulustki\" oma repertuaari. Vo\u0303i annab Ojaka\u0308a\u0308r Otsale endale laulu kord kuskil pilve peal u\u0308le..."}, {"text_idx": "#000050", "text": "Meie viimane kohtumine Valteriga toimus telefoni teel. Ta oli endiselt reibas \u2013 vo\u0303i ta\u0308psemalt o\u0308eldes pu\u0308u\u0308dis ja\u0308a\u0308da optimistlikule lainele. Arvasin, et teda ehk ro\u0303o\u0303mustaks u\u0308he ta levimuusika klassikaks saanud laulu \"U\u0308ks va\u0308ike laul\" meenutamine. Istusin Hiiumaal Allika motelli o\u0303uel, pa\u0308ike oli soe ja pehme, o\u0303hk merelo\u0303hnaline, ning ees ootas Ellen Niidu 88. su\u0308nniaastapa\u0308eva ta\u0308histamine Kassari kabelis. See oli Elleni esimene su\u0308nniaastapa\u0308ev \u2013 ta oli igavikku lahkunud alles hiljuti, sama aasta maikuus, kuid vo\u0303is arvata, et see va\u0308ike laul, mille ta sealsamas Hiiumaal kirjutas, lebab ikka veel rannas maas keset merekarpe ja adru... Ku\u0308sisin Valterilt, kas ta ma\u0308letab selle laulu kirjutamist ja kas ta sooviks midagi Elleni perele o\u0308elda. Valter vaikis hetke ja u\u0308tles siis, et ma\u0308letab, kuidas talle meeldis Marju Kuudi esitus, aga meenub ka, et mingi kriitik pani to\u0303siselt pahaks, et sellises muidu optimistlikus laulus kasutatakse kohatut va\u0308ljendit \"surmatunnini armas\"."}, {"text_idx": "#000051", "text": "\"Ju siis oli surematu kriitik,\" ironiseeris Ojaka\u0308a\u0308r ja palus Maarja Unduskit ning teisi Elleni lapsi tervitada. \"Ellenit tervitan ma pilve peal varsti ise. Heljo ootab ka juba seal kandis...\""}, {"text_idx": "#000052", "text": "\"Aga minuga on ko\u0303ik ha\u0308sti,\" kiirustas ta lisama. \"Liikumisega on natuke raskusi, aga kuhu mul kiiret! Minia on mul kuldava\u0308a\u0308rt inimene \u2013 nime poolest Inge, aga tegelikult ingel. Ja lapselaps teeb meele ro\u0303o\u0303msaks: oma laste vaimukusi ma enam ei ma\u0308letagi, aga Jaana poeg Matu on u\u0308ks eriti terane poiss, temaga on va\u0308ga huvitav olla, naljameel on tal ka ta\u0308itsa olemas!\""}, {"text_idx": "#000053", "text": "Valter ja\u0308i lo\u0303puni ha\u0308rrasmeheks, kes ei kurda ega ka\u0308rgi. Ometi oli ta 2012. aastal kaotanud tu\u0308tre Kai, 2015 lahkus Heljo ja ta ko\u0303rval Mo\u0303rra ta\u0308nava kodus po\u0303des rasket ravimatut haigust poeg Jaak, kes ha\u0308a\u0308leta\u0308mbri poolest meenutas veidi Valterit ennast ja kelle seltsis oli Valter teinud meeletult palju ha\u0308id raadiosaateid ning kirjutanud raamatu Uno Naissoost... Valter lootis, et poeg ei sure enne teda, ja see soov la\u0308kski ta\u0308ide: Jaagu a\u0308rasaatmine toimus ta isa omast kuu aega hiljem. Vo\u0303ib uskuda, et Ojaka\u0308a\u0308ru minial pidi olema to\u0303epoolest ingli jo\u0303ud ja kannatlikkus!"}, {"text_idx": "#000054", "text": "Meie viimane telefonivestlus Valter Ojaka\u0308a\u0308ruga toimus 13. juulil 2016. Kolme kuu pa\u0308rast tervitaski Valter Ellen Niitu teisel pool suur va\u0308ravat ja armastatud Heljo ei pidanud kaasat enam ootama..."}, {"text_idx": "#000055", "text": "Valter Ojaka\u0308a\u0308ru loominguline pa\u0308randus on tohutu: laulud, muusikalid, ooper, instrumentaalteosed, raadiosaadete sarjad, filmi- ja teatrimuusika, po\u0303hjalikud ja samas po\u0303nevalt kirja pandud (levi)muusikaraamatud, mida lugedes tekib tunne, nagu kuuleksid Valteri juttu, milles on nii ta\u0308pseid ja to\u0303siseid fakte kui ka mo\u0303nusaid pajatusi... Ku\u0308ll tahaks, et Ojaka\u0308a\u0308r saaks noorematele sugupo\u0303lvedele pa\u0308randada lisaks teadmistele ka oma optimismi, tasakaalukuse ja taktitunde!"}, {"text_idx": "#000066", "text": "Hannes Kaljuja\u0308rv: kuigi \"Pa\u0308ikesepoisid\" on komo\u0308o\u0308dia, on ses ka nukraid toone"}, {"text_idx": "#000071", "text": "Tarrvi Laamann: selleks, et midagi teha, peab olema hea tuju"}, {"text_idx": "#000075", "text": "Anthony Horowitz: ma usun kirjutamise ja kirjanduse jo\u0303udu"}, {"text_idx": "#000077", "text": "Avalik debatt Eesti akadeemilise muusikahariduse raskustest"}, {"text_idx": "#000081", "text": "Ain Anger: kui teha koomilist ooperit, siis seda tuleb teha va\u0308ga to\u0303siselt"}, {"text_idx": "#000082", "text": "Mehhikos eesti kunstnike na\u0308ituse avanud kuraator: olen Eestis olles nii palju o\u0303ppinud"}, {"text_idx": "#000096", "text": "Arhiivide u\u0308ldinfoarhiiv.err.eeKoopiad ja kasutamineMuuseumKostu\u0308u\u0308milaenutusTehnilised teenusedHelistuudiodKultuuriteatedKutse andmine"}]