[{"text_idx": "#000003", "text": "Annika Haas on andnud so\u0303na portreteeritavaile ja nood on saanud ennast na\u0308idata. Portree pole vaid ilupilt, selles peab olema natukene rohkem kui killuke portreteeritavat."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Mulle meeldivad head asjad, aga heade asjadega on pidevalt u\u0308ks ha\u0308da \u2013 need on ootuspa\u0308raselt head. Just sellised, nagu arvad nad olevat, ja seeto\u0303ttu on u\u0308llatusmoment peaaegu va\u0308listatud. Seekordne Juhan Kuusi dokfoto keskuse Annika Haasi na\u0308itus \u201eKasvuhooneefekt\u201c on o\u0303nneks erand."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Kohe sisse astudes langeb pilk portreedele noortest, kes poseerivad enamasti poollagunenud kasvuhoonete ees vo\u0303i sees. Fotod on ehedad ja pole mingit kahtlust, et mure, mis peegeldub noorte na\u0308gudel, on autentne. Ehedust olen ma Annika Haasi fotode juures alati va\u0308ga hinnanud. Ja olgem ausad, Haas na\u0308eb selle tarvis ka vaeva. Kontakti ei saavutata hetkega ja siit koorub va\u0308lja pikemaajalise projekti u\u0308ks suuri eeliseid: portreteeritavad on hakanud fotograafi usaldama ning ka vaataja tajub seda."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Ruumis ringi vaadates tunnen mingil hetkel, et olustik on kuidagi nagu natukene tuttav: u\u0308mber nurga piiludes ma\u0308rkan, et portreteeritavaks on saanud ka kasvuhooned ise. Kasvuhooned ja aialapindus toob kusagil kuklas esile seose Annika Haasi projektiga \u201eLennuki\u00advaatlejad\u201c (2014\u20132016), kus ta ka\u0308sitleb no\u0303ukogudeaegsete suvilate ehk dats\u030ca\u2019de aega. U\u0308hes vormis on see ku\u0308ll kadunud, kuid to\u0303stab ko\u0303ikvo\u0303imalike mikrotalupidamiste valguses taas pead. Ei olegi palju vaja, et mo\u0303tted la\u0308heksid uitama lapsepo\u0303lve radadele, kus sai tuttavate suvilates aega veedetud, ning na\u0308ituse helilitaust tuulekohina ja veevulinaga aitab sellele vaid kaasa."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Nii tore, kui ka sees ei oleks, astun lo\u0303puks va\u0308lja ja sean oma sammud va\u0308ljas eksponeeritud kasvuhoone juurde. Selle on Annika Haasi visioonist la\u0308htuvalt ehitanud Elo Liiv ja Uko-Aija Heintalu taaskasutatavast materjalist. Na\u0308itusega u\u0308hildumine on ta\u0308ielik: nu\u0308u\u0308d olen ka mina koos noortega kasvuhoone juures. Minu peegeldus peegeldub nende ko\u0303rval. Lu\u0308kkan nina vastu klaasi ja avastan teisel pool kasvuhoonet valmis tomatid. Kuna kasvuhoone on suletud, siis ka\u0308ttesaamatuks need ja\u0308a\u0308vadki. Ja\u0308a\u0308b ju paljudele teistelegi praeguses maailmas tervislikum toit ka\u0308ttesaamatuks, hoolimata sellest, et poelettidel vo\u0303ib see isegi olemas olla."}]