[{"text_idx": "#000002", "text": "Henri Hu\u0308tt: \u201eKui juba kollektiivselt kokku tulla, siis miks mitte ka teadvustada, et publik pole va\u0308hem ta\u0308htis, kui on vaatema\u0308ng.\u201c"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Esimene \u201eNu-performance\u2019i\u201c festival toimus 2005. aastal ning selle algatajad Anders Ha\u0308rm ja Priit Raud on seda iseloomustanud kui midagi sellist, mis \u201euitab ringi teatri, kujutava ja performance\u2019ikunsti, popmuusika ja kaasaegse kunsti vahemaastikel\u201c. Et see on \u201edefineerimatu, amorfne ja du\u0308naamiline ala, kus po\u0303imuvad erinevad erialad, arusaamad, traditsioonid\u201c. Ei saa o\u0308elda, et see oleks esimene vo\u0303i ainuke tegevuskunsti festival, mis Eestis kunagi on olnud, aga huvi selle vastu ei ole raugenud, pigem kasvanud. Ha\u0308rm ja Raud on igal festivalil algatajatena a\u0308ra ma\u0308rgitud. Seda vo\u0303ib mo\u0303ista nii, et festival ei ole mitte ainult selle aasta kuraatorite vastutada, vaid algatajate paika pandud formaat ja hoiakud on ja\u0308a\u0308nud pu\u0308sima."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Hu\u0308tt: On omamoodi po\u0303nev, et see ei ole jadabiennaal, et kuraatoril vo\u0303i kunstnikul vo\u0303i ru\u0308hmitusel ja\u0308a\u0308b teema pooleli ja seda ja\u0308tkatakse kahe aasta pa\u0308rast. Ehkki festivalil on oma ajalugu, on suudetud iga kord teema fookusega u\u0308llatada."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Ilus: Mina tooksin va\u0308lja 2011. aasta Silke Bake ja Peter Stameri kureeritud Viru hotellis toimunud festivali. Esinejad o\u0308o\u0308bisid seal, etenduspaikadena kasutati hotellitube, konverentsisaale, lifte. See on ja\u0308a\u0308nud meelde kui a\u0308a\u0308rmiselt terviklik elamus, kus ko\u0303ik kokku moodustas suurepa\u0308rase rea veidraid seiklusi. See oli parajalt ulakas ja lo\u0303bus. Va\u0308ga paljud teosed suutsid la\u0308bida privaatsuse piiri ja jo\u0303udsid peaaegu naha alla, emotsionaalselt va\u0308ga ligidale olgu siis kultuurilise tausta vo\u0303i etenduse spetsiifika mo\u0303ttes. Vahetu kogemus ja elamus on alati uus, pole ta\u0308htis, kas seda on varem tehtud vo\u0303i mitte."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Ta\u0308navuse festivali ehitasite u\u0308les suhtele publikuga, vastuvo\u0303tmisele. Keda te oma publikuks ootasite ja kas ootus ka ta\u0308itus?"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Hu\u0308tt: Kui vaadata praegust u\u0308hiskonna toimimist, siis on ja\u0308rjest va\u0308hem po\u0303hjust kollektiivselt kokku tulla. Tarbimisvo\u0303imalused on tehtud nii kasutajaso\u0303bralikuks, et saab ise valida, millal mingit filmi vaadata vo\u0303i muusikat kuulata jne. Teater, mis algab ja lo\u0303peb kindlal ajal, on va\u0308heseid po\u0303hjusi, miks kokku tulla. Kui aga juba kollektiivselt kokku tulla, siis miks mitte ka teadvustada olukorda, et publik pole kindlasti va\u0308hem ta\u0308htis kui vaatema\u0308ng. Meie programmis oli aktsioone, kuhu mahtus sama palju vaatajaid, kui oli performance\u2019is osalejaid. Kui suhe on nii limiteeritud, siis kahtlemata po\u0308o\u0308ravad ka vaatajad ta\u0308helepanu enesele ja viisile, kuidas nad mingis olukorras ka\u0308ituvad. Meil oli etendusi, kus vaataja ei asetsenud turvaliselt nii-o\u0308elda neljanda seina taga, vaid pidi ise valima, millisest perspektiivist ta midagi vaatas, kuidas ruumis liikus jne."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Kui na\u0308itusekeskkonnas on objektide ajaline ma\u0308a\u0308ratlus, kui kaua midagi vaadatakse, vaataja valik, siis etenduskunsti keskkonnas on see lavastaja, meie puhul kunstniku otsustada. Meile oli ta\u0308htis objekt ajaliinil."}, {"text_idx": "#000021", "text": "Ilus: Lavalise ajaga objekti hea na\u0308ide oli Kultuurikatlas etendatud Andrius Katinase, Vera Nevanlinna ja Salla Salini \u201ePaper piece\u201c ehk \u201ePaberiteos\u201c. Lavaline aeg mo\u0303jutas abstraktse teose vastuvo\u0303tmist, kui mo\u0303elda kas vo\u0303i tuule peale, mis hiiglasliku paberi alt puhus ja so\u0303na otseses mo\u0303ttes publikut puudutas. Tegemist polnud lihtsalt paberiga, pildiga seinal. See on va\u0308ga visuaalne teos, kuid suudab publikut kaasa haarata ka etenduskunsti vo\u0303tete, lavamaagia abil."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Hu\u0308tt: Kui alustasime festivali ettevalmistamist, siis oli see u\u0308sna samasugune protsess, nagu on olnud u\u0308histe kunstiprojektide puhul. Kui aga adusime, et oleme kuraatorid, siis tuli ku\u0308ll tasakaal leida, kui palju on meil o\u0303igust ja po\u0303hjust sekkuda millessegi, mille ajaliinis oleme paika pannud. Me ei rakendanud mentoripositsiooni. Pigem oli huvitav ja\u0308lgida, kuidas teine kunstnik to\u0308o\u0308tab, millise ettearvamatu raja tema esmane mo\u0303te la\u0308bi teeb."}, {"text_idx": "#000032", "text": "Hu\u0308tt: On olnud aeg, mil performance\u2019i-kunst kuulus rohkem visuaalkunstnike tegevusvaldkonda. Mul on va\u0308ga hea meel na\u0308ha, kuidas see on laienenud ja kuidas teatri ja tantsuga tegelejad on hakanud looma oma performance\u2019i-to\u0303lgendusi. Teater on traditsioonilistest vo\u0303tetest va\u0308sinud ja miks mitte otsida inspiratsiooni unikaalsematest situatsioonidest. Performance\u2019ile on omane ainukordsus. U\u0308ldse on hakatud to\u0308o\u0308protsessi ette na\u0308itama, mingis faasis ideid jagama. Ka objektse ja performance\u2019i-kunsti ka\u0308sitlejad ei oota ainult lo\u0303pptulemust, vaid jagavad katsetusi vaatajaga juba varasemas staadiumis. Potentsiaalne publik saab juba varem kaasa elada, see aitab maha lihvida suunad, mis ei ole korralikult la\u0308bi mo\u0303eldud."}]