[{"text_idx": "#000000", "text": "Kannike (Viola) enamasti u\u0308he- ja mitmeaastaste rohttaimede, harvem poolpo\u0303o\u0303saste perekond samanimelisest (Violaceae) sugukonnast. Perekonnas on ca 400 liiki, mis looduslikult kasvavad kogu Maal, peamiselt parasvo\u0308o\u0308tme aladel, Eestis kasvab looduses 16 liiki."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Esimesed katsed aretada aaskannikesest aialill pa\u0308rinevad 17 saj. Elanud Saksa taimeteadlaselt Camerariuselt. Kuid alles 18. saj lo\u0303pul ja 19. saj algul o\u0303nnestus inglise aednikel saada selliseid hu\u0308briide, mis on la\u0308hedased meile tuttavale aedkannikesele. Ja\u0308rgnevatel aastaku\u0308mnetel ristati neid Euroopast pa\u0308rit kollase kannikesega ja Aasiast pa\u0308rit altai kannikesega ning tulemuseks olid juba paljud selliste sametiste o\u0303itega aedkannikese sordid, mida me ta\u0308napa\u0308eval tunneme vo\u0303o\u0303rasema nime all. Ka aedkannikesel ehk vo\u0303o\u0303rasemal on samad kasvuno\u0303uded kui tema eellasel lo\u0303hnaval kannikesel."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Pu\u0308sikuna kasvatatakse Eestis sarvkannikest (V. cornuta), mis on roomava risoomiga. Ta\u0308nu risoomile on ta lisaks seemnetele paljundatav ka puhma jagamise teel (risoomiosadega). Tal on pika kannusega 2...3 cm la\u0308bimo\u0303o\u0303duga o\u0303ied, mille va\u0308rvus varieerub olenevalt sordist valkjassinisest tume lillakassiniseni. Kui na\u0308rtsinud o\u0303isi pidevalt eemaldada, o\u0303itseb maist kuni su\u0308gisku\u0308lmadeni. Paljundada tuleks kevadeti enne o\u0303itsemist kas siis jagamise teel, pistikutega vo\u0303i seemnetega. Viimased ku\u0308lvata potti vo\u0303i kasti kasvuhoonesse ma\u0308rtsis-aprillis, idanevad 15\u00b0C juures 2...3 na\u0308dalat, mai lo\u0303pus juunis istutada taimed kasvukohale. O\u0303itsema hakkavad juba samal aastal."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Liblikjas kannike (V. sororia) Po\u0303hja-Ameerika idaosas looduslikult kasvav kevadsuvel o\u0303itsev pu\u0308sik. Lehed laiad, u\u0308marjad, teravate tippudega kuni 10 cm pikad kuid tavaliselt pisemad. Hambulise servaga ja kergelt tekstuursed. Vo\u0303ivad olla veidi udemelised. Kergelt lo\u0303hnavad o\u0303ied enamasti violetsed, harvem valged violetsete soontega. Teisend viola sororia albiflora on valgeo\u0303ieline. Eelistab viljakat, vett la\u0308bilaskva pinnasega pa\u0308ikeselist vo\u0303i poolvarjulist kasvukohta, kuid talub ha\u0308sti ka ta\u0308isvarjulist paika. Laieneb roomavate vo\u0303sundite ja iseku\u0308lviga. Parim viis paljundamiseks on jagamisega vo\u0303i ka seemnetega. Soodsate kasvutingimuste korral vo\u0303ib kujuneda kiviktaimla vo\u0303i peenraumbrohuks. Sortidest on haljastuses levinud: \u2019Blue Cloud\u2019 \u2013 o\u0303ied sinised valge keskosaga; \u2019Freckles\u2019 \u2013 valged o\u0303ied purpurvioletsete plekkidega; \u2018Rubra\u2019 \u2013 o\u0303ied violetjaspunased."}, {"text_idx": "#000009", "text": "La\u0308ksin tuppa taimema\u0308a\u0308rajast uurima, kellega tegu. Selgus, et u\u0308ldjoontes on Eestis kasvavad sinise- ja lillao\u0303ielised kannikesed pigem kevadised vo\u0303i suve esimese poole o\u0303itsejad. Septembrini o\u0303itsevad vaid kirjuo\u0303ieline aaskannike ja valkja o\u0303iega po\u0303ldkannike. Ning siis on u\u0308ks kummaline erand: imekannike. Tema ka\u0308itumine on to\u0303esti kui mitte ime, siis va\u0308hemalt imelik. Nimelt on sellel liigil kahte tu\u0308u\u0308pi o\u0303isi. Kevadised nagu kannikesel olema peavad, suvised o\u0303ied aga kinnised, rohekasse nuppu ja\u0308a\u0308vad, mis on iseviljastuvad. Ja to\u0303esti. Augustikuu saabudes leidsin o\u0303ienuppude ko\u0303rvalt ka kolmetisi avanenud moodustisi, millele kleepunud pisikesed mustad seemned."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Ehkki ma nu\u0308u\u0308d tean imekannikese va\u0308ikest n-o\u0308 saladust, ei suuda ma sellega ha\u0308sti harjuda. Kuidas ikkagi siis nii, et kevadel on o\u0303ied, suvel justkui kah nime poolest o\u0303ied, kuid tegelikult rohelised nupud, mille varjus ka\u0308ib iseviljastumine. Veider."}]