[{"text_idx": "#000000", "text": "Lateraalse kondu\u0308u\u0308li murrud on esmaseks ja teiseseks galopihobuste eutaneerimise po\u0303hjuseks U\u0308hendkuningriikides ja USAs.\n\u2013 Parkin ja kolleegid uurisid viie aasta jooksul Suurbritannias 96 ta\u0308isverelise galopihobuse 191 III metakarpaalluid (MC3), kes olid eutaneeritud vo\u0303i surnud muul po\u0303hjusel. 47 hobusel esines MC3 kondu\u0308u\u0308li murd, teised hobused surid kardiovaskulaarse rikke, seljavigastuse to\u0303ttu vo\u0303i muudel po\u0303hjustel. MRT uuringuga vaadati subkondraalse luu tiheduse su\u0308gavust (ko\u0303hrealune luu).\n\u2013 Nad avastasid olulisi luulise koostise muutusi lateraalse kondu\u0308u\u0308li piirkonnas nendel hobustel, kel esines selle piirkonna murd. Muutused polnud vaid murruga jalal vaid ka vastasjalal. Hobustel, kes surid muudel po\u0303hjustel, selliseid muutuseid MRTs ei na\u0308htud.\n\u2013 Muutused luu struktuuris olid toimunud enne o\u0303nnetusjuhtumit. Luutihedus on paikkonniti erinev, mo\u0303ned piirkonnad on poorsemad. Suurenenud luutihedus on adaptatiivne vastus treeningule, kuid samas vo\u0303ib olla ka haprama luu po\u0303hjuseks. Kui sellises luus tekivad mikromo\u0303rad, on to\u0303ena\u0308osus suur ta\u0308ieliku murru tekkeks.\n\u2013 Seega mo\u0303nedel hobustel vo\u0303ib olla suurem risk sellisteks murdudeks so\u0303ltuvalt geneetikast vo\u0303i treeningprogrammist. Uurijad loodavad leida odavamaid vo\u0303imalusi, kuidas seda kindlaks teha, nt veretestid. Kuid hetkel sellist hindamismeetodit veel ei eksisteeri."}, {"text_idx": "#000001", "text": "Tranquille jt (2016) \u201cCan we use subchondral bone thickness on high-field MR images to identify Thoroughbred racehorses at risk of catastrophic lateral condylar fracture?\u201d"}, {"text_idx": "#000002", "text": "Kui hobune lonkab, ei mo\u0303tle me esimesena murtud roidele. Claire Wylie (Rossdales Equine Hospital) arvab, et roidemurrud on aladiagnoositud lonke po\u0303hjus galopihobustel. Oma uuringu tulemused avalikustas ta British Equine Veterinary Association Congress\u2019il.\nTa uuris 11 aasta juhtumianalu\u0308u\u0308se, leides 50 roidemurru diagnoosi, millest 40 andsid kliinilisi leide. Hobused olid vanuses 2-17a, ta\u0308isverelised vo\u0303i ta\u0308isverelise ristandid (60%), ruunad ja ta\u0308kud (75%) ja galopihobused (42%). 40st diagnoositud roidemurrust vaid 17,5% olid palpeerimisel valulikud ja vaid 20% oli tegu teadaoleva traumaga. Kolmel juhul transporditrauma, u\u0308ks oli peale kahele jalale to\u0303usmist u\u0308le selja kukkunud, u\u0308ks transportimisel saanud rotatsioonisuunalise trauma. Lisaks kolm kukkumist (kahel juhul galopil, u\u0308hel juhul kolmevo\u0303istlusel) ning u\u0308ks vigastus stardiva\u0308ravas ja u\u0308ks vigastus sepa to\u0308o\u0308ga seoses.\nKaebustena olid loetletud longe (37,5%), sadulas hobuse vastu hakkamine (32,5%), varasem vigastus (15%) ja valu palpatsioonil (2,5%).\nKokku leiti 64 roidemurdu, millest 64,1% vasakul, 35,9% paremal. Enim murde oli 18. roides (32,8%), millele ja\u0308rgnes 10. roie (0,9%). Viiel hobusel leiti hulgimurrud (10%). Viiel juhul oli tegu esimese roide vigastusega (2-7a. ta\u0308isverelised galopihobused), kus esines sama poole longe. Wylie ja kolleegide arvates vo\u0303ib olla tegu va\u0308simusmurdudega."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Ta\u0308isvereliste galopihobuste ratsahobuseks o\u0303petamisest III"}, {"text_idx": "#000004", "text": "Kolmas postitus endiste galopihobuste u\u0308mbero\u0303petamisest."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Esimene asi, mida galopihobuse ratsahobuseks u\u0308mbero\u0303petamisel ja\u0308lgida, on mugavus. Tuleb teha kontrolle ja muudatusi: uus varusutus, kabjahooldus, fu\u0308sioteraapia ja mo\u0303nedel juhtudel ka maohaavandite kontroll.\n\u2013 Treeningutel tuleb uusi asju o\u0303petada aeglaselt. Kuna galopihobused on harjunud treenima sirgetel, siis nende ku\u0308ljesuunaline keha painutus on piiratum. Treeningus on olulised u\u0308leminekud, suunamuutused, kaheksad, jalavahetused, tempomuutused (koondatud, keskmine, pikendatud). Kuna endised galopihobused on harjunud sirgetel liikuma, ei anna va\u0308ljaspool platsi samm-traav-galopp neile midagi uut juurde. Nurkade kasutamine ja painutused aitavad hobusel oma keharaskuskeset paika saada. Kasuks tuleb ka kavalettidega to\u0308o\u0308. Alustades maalattidest, to\u0303stes neid ko\u0303rgemaks, kui hobune on nende u\u0308letamisel kindel ning kasutades erinevaid allu\u0308u\u0308re kavalettide u\u0308letamiseks.\n\u2013 Oluline on nendel hobustel o\u0303ppida lo\u0303dvestuma. Paljud galophobused vo\u0303ivad seostada varustust vo\u0303istlusmomendiga ning nad ei oska sadulaga lo\u0303dvestuda ja venitada. Levi Hunt soovitab endiseid galopihobuseid ratsahobuse to\u0308o\u0308d tegema o\u0303petada nagu noori hobuseid. Ning kindlasti tuleb hobusele anda aega uutmoodi koormusest taastumisest. Eks on ju inimesed ise ka kogenud peale uut trenni, et lihased vo\u0303ivad mitmeid pa\u0308evi valutada. Seega anda puhkepa\u0308evi, et lihased saaks kohaneda uue koormusega. Parem on treenida lu\u0308hiajaliselt ja sagedamini kui pikki treeningtunde ette vo\u0303tta. Sest kange hobune ei suuda endast parimat anda ja vo\u0303ivad esile kerkida ka\u0308itumisprobleemid."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Ta\u0308isvereliste galopihobuste ratsahobuseks o\u0303petamisest II"}, {"text_idx": "#000008", "text": "Ja\u0308tk eelnevale ta\u0308isverelise hobuse postitusele."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Galopivo\u0303iduso\u0303idul peavad hobuse tagajalad viima hobust edasi ja alla esijalgade suunas, vo\u0303imaldades suurimat sammupikkust ning samas mitte kaotada aega o\u0303hus. Kooliso\u0303idus peavad tagajalad kandma to\u0303ukejo\u0303u esijalgadele, tagama stabiilse raskuse kandmise saavutamaks koondatud ja tasakaalus ku\u0308ljesuunalist ja ringliikumist ning ka sammupikkuse variatsioone, erinevaid jalgade painutus-ja sirutusulatusi ja u\u0308leminekuid.\nVo\u0303iduso\u0303iduhobused ei raiska hu\u0308petel aega o\u0303hus, nad vo\u0303tavad u\u0308he to\u0303kke korraga, to\u0303kete vahel on pikk distants. Takistusso\u0303iduradadel on kombinatsioonid, mu\u0308u\u0308rid, po\u0308o\u0308rded, seega peavad taktistusso\u0303iduhobused olema suutelised sammu pikendama, koondama, hu\u0308ppama u\u0308he, kahe vo\u0303i kolme fuleega."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Ta\u0308isvereliste galopihobuste ratsahobuseks o\u0303petamisest I"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Ta\u0308isverelise galopihobuse ehitus on \u201callama\u0308ge\u201d (downhill) ehk galopil on nende laudjas turjast ko\u0303rgemal, tehes nende liikumise siledaks, kiireks ja maadligi. Hobune, kes to\u0303stab end maast ko\u0303rgemale, kaotab kiirust.\n\u2013 Ta\u0308isverelise galopihobuse ratsanik on kerge ja enamus treeningust teeb ratsanik sadulast va\u0308ljaspool.\n\u2013 Varustus on minimaalne ega piira hobuse selja liikumist.\n\u2013 Enamus treeninguid on ku\u0308llaltki sirgel trajektooril.\n\u2013 Treeningud on range rutiiniga nii toitumise, liikumisakiivsuse kui vaba aja osas.\n\u2013 Galopihobustel on ha\u0308sti arenenud \u201cto\u0303mbe\u201d lihased, mis paiknevad enamasti allpool (vastandina \u201ctop line\u201d lihastele).\n\u2013 Neil on enamasti kiirelt kokkuto\u0303mbuvad lihaskiud, mis on anaeroobsed ja tagavad kiiruse."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Ratsahobuse ehitus on \u201cu\u0308lesma\u0308ge\u201d (uphill) ehk nende turi on laudjast ko\u0303rgemal.\n\u2013 Ratsanikud on erinevas pikkuses ja kaalus.\n\u2013 Ratsanik istub sadulas eesma\u0308rgiga viia hobuse liikumist u\u0308lespoole ja edasi.\n\u2013 Varustus on mugav, vo\u0303imaldamaks kooliso\u0303idus teha erinevaid elemente.\n\u2013 Hobune peab to\u0308o\u0308tama \u201cu\u0308lesma\u0308ge\u201d kasutades tuhara- ja reielihaseid.\n\u2013 Hobustel peaks olema ha\u0308sti arenenud \u201cu\u0308lemise liini\u201d (top line) lihased. Nad kannaksid end ise, oleks paindlikud, omaksid ha\u0308id kehatu\u0308velihaseid.\n\u2013 Kiirelt ja aeglaselt kokkuto\u0303mbuvad lihaskiud annavad vastupidavuse, kiired liigutused ja jo\u0303u."}]