[{"text_idx": "#000006", "text": "Ingomar Vihmari kolm viimast lavastust po\u0303hinevad vene klassikal: 2021. aasta novembris esietendus Endla teatri Ku\u0308u\u0308nis Anton Ts\u030cehhovi \u201eKolm o\u0303de\u201c, sama teksti to\u0303i Vihmar lavale ma\u0308rtsis Tartu Mustas Kastis ning mais jo\u0303udis Endla suures saalis publiku ette Maksim Gorki \u201eSuvitajad\u201c. Minu hinnangul moodustavad need kolm lavastust mo\u0303ttelise rea, kuna nende vahel saab luua seoseid, nii otseseid kui ka kaudseid, ning siinkohal markeerin neist mo\u0303ningad. Seega, ma ei analu\u0308u\u0308si lavastusi tervikuna, vaid ja\u0308tan selle u\u0308lesandeks teistele."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Va\u0308lismaise klassika kolm vaala Eesti teatris on Shakespeare, Ibsen ja Ts\u030cehhov. Iga endast lugupidava lavastaja loome\u00adbiograafiast vo\u0303ib nad u\u0308sna kindlalt leida. Vihmarile on seni olulised olnud eelko\u0303ige suured po\u0303hjamaalased Ibsen ja Strindberg. Shakespeare\u2019i na\u0308idendeid on ta lavastanud kahel korral. Ts\u030cehhov ja u\u0308ldse vene klassika Vihmarile huvi\u00adpakkuvate autorite seast seni puudus. Ka tema suhe nu\u0308u\u0308disaegse vene na\u0308itekirjandusega on minimaalne, vaid Vo\u0303ro\u0303pajevi \u201eDreamworks\u201c (Endla, 2018)."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Teatrieksperiment \u201eKolm o\u0303de\u201c. Ts\u030cehhovi \u201eKolm o\u0303de\u201c pidi esmalt esi\u00adetenduma hoopis Endla Noortestuudios, ent koroona to\u0303mbas sellele (mitu korda) kriipsu peale. Endla teatri professionaalsete na\u0308itlejate esituses on \u201eKolm o\u0303de\u201c ts\u030cehhovlik teatrieksperiment. Arvata on, et ts\u030cehhovlikkuse saavutamine ei ole olnud Vihmari eesma\u0308rk, pigem on tuntud tekst andnud vo\u0303imaluse ma\u0308ngida ma\u0308ngimata."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Kuigi ts\u030cehhovlik ja teatrieksperiment ei pea ilmtingimata olema vastandid (eks Stanislavski oli oma ajas ka eksperimentaalne), siis Eestis on Ts\u030cehhovit lavastatud pigem psu\u0308hholoogilise realismi vo\u0303tmes. Muidugi meenuvad kohe erandid, nagu Sas\u030ca Pepeljajevi \u201eKirsiaed\u201c lavakunstikooli XXII lennuga teatris NO99 (2005), Kristian Smedsi \u201eKajakas\u201c Von Krahli teatris (2008) vo\u0303i Andres Noormetsa \u201e3 o\u0303de\u201c Rakvere teatris (2014)."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Siiski on Stanislavski su\u0308steemil po\u0303hineva haridusega Endla teatri na\u0308itleja ette veeretatud proovikivi: ma\u0308ngida \u201eKolme o\u0303e\u201c tegelasi ilma psu\u0308hholoogilisi karaktereid loomata. Seda u\u0308lesannet toetavad o\u0303nneks kujundus ja kostu\u0308u\u0308m: Vihmari enda loodud lavaruum meenutab pigem tu\u0308hja sahvrit vo\u0303i isegi poolikut prooviruumi ning na\u0308itlejad tulevad alguses lavale nendes riietes, millega nad sel pa\u0308eval kodust to\u0308o\u0308le otsustasid tulla. Alles aegamo\u0308o\u0308da hakkavad lisanduma ajastukohased soengud ning argiriideid hakatakse pikkade kleitide ja sobivate u\u0308likondade vastu vahetama. Teksti lihtsalt antakse, selles puudub emotsioon, pateetika, tundepuhangud, aga ka teadlikult taotletud hillitsetus, mis vo\u0303imaldab ra\u0308a\u0308kida suurtest asjadest nendest tegelikult ra\u0308a\u0308kimata."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Saates \u201eTeatrivaht\u201c, kus Madis Kolgi ja Valle-Sten Maistega lavastuse teemadel arutasime, nimetas Maiste sellist na\u0308itlemist nullstiiliks. No\u0303ustun Kolgi va\u0308itega, et \u201emitte-midagi-tegemine\u201c on etendajale sama keeruline kui \u201emillegi tegemine\u201c. Vihmar on eravestlustes palju ra\u0308a\u0308kinud na\u0308itleja hirmust \u2013 eelko\u0303ige siis, kui minnakse publiku ette. U\u0308ksko\u0303ik kui pingevabaks teha prooviprotsess, la\u0308heb na\u0308itleja lavale minnes alati pingesse: kas ma meeldin publikule, kas nad ikka saavad aru, mida me siin teinud oleme?"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Ekstreemsemas versioonis ka\u0308sitles Vihmar seda ku\u0308simust Tartu Uues teatris etendunud \u201eKeskea ro\u0303o\u0303mudes\u201c (2013), kus iga etendus oli to\u0303esti u\u0308les ehitatud nii, et midagi ei olnud enne kokku lepitud. Selline eksperiment ta\u0308hendas nii va\u0308ga ha\u0308id, aga ka ebao\u0303nnestunud etendusi (see on ainuke lavastus, mille pileti oli teater no\u0303us pa\u0308rast etendust vaatajalt tagasi ostma)."}, {"text_idx": "#000015", "text": "\u201eKolm o\u0303de\u201c pakub oma fikseeritud tekstiga rohkem kindlustunnet, ent so\u0303ltub siiski etendamishetkest, publikust saalis ning sellest, kui avatud on vaatajad ja kas nad on valmis laval toimuvaga kaasa minema. Seega aitab na\u0308itlejaid tuntud tekst, kuid tuleb ka arvatavasti u\u0308letada publiku tunnetuslik ootus mingi\u00adsuguse teistsuguse, \u201enormaalsema\u201c teatri ja\u0308rele."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Endla teatri lavastuses on na\u0308itlejate tegelik vanus ja selle vastavus tegelaste vanusele u\u0308sna ebaoluline, mis loob minu meelest omaette tasandi. Na\u0308idendi kaheku\u0308mnendates eluaastates o\u0303desid kehastavad Carmen Mikiver (Olga), Kleer Maibaum (Mas\u030ca) ja Kadri Ra\u0308mmeld (Irina). Vana Anfissat, perekonna teenijat, ma\u0308ngis minu na\u0308htud etendusel Endla u\u0308ks nooremaid na\u0308itlejannasid Jane Napp (paralleelis Carita Vaikja\u0308rvega, kes oli sel korral Natas\u030ca rollis). Selline \u201esuvalisus\u201c rollide jaotamisel aitab ro\u0303hutada aja seismaja\u0308a\u0308mist kohas, kus ainukeseks oluliseks mo\u0303tteks saab tagaseinale kirjutatud \u201eBalzac su\u0308ndis Ber\u00addo\u0303ts\u030civis\u201c ja \u201eMoskvasse3\u201c. Endla lavastuse puhul ongi keeruline u\u0308hte vo\u0303i teist na\u0308itlejat va\u0308lja tuua, aga u\u0308he etenduse vaatamise po\u0303hjal ja\u0308id silma Ma\u0308rt Avandi Ts\u030cebuto\u0303kinina (eriti purjus\u00adolemise stseenis) ning Andrus Vaarik Kulo\u0303ginina (eelko\u0303ige teise vaatuse lo\u0303pus)."}, {"text_idx": "#000017", "text": "Justkui olematule tekstirez\u030ciile vaatamata hakkas Ts\u030cehhovi tekst hoopis erakordselt selgelt ko\u0303lama. Nagu esimest korda oleksin kuulnud lauset \u201eMu pea valutab\u201c. Teemad, mida Ts\u030cehhovi na\u0308idendite puhul ikka esile tuuakse \u2013 vana maailma kadumine ja asendumine uuega, kus ei hinnata enam endisi va\u0308a\u0308rtusi, u\u0308ksteisest mo\u0308o\u0308dara\u0308a\u0308kimine ja oma tegelike mo\u0303tete varjamine ta\u0308henduslikes pausides, igatsus, nostalgia, tegutsemise ja tegemataja\u0308tmiste vastasseis, u\u0308leu\u0308ldine mitte millegi juhtumine, tegevuse puudumine \u2013 tulevad just Endla \u201eKolme o\u0303e\u201c lavastuses ha\u0308sti esile. Lohutu on Andrei (Priit Loog), tema o\u0303dede ja nende kaaskondsete elu ja olemine, u\u0308kski su\u0308ndmus (Vers\u030cinini ja Mas\u030ca armastus vo\u0303i Tusenbachi surm duellil Soljono\u0303iga) ei kerki esile, polegi oluline. On mingi seisund, milles ollakse ja millest ei saa va\u0308lja. Ega keegi eriti proovi ka."}, {"text_idx": "#000018", "text": "\u201eLihtsa elu\u201c Olga, Mas\u030ca ja Irina. Musta Kasti \u201eKolme o\u0303e\u201c la\u0308hteu\u0308lesanne on hoopis teistsugune kui Endlas. Po\u0303hiliseks vo\u0303tteks on igasuguse allteksti ja teise plaani kaotamine, mis teeb \u201eKolmest o\u0303est\u201c komo\u0308o\u0308dia u\u0308sna no\u0303medate provintslaste elust. Erinevalt Endla lavastusest on Musta Kasti lavastuses rollid, algusest peale kostu\u0308u\u0308mid, tegevust toetav lavakujundus (kunstnik Illimar Vihmar), ma\u0308ngitakse suhteid ja tundeid. Kuigi ta\u0308napa\u0308evane, on kindlat tegevusaega ja kohta keeruline u\u0308heselt ma\u0308a\u0308rata."}, {"text_idx": "#000019", "text": "Esietendusel tajusin miskipa\u0308rast selgelt, et tegevus toimub Tartus, saja tuhande elanikuga provintsilinnas, kus ei juhtu kunagi midagi ja kust vo\u0303iks po\u0303geneda, aga ikka ja\u0308a\u0308dakse sinna kinni. Andrei ja tema o\u0303ed on lihtsad va\u0308ike\u00adkodanlased, isegi tu\u0308hised, no\u0303medad inimesed. Vaatajatele esitletakse u\u0308sna mo\u0303ttetuid inimesi, kellele va\u0308hemalt minul oli raske kaasa tunda."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Seda soodustab ka Ts\u030cehhovi teksti su\u0308gavamo\u0303ttelisemate monoloogide vo\u0303o\u0303ritamine: nt Vers\u030cinini (Kristjan Lu\u0308u\u0308s) pikemad tulevikuvaated loetakse mikrofoni, mis asetab lausutu justkui tegelasest va\u0308ljapoole. Kolm o\u0303de (Kaija M. Kalvet Olgana, Birgit Landberg Mas\u030cana ja Laura Niils Irinana) on ha\u0308sti praktilised, tegelikult ilma unistusteta naised \u2013 vanadel kummimadratsitel magamiskottides lamajate \u201eMoskvasse, Moskvasse!\u201c o\u0303hkamine muutub seeto\u0303ttu hoopis naljakaks."}, {"text_idx": "#000023", "text": "Need kaks u\u0308ksteisele nii tihedalt ja\u0308rgnenud lavastust kinnitavad Ts\u030cehhovi teksti mitmeku\u0308lgsust ja selle esitamise erilaadseid vo\u0303imalusi. Kui Endla lavastuses toovad just minimalism ja staatika esile Ts\u030cehhovi teksti su\u0308gavamad kihid, siis Musta Kasti lavastus na\u0308itab, et Ts\u030cehhovi teksti vo\u0303ib ma\u0308ngida kergemeelselt ja lihtsakoeliselt: siin ra\u0308a\u0308givadki tegelased seda, mida mo\u0303tlevad. Tusenbachi hu\u0308u\u0308atus \u201eMa ei ole ta\u0308na kohvi joonud. U\u0308tle, et mulle keedetaks ...\u201c ongi lihtsalt soov kohvi saada, mitte potentsiaalse surmahirmu varjamine. Vers\u030cinin kutsub linnast lahkumisel ku\u0308ljeuksest Mas\u030cat vaid so\u0303rmenipsuga, et temaga ilma suurema tseremooniata hu\u0308vasti ja\u0308tta. Kogu tegevust u\u0308mbritseb huumor, tegelaste mured on aga liigagi argised ja naeruva\u0308a\u0308rsed."}, {"text_idx": "#000024", "text": "Mo\u0303lemast \u201eKolme o\u0303e\u201c lavastusest saavad suurima naudingu need, kes tunnevad teksti ja tegevusliine, suhtekolmnurki ja to\u0303lgendusvo\u0303imalusi. Seejuures peaksid mo\u0303lemad lavastused toimima ka iseseisvana: Endla teatri \u201eKolm o\u0303de\u201c vo\u0303ib no\u0303uda avatumat vaatajat, Musta Kasti versioon vo\u0303iks sobida vabalt ka reede\u00ado\u0303htuse meelelahutuse otsijale."}, {"text_idx": "#000025", "text": "Ei ma teadnud, et nii kiirelt kaob aeg, suvi la\u0308ks, sa ja\u0308tsid mind, mu kallis, u\u0308ksinda. Musta Kasti \u201eKolmes o\u0303es\u201c kasutatud vo\u0303tet ja\u0308tkab Vihmar Endla teatri \u201eSuvitajates\u201c. Ka siin tuuakse vaatajate ette tu\u0308hised inimesed, kellele on siiski vo\u0303imalik rohkem kaasa tunda kui \u201eKolmes o\u0303es\u201c. Ts\u030cehhovi \u201eKolme o\u0303de\u201c ja Gorki \u201eSuvitajaid\u201c seobki ka teema: kokku saavad inimesed, kes tahaksid olla kusagil mujal, teha midagi muud, armastada kedagi teist, leida elu mo\u0303tte. Aga kahjuks nad istuvad u\u0308mber laua, joovad teed, ma\u0308ngivad kaarte, unistavad ja ra\u0308a\u0308givad, ra\u0308a\u0308givad, ra\u0308a\u0308givad."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Kuigi Vihmar ei ole otseselt lavastanud pea- ega ko\u0303rvaltegelasi, kerkivad eelko\u0303ige esile Priit Loog, Karl-Andreas Kalmet ja Karin Tammaru. Loodetavasti kirjutab keegi lavastusest pikema artikli, et keskenduda ko\u0303ikide na\u0308itlejate va\u0308a\u0308rt to\u0308o\u0308le. Siiski ro\u0303hutan Priit Loogi ja\u0308tkuvat head loomingulist vormi. Loog tundub olevat u\u0308ks neist Endla na\u0308itlejatest, kes on ennast leidnud ta\u0308nu koosto\u0308o\u0308le Vihmariga. Ta on na\u0308idanud oma mitmeku\u0308lgsust ning pole kinni ja\u0308a\u0308nud samasuguste tu\u0308u\u0308pide kehastamisse. Loogi ma\u0308ngitud Bassov on lu\u0308hikeste pu\u0308kste, valge triiksa\u0308rgi ja pa\u0308ikeseprillidega jo\u0303mm, kes sussutab grillil ta\u0308pselt siis, kui teine inimene lo\u0303puks avaneb ja ko\u0303ik su\u0308damelt a\u0308ra ra\u0308a\u0308gib. Bassovil on alati hea tuju, sest kui sul on raha, naine ja auto, siis ei saa ju elus midagi halvasti olla: \u201eElus on ko\u0303ige ta\u0308htsam, et oleks ts\u030cill.\u201c Loog ei domineeri, isegi siis, kui on justkui juhtrollis, ja seda on meeldiv vaadata."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Erinevalt \u201eKolmest o\u0303est\u201c ei ole Gorki \u201eSuvitajad\u201c tuntud tekst ning selle lavastamine ei ole seeto\u0303ttu iseenesest su\u0308ndmus. Seega ei ole oluline keskenduda sellele, mis on Gorki tekstist ja\u0308a\u0308nud ja mille Vihmar on va\u0308lja visanud. Igal juhul on ta teksti ajakohastanud, lisanud nagu alati va\u0308ikeseid detaile, mis muudavadki lavastuse vihmarlikuks: nt Suslovi buratinolik vastus \u201eSest lo\u0303bus olen ma ja teisiti ei saa\u201c ku\u0308simusele, miks ta joob, jms. Lisandunud on laulud (so\u0303nade ja arranz\u030ceeringu autor Feliks Ku\u0308tt), mida esitavad ainult naistegelased, ning mees\u00adtegelaste koreograafiline liikumine (Rauno Zubko)."}, {"text_idx": "#000032", "text": "Vihmar oskab erakordselt ha\u0308sti tuua lavale tegelased, kelle u\u0308le igapa\u0308evaelus tihti naerdakse, aga kes tegelikult meenutavad meid rohkem, kui tahaksime seda endale tunnistada. Kuigi laval ko\u0303lavad 1980. aastate u\u0308sna tundmatute diskohittide to\u0303lgendused, vo\u0303iksid \u201eSuvitajate\u201c tegelased grillipeol lihtsate asjade ko\u0303rval ka to\u0303sistest ra\u0308a\u0308kida, aga ikkagi kuulata taustaks Kuldse Trio 1990. aastate tu\u0308mpsu\u00adhitti \u201ePa\u0308rnu suvi\u201c."}, {"text_idx": "#000033", "text": "Kokkuvo\u0303tteks. Need kolm lavastust ei ole iseenesest Vihmari seniste lavastuste taustal kuidagi uuenduslikud vo\u0303i erilised. Erandlik on ehk \u201eKolm o\u0303de\u201c, kus tegeletakse na\u0308itlemise ku\u0308simustega. Pigem pakuvad nii Musta Kasti \u201eKolm o\u0303de\u201c kui ka Endla \u201eSuvitajad\u201c a\u0308ratundmisro\u0303o\u0303mu Vihmari lavastajaka\u0308ekirja austajatele ning Endla \u201eKolm o\u0303de\u201c on teatrigurmaanile, kes saab ro\u0303o\u0303mustada, et ka va\u0308ljaspool Tallinna ja riiklikes sihtasutuses tahab keegi katsetada."}, {"text_idx": "#000034", "text": "Ku\u0308ll aga moodustavad lavastused just triloogiana terviku: kahe vene klassiku tekste u\u0308hendab reaalsuse ja unistuste vastandlikkuse ro\u0303hutamine, rahulolematus olemasolevaga, aga ka oskamatus sellest va\u0308lja saada. Vihmari lavastusi u\u0308hendab omakorda nende tekstide esitamine tragikoomilisena, nii et filosofeerimisest on saanud argiko\u0303ne."}, {"text_idx": "#000035", "text": "Huvitava ta\u0308helepanekuna arendan edasi u\u0308he teatriku\u0308lastaja mo\u0303tet, et \u201eSuvitajates\u201c ei moodusta na\u0308itlejad ansamblit. Minu meelest on see nii ko\u0303igi kolme siin ka\u0308sitletud lavastuse puhul. Seejuures luuakse just ansambli puudumisega teistsugune tervik, pusle, kust u\u0308kski tu\u0308kk ei tohi puududa. Seega ei ole ansambli puudumine midagi, mida ette heita, vaid vo\u0303te, mis aitab ro\u0303hutada vo\u0303o\u0303randumist pa\u0308riselust."}, {"text_idx": "#000036", "text": "\u201eSuvitajates\u201c u\u0308tleb Varja u\u0308hel hetkel Kaleriale: \u201eAga kas inimestega, kes ainult kaebavad elu u\u0308le, on lo\u0303bus koos olla? Kas on mo\u0303nus elada inimestega, kes aina soiuvad, aina taovad endale vastu rinda, aga ei anna maailmale mitte midagi, ei rikasta seda mingil moel?\u201c Ei ole mo\u0303nus, raske on. Raske on ka pidevalt vaadata teatrit, kus ainult soiutakse ja mis seejuures ei rikasta mitte mingil moel. Vihmar o\u0303nneks seda ei paku. Vastu\u00adpidi."}]