[{"text_idx": "#000007", "text": "traditsioonilisel matkaalguse maastikul, see ta\u0308hendab to\u0303ustes ja\nlaskudes no\u0303gestes, ohakates ja erinevatest puuliikidest koosnevas\nvo\u0303sas. Pa\u0308eva lo\u0303puks peaks kaardi ja\u0308rgi otsustades muidugi olema\nsaavutatud tulemus, kus to\u0303ustud meetrid on laskutud meetritest\nsuuremad. Jooksvalt on ikkagi tunne, et teekond mo\u0308o\u0308da kunagise\nliustiku ku\u0308lgmoreeni u\u0308les ja alla turnides peab lo\u0303ppema mo\u0303ne mere\na\u0308a\u0308res liivarannal, sest higi ja pa\u0308ike pimestavad silmi."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Jo\u0303uame Murkvami jo\u0303eni, mille vesi saabub meieni Njurmishi kurult. Kuru ja\u0308i la\u0308hemalt na\u0308gemata eelmisel korral ja ilmselt ja\u0308a\u0308b ka sellel. Oma teekonnal on jo\u0303eke kogunud aga vett niipalju, et niisama la\u0308bi ei jaluta. Olev ja Einar la\u0308hevad luurele ja tagasi tulles annavad teada, et u\u0308leval saab u\u0308le ku\u0308ll, aga jalad saavad ma\u0308rjaks. Kaalume ka varianti, et jalad teeb ma\u0308rjaks vaid u\u0308ks ja teised tulevad ahviraudteed mo\u0308o\u0308da. Mo\u0303nel olevat jalad senini eilsest lirtsuvalt ma\u0308rjad ja u\u0308ldises plaanis ei muutuks mitte midagi. Ja siis kaalume veel varianti, et la\u0308heme ikkagi u\u0308le Njurmishi Z\u030cabez\u030ci, sealt autoga Mestiasse o\u0303lle ja\u0308rele ja siis otse Tetnuldile. Seni rahulikult maganud Kalle elavneb seepeale ja hu\u0308u\u0308atab: \u201cSee ko\u0303lab juba nagu plaan!\u201d Otsustame siiski koos mo\u0308o\u0308da jo\u0303ge ko\u0303rgemale to\u0303usta ja jo\u0303ge u\u0308letama hakata. Ronime kottidega jo\u0303est mo\u0303nevo\u0303rra ko\u0303rgemal u\u0308lespoole, aga ennist luurajatele mo\u0303o\u0303duka mulje ja\u0308tnud jo\u0303gi ei tundu kottidega liikudes enam sugugi nii kutsuv. Hakkab sadama. Laskume jo\u0303e a\u0308a\u0308rde ja viskame kotid uuesti maha. Ka\u0308ime Einariga veel korra u\u0308lesvoolu luurel. Esimeste lumelaikude juures tundub jo\u0303gi juba natuke rahulikum ja on u\u0308letatav kahes harus. To\u0303us sinna on aga kottidega va\u0308ga tu\u0308likas. Tagasi tulles liigub Einar Olevi ja Juhaniga veel pa\u0308ris jo\u0303e a\u0308a\u0308rt mo\u0308o\u0308da allavoolu, sest midagi tuleb a\u0308ra otsustada. Viimaste luureandmete ja\u0308rgi liigume jo\u0303e a\u0308a\u0308rt mo\u0308o\u0308da natuke allavoolu ja hakkame ko\u0308isi sa\u0308ttima."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Jo\u0303gi ei ole ka siin eriti kutsuv, ega midagi paremat ilmselt ei leia. Visuaalne, koos kotiga tehtud kaalumine annab minule kindla vo\u0303idu ja autasuks saan enda ku\u0308lge kaks otsa. Sadu la\u0308heb tugevamaks ning et to\u0303ena\u0308osus ennast u\u0308leni jo\u0303kke kasta on ka u\u0308sna suur, siis pakin riided a\u0308ra seljakotti. Tugeva saapamustriga sa\u0308rgi siiski ja\u0308tan, ehk o\u0303nnestub voolus puhtaks saada. U\u0308letamine la\u0308heb ilma supluseta, ainult enne vastaskaldale jo\u0303udmist tekib korraks tunne, et vee jo\u0303ud ka\u0308ib kohe-kohe u\u0308le. Teen ka teisele kaldale jaama ja nii saab kogu seltskond hakata jo\u0303es oma rada otsima. Ko\u0303igil la\u0308heb kenasti. Viimasena tuleb Einar ja kuna ladisevas vihmas on u\u0308le jo\u0303udnutel juba ku\u0308lm hakanud, siis to\u0303mban Einarit nii hoolega, et a\u0308sja jo\u0303e keskel olevale saarekesele jo\u0303udnud grupijuht oleks ja\u0308rgmisse harusse sisenenud pea ees. Kogu tema kasutatud leksika la\u0308bi veekohina minuni kahjuks ei jo\u0303udnud ning seeto\u0303ttu ei ole mul vo\u0303imalik tema poolt va\u0308ljendatud mo\u0303tted siinkohal edasi anda."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Pakime end kokku ja ronime u\u0308levalpool paistvate puude varju lo\u0303unale. Sadu on ja\u0308tkuvalt ebameeldiv, kuid puud annavad siiski pisut varju. Ajan kuivad riided selga. Rohuno\u0303lv on muidugi vastikult kaldu ning seal ringi turnides juhtub nii mo\u0303nelgi nii, et hakkab libe. Kui so\u0308o\u0308k valmis saab, oleme kogunud juba niisuguse kogemustepagasi, et oma supikausiga jo\u0303uavad ko\u0303ik o\u0303nnelikult va\u0308ljavalitud istumispaigani. So\u0308o\u0308mise ajal ja\u0308a\u0308b vihm ja\u0308rele, kuid puud ja\u0308tkavad tilkumist. So\u0308o\u0308me a\u0308ra ka ja\u0308releja\u0308a\u0308nud pooliku arbuusi, mille olime hommikul Juhani kotti sokutanud. Kui see tehtud, lennutab kokanaadis olnud Einar koore eemal kotti pakkinud MeelisW suunas allama\u0308ge soovitusega sellest kiiver vo\u0303i nokamu\u0308ts teha. Koor peatub no\u0303lvale laiali pakitud kotis, kust MeelisW selle inetusi karjudes u\u0308lesma\u0308ge tagasi lennutab. Suund pole aga enam see, mis varem ja koor kaob sahisedes metsa. Taas kummarduvad ko\u0303ik kottide kohale, et ja\u0308tkata kottides kohmitsemist kui eemaloleva po\u0303o\u0303sa varjus kotti pakkinud Olev ro\u0308o\u0308gatab ja libedal no\u0303lval hu\u0308ppe teeb. Na\u0308eme kuidas arbuusikoor allama\u0308ge rohu sisse kaob. Olevat Olevist vaid mo\u0303ne meetri kauguselt mo\u0308o\u0308da vihisenud ja kiire po\u0308o\u0308rlemise to\u0303ttu olevat Olevile tundunud, et metsast so\u0308o\u0308stab tema poole terve arbuus. Oli u\u0308ks selle matka kaldsemaid no\u0303lvalo\u0303unaid ning kell na\u0308itab juba 17.00."}, {"text_idx": "#000012", "text": "Ru\u0308seleme ma\u0308rjas vo\u0303sas u\u0308lesvoolu kuni jo\u0303uame uuesti ja\u0308rsu moreenivallini. Liigume mo\u0308o\u0308da harja u\u0308lesvoolu, jo\u0303gi ja\u0308a\u0308b meist juba 100 m allpoole. Lagedamale jo\u0303udes vaatasime mitmele poole, kuid ko\u0303ikjal oleks edasiminek ta\u0308hendanud suuremahulist kivide teisaldamist ja muid maaparandusto\u0308id."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Hakkasime moreenivalli taga olevale lume poolt tasaseks tehtud ja lehmade poolt reostatud platsile telgiasemeid kraapima. Einar ja Juhan la\u0308ksid u\u0308lesma\u0308ge paistvatele rohelistele aasadele luurele, et ribi harjalt edasise osas selgust koguda. Teised ja\u0308tkasid laagris kohmitsemist ja meie olime Oleviga ka kokanaadis. Pimeda hakul tagasi komberdanud ja a\u0308hkivad luurajad iseloomustasid oma ka\u0308idud rada Riiast kuulduga sarnase va\u0308ljendiga \u201c\u201do\u0303o\u0303no\u0303uhhfakkingveihhh ja ta\u0308iendavatele ku\u0308simustele vastasid vaid matsutades. Kui enam midagi su\u0308u\u0308a polnud, olid nad no\u0303us oma argumenti ka pisut lahti seletama. Nimelt oli meie moreenivall ja selle u\u0308mbrus ko\u0303rgemalt vaadates kvalifitseerunud lainjaks tasandikuks ja alt na\u0308htud alpiaas tihedaks rododendronivo\u0303saks, mis vaheldus vo\u0308o\u0308ni maltsa ja okastaimedega. Ko\u0303ik see kaunidus asus ca 30 kraadisel no\u0303lval ja oli mo\u0308o\u0308dunud vihmast veel la\u0308bima\u0308rg. Tu\u0308kk aega oli Einar ees ragistanud ja lo\u0303puks nii a\u0308ra va\u0308sinud, et Juhan pidi ise ette minema. Taga va\u0308rskust kogunud jalad vo\u0303imaldasid nii kaugele ette a\u0308ra minna, et Einar pidi appi vo\u0303tma kavaluse. Juhan kutsuti u\u0308levalt alla tagasi, sest ko\u0303ik olevat juba selgeks saanud. Ribi harjale nad ei jo\u0303udnudki."}]