[{"text_idx": "#000001", "text": "Psu\u0308hholoogiline realism kui avamata avangard"}, {"text_idx": "#000002", "text": "Vestlevad Malle Pa\u0308rn ja Katrin Pa\u0308rn"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Operett \u201eOrpheus po\u0303rgus\u201d Estonia laval"}, {"text_idx": "#000004", "text": "\u201eBetween\u201d ehk muuskateatri-o\u0303htu nelja fragmendiga"}, {"text_idx": "#000006", "text": "Mo\u0303tisklusi kahe vokaalse su\u0308ndmuse teemal"}, {"text_idx": "#000009", "text": "Mo\u0303tisklusi festivali \u201eTallinn feat. Reval\u201d teemal"}, {"text_idx": "#000010", "text": "\u201eNeidsaare hoo peal\u201d \u2014 realistlik dokumentaalfilm La\u0308a\u0308nemaa po\u0303lisrahva eluolust"}, {"text_idx": "#000011", "text": "Sulev Keeduse dokumentaalfilm \u201eNeidsaare hoo peal\u201d"}, {"text_idx": "#000012", "text": "Dokumentaalfilmid \u201eNeidsaare hoo peal\u201d, \u201eHipodroom\u201d ja \u201eSuur soo\u201d"}, {"text_idx": "#000013", "text": "PO\u0308FF 2022 kriitikute valiku vo\u0303istlusprogramm"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Inna Sahakjaniga vestleb To\u0303nu Karjatse"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Vaata ka eelmiste numbrite sisukordi"}, {"text_idx": "#000017", "text": "Ta\u0308navune, 33. \u201eJazzkaar\u201d toimus juba kaheksandat korda Telliskivi loomelinnakus, kus selleks on u\u0308sna soodsad tingimused: kaks erineva mahutavusega saali koos juurdekuuluva baari ja sobiva lavaga, hea asukoht kesklinna piirimail ja u\u0308htlasi vo\u0303imalus ku\u0308lastada ka Fotografiska na\u0308itusi. Peale Tallinna oli sel aastal u\u0308ritusi veel viies Eesti linnas ja kontsertide valikki oli u\u0308sna mitmekesine. Ka\u0308esolev u\u0308levaade piirdub siiski peamisega, ka\u0308sitledes Telliskivi loomelinnakus toimunud kontserte, mida oli u\u0308le kolmeku\u0308mne. Va\u0308lja ja\u0308a\u0308vad ka kodukontserdid ja linnaruumi ettevo\u0303tmised, mis dz\u030ca\u0308ssi reklaami huvides on kahtlemata vajalikud, kuid mitte just pa\u0308ris to\u0303siseltvo\u0303etavad. Festivali avako\u0303ned olid kultuuriministrilt ja Tallinna linna esindajalt ja selleks oli ka po\u0303hjust: ta\u0308navusest aastast on Tallinn Euroopa UNESCO muusikalinn! See tiitel toob koos vo\u0303imalustega kaasa ka kohustusi, millest \u201eJazzkaare\u201d festival oli u\u0308ks esimesi."}, {"text_idx": "#000020", "text": "Tegemist on su\u0308idi vormis teosega u\u0308heksale muusikule ning video-, valgus- ja helikunstnikule. Suurepa\u0308rane, ha\u0308sti la\u0308bi komponeeritud ja ka uuenduslik teos \u2014 minu andmeil pole seni keegi (peale paari aasta taguse ebao\u0303nnestunud projekti \u201eSaja lugu\u201d) kasutanud teose u\u0308he osana videoprojekti. Ma ei oska o\u0308elda, kui palju oli video- ja valguskunstniku osa partituuris kirjas (vo\u0303i oli see ja\u0308etud asjaosaliste endi otsustada?), kuid siinkirjutaja arvates oli seda pisut palju. Videokunstnik oli ku\u0308ll na\u0308inud palju vaeva ja ka kvaliteedile polnud midagi ette heita, kuid siin tekkis po\u0303himo\u0303tteline ku\u0308simus: kas nii po\u0303hjalikult la\u0308bi tunnetatud/komponeeritud muusikale, milles on ka suurepa\u0308rased soolod, on u\u0308ldse visuaaltausta vaja? See on pigem kuulaja muusikast arusaamise alahindamine. Antud juhul kippus see oma liialt na\u0308rvilise kirevusega soovitule vastupidist efekti andma, kellegi kontseptsiooni peale surudes ja keskendumist hajutades ta\u0308helepanu ko\u0303rvale to\u0303mbama. Omal kohal oli see vaid lisapalana autorite duo esitatud lo\u0303igus. Muusikateos ise oli sedavo\u0303rd ha\u0308sti ja po\u0303hjalikult la\u0308bi komponeeritud, et sellise \u201epuust ja punaseks\u201d spikri ja\u0308rele polnud mingit vajadust. Teose nautimist segas pisut ka meie dz\u030ca\u0308ssipubliku harjumatus kuulata selliseid, meil harva esitusel olnud stiilis suurvorme \u2014 pikad aplausid su\u0308idi osade vahel (mis kompositsiooni ja ka esituse poolest olid igati teenitud) jupitasid teose a\u0308ra, laskmata tekkida korralikul tervikul. To\u0303si, dz\u030ca\u0308ssis on juba ammu tavaks aplodeerida o\u0303nnestunud soolode peale, kuid antud juhul muutus see mitmel korral segavaks. Isegi sedavo\u0303rd, et u\u0308hel juhul \u201euputasid\u201d vilumatud kuulajad aplausi sisse a\u0308ra uue osa alguseks ette na\u0308htud vaikse linnulaulu... Kogu selle pika jutu lo\u0303petuseks tuleb aga to\u0303deda, et teos ja ka selle esitus olid sedavo\u0303rd nauditavad, et see ja\u0308i lo\u0303ppkokkuvo\u0303ttes prevaleerima. Ja saalita\u0308is kuulajaid ta\u0308nas autoreid-esitajaid pu\u0308sti seistes pika aplausiga. Suurepa\u0308rane ja stiilne algus ta\u0308navusele festivalile!"}, {"text_idx": "#000024", "text": "Sellega ta\u0308histati Jaak Sooa\u0308a\u0308re 50 aasta juubelit. Tavaliselt valitakse sel puhul kontserdile ko\u0303ige esinduslikum lo\u0303ik juubilari mo\u0308o\u0308danikust. Ilmselt siis peab Jaak seda perioodi oma senisel muusikuteel ko\u0303ige va\u0308a\u0308rtuslikumaks. Selle koosluse parimad aastad ja\u0308a\u0308vadki 21. sajandi algusesse, kui valmisid nende kolm ta\u0308helepanu a\u0308ratanud albumit, aga ilmselt ma\u0308lestati sama kontserdiga ka eelmisel aastal lahkunud ansambli raudvara Jaak Johansoni. Kooslus Eesti keeled oligi olemuselt mitme stiili piirimail: ansamblis olid esindatud vo\u0303rdselt kolme stiili muusikud: kaks dz\u030ca\u0308ssimeest (Jaak Sooa\u0308a\u0308r ja Ain Agan), kaks rahvamuusikut (Tuule Kann ja Pille Karras) ja kaks rokkarit (Riho Sibul ja Vaiko Eplik), ko\u0303ik tuntud tegijad. Varalahkunud Johansoni asemel oli kaasatud Vaiko Eplik, kes sulas ansamblisse nii, nagu oleks ta seal kogu aeg olnud. Samas oli tema lugu meie kuulsatele Unodele \u2014 Naissoole ja Loobile pu\u0308hendatud \u201eGo on, Uno!\u201d \u2014 ko\u0303ige dz\u030ca\u0308ssilikum sellel kontserdil (bossanoova oli ka mo\u0303lema Uno lemmikru\u0308tme). Mo\u0303nusalt asjakohase meenutuse ansambli hiilgeaegadest tegi Tuule Kann oma stiilse Kuu\u00adsalu rahvalaulu esitusega. Kui veel lisada juubilari improvisatsioonid ja Riho Sibula rokilikult ka\u0308hedaha\u0308a\u0308lne laul, sai kokku ta\u0308iesti omapa\u0308rane, kuid stiilitult stiilne kava."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Fotografiska saalis: Rajandi/Koldits ja \u201eElajannad\u201d"}, {"text_idx": "#000028", "text": "\u201eElajannad\u201d on omana\u0308olise helilooja Mingo Rajandi huvitav ja ha\u0308sti ko\u0303lanud teos seitsmele instrumentalistile ja lugejale, kus va\u0308gagi ta\u0308htsal kohal on lavastuslik ku\u0308lg. Vastavalt reklaamile olevat see ta\u0308napa\u0308eva naise pilk vanakreeka trago\u0308o\u0308dia kangelannade maailmale. Neid teemasid kandev muusika oli ku\u0308ll ha\u0308mar ja su\u0308nge, nagu ka peaesinejate ajastu stiilis riietus, kokkuvo\u0303ttes aga siiski suunaga valguse poole. Sellest tulenevalt andsid ansamblis tooni madalako\u0303lalised instrumendid (kontrabass, bassklarnet ja tromboonid), ehk nagu u\u0308tleb Rajandi: \u201e... ka bassipillide su\u0308dames on varjul puhkemist ootav meloodia, o\u0303rnus ja ilu.\u201d Eriti ja\u0308idki meelde Meelis Vindi ja Erkki Pa\u0308rnoja soolod bassklarnetil ja kitarril. Tekste esitanud tuntud na\u0308itlejatar Eva Koldits oli ka ko\u0303nealuse etenduse lavastaja. Kahjuks ei leidnud ma kusagilt teavet tekstide autori kohta, mis esitati va\u0308ga mo\u0303juvalt ja sobisid etendusse suurepa\u0308raselt. Publiku vastuvo\u0303tt oli tunnustav \u2014 pikk aplaus."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Neil Cowley on minimalismi viljelev pianist ja helilooja. Hoolimata heast reklaamist oli tulemus kesine, Cowley kasutas po\u0303hiliselt praeguse popmuusika suurmoe vo\u0303tet: tu\u0308u\u0308tuseni korratud naiivsed kolmko\u0303lad naaberastmetelt. Erilist fantaasiat ega loomingulisust see ei vaja, sekka ka sama elektroonikaga kesisevo\u0303itu visuaaltaust, mis uputatakse ko\u0303ik u\u0308lipika pedaali alla. Oli to\u0303siselt kahju sellele kulutatud ajast."}, {"text_idx": "#000032", "text": "Dz\u030ca\u0308ssiauhindu annavad va\u0308lja Eesti Jazziliit ja \u201eJazzkaar\u201d koosto\u0308o\u0308s festivali toetajatega, ta\u0308navu juba 16. korda. Auhinnad antakse va\u0308lja viies kategoorias:"}, {"text_idx": "#000034", "text": "Noore dz\u030ca\u0308ssitalendi auhind \u2014 Anette Tamm"}, {"text_idx": "#000037", "text": "Aasta dz\u030ca\u0308ssansambel \u2014 Sooa\u0308a\u0308r/Yaraljan/Ounaskari trio"}, {"text_idx": "#000038", "text": "Ko\u0303ik laureaadid said kingiks fotograaf Kaupo Kikkase to\u0308o\u0308 sarjast \u201eSisekosmos\u201d ja rahalise auhinna. O\u0303htu ja\u0308tkus eelmise aasta dz\u030ca\u0308ssmuusiku tiitli laureaadi Holger Marjamaa ansambli kontserdiga."}, {"text_idx": "#000040", "text": "Kontserdist niipalju, et valdav osa sellest oli Holger Marjamaa (klaver, helilooja) (uudis)looming, milles ta\u0308helepandav osa oli ka Heikko Remmelil ja Lee Pearsonil. Kuna kahte esimest on niigi palju kiidetud \u2014 ja igati teenitult \u2014, to\u0303staksin siin esile ka Lee Pearsonit. Ta\u0308navu polnud ku\u0308ll esimene kord teda \u201eJazzkaarel\u201d kuulda \u2014 ta osales festivalil juba 2008. aastal Roy Ayersi ansamblis \u2014, kuid to\u0303ele au andes mulle sellest korrast midagi erilist ei meenu. Seekord aga a\u0308ratas ta ta\u0308helepanu oma aktiivse ja loomingulise ma\u0308nguga. Eriti tooksin va\u0308lja tema lo\u0308o\u0308gi sisemise energia, mida ta oskas kasutada tempot sa\u0308ilitades. See on omadus, millest meie trummarite enamikul puudu ja\u0308a\u0308b. Suurepa\u0308rane kontsert, mille ebao\u0303nnestunud algusest on tuliselt kahju."}, {"text_idx": "#000048", "text": "Macijej Obara Quartet saabus siia seoses Tallinna UNESCO muusikalinnaks kuulutamisega sama tiitliga Poola linnast Katowicest, tuues tervituse nende festivalilt \u201eJazzArt\u201d. Macijej Obara on Poola dz\u030ca\u0308ssielus tuntud juba 2006. aastast, kui ta vo\u0303itis Poola noorte dz\u030ca\u0308ss\u00adansamblite konkursi. Ka\u0308esoleva kvartetiga on nende koosto\u0308o\u0308 toimunud alates 2017. aastast, kui nende album \u201eUnvolved\u201d (ECM) pa\u0308lvis maineka Fryderyki preemia kahes kategoorias. Vaieldamatult kaasaegne dz\u030ca\u0308ss selle erandiga, et nad ei kasuta mingitki elektroonikat, nii haruldane, kui see ta\u0308napa\u0308eval ka pole. Suured meistrid omal alal. Va\u0308a\u0308rt elamus!"}, {"text_idx": "#000049", "text": "Fotografiska saalis: Trio _ IO (Poola)"}, {"text_idx": "#000051", "text": "Teine poolakate esindaja ta\u0308navusel festivalil oli maksimaalne kontrast eelmisega \u2014 elektroakustiline koosseis, mis reklaami kohaselt u\u0308hendab vaba improvisatsiooni ja kaasaegset kammermuusikat. Oli see nu\u0308u\u0308d dz\u030ca\u0308ss? Aga miks ka mitte? See oli sedavo\u0303rd piirimail, et on raske otsustada. Aga muusika oli improvisatsiooniline ja omapa\u0308raselt huvitav. Na\u0308iteks saime teada, mis ha\u0308a\u0308lt teeb flo\u0308o\u0308t, kui otsast sisse puhuda..."}, {"text_idx": "#000054", "text": "La\u0308ksin kontserdile mo\u0303ningase a\u0308revusega, sest kuigi teatud eas daamide puhul pole kombeks vanust mainida, ra\u0308a\u0308givad enam kui 50 artistiaastat enda eest. Selles eas vo\u0303ib iga aasta tuua suuri ootamatusi \u2014 meeles oli veel suhteliselt hiljutine \u201eelamus\u201d omaaegse superta\u0308he, sama vana Bobby McFerrini esinemisest Nordea kontserdisaalis. Seekord oli ko\u0303ik aga parimas korras algusest peale: juba fuajees lo\u0303i sobiva meeleolu New Orleansi stiilis ansambel, kes ma\u0308ngis tuntud dz\u030ca\u0308ssistandardeid. Ta\u0308navuse festivali peaesineja kandis oma tiitli auga va\u0308lja. Hoolimata naislaulja jaoks ko\u0303rgest east (71!), oli solist nii ha\u0308a\u0308leliselt kui ka muidu hiilgavas vormis. Kontsert koosnes dz\u030ca\u0308ssi klassikast ta\u0308napa\u0308evastes seadetes, kus oluline osa oli meie bigba\u0308ndi muusikutel, kes sellega ka auga toime tulid. Dee Dee Brid\u00adgewater oli ka hea suhtleja, mo\u0303o\u0303duka huumoriga ja, mis va\u0308gagi oluline, ei kaldunud liialdustesse. Laulja tutvustas ka oma tu\u0308tart China Mosest, kellel oli meeldiv alt ja kes esines ka paari pa\u0308eva pa\u0308rast omaette kontserdiga. La\u0308ksin huviga kuulama. Ko\u0303nealune kontsert ta\u0308itis igatahes ko\u0303ik lootused, ka bigba\u0308nd ja eriti solistid Raivo Tafenau tenorsaksofonil, Aleksander Paal altsaksofonil, Jason Hunter trompetil, bassist Mihkel Ma\u0308lgand ja pianist Ju\u0308rmo Eespere. Ja muidugi dirigent Siim Aimla. Ta\u0308nan, u\u0308ks u\u0308le aastate elamus!"}, {"text_idx": "#000056", "text": "Nagu Kadri kohe algul teatas, olid selle kontserdi ajendiks mo\u0303ned teda vaevama ja\u0308a\u0308nud uitmo\u0303tted, mis vajasid va\u0308lja elamist. Kontsert, kui seda nii vo\u0303ib nimetada, oligi magamistoalik: saalis madratsid, tekid ja padjad, mida Kadri soovitas vajaduspo\u0303hiselt ka kasutada. Mu\u0308steeriumi tekitamiseks oli ta u\u0308llatusku\u0308lalisena appi kutsunud tuntud kitarristi ja helilooja Erki Pa\u0308rn\u00adoja. Ise tuli ta lavale o\u0308o\u0308sa\u0308rgitaolises (ilmselt siiski mitte to\u0303elises), maani ulatuvas, avaras valges tualetis ja istus klaveri taha. Eelmainitud soovitusi ku\u0308ll ilmselt enamikul ta\u0308ita ei o\u0303nnestunud, kuna esituse, mida vo\u0303iks liigitada vabaimprovisatsiooniks, helinivoo to\u0303usis kohati u\u0308pris ko\u0303rgele, Kadri ise aga sattus vahepeal u\u0308sna transitaolisse seisundisse. Selline la\u0308henemine oli ka ainuvo\u0303imalik \u2014 kuigi Kadri on suurepa\u0308rane laulja, olnuks pa\u0308rast Dee Dee kontserti mo\u0303ttetu diivale samas stiilis konkurentsi pakkuda. Antud juhul, miks ka mitte, u\u0308ritas ta seda teha ebatavalises vormis."}, {"text_idx": "#000059", "text": "Tuntud trompetivirtuoosi ja helilooja Avishai Coheni ansamblil (NB! mitte segi ajada tema nimekaimu, bassist Avishai Coheniga) oli u\u0308pris huvitav koosseis, mis tekitas omapa\u0308rase olukorra: kasutati palju idamaiseid ru\u0308tme, mille o\u0303igeid nimesid ma kahjuks ei oska nimetada. Juba algus oli omapa\u0308rane \u2014 Avishai tuli lavale tunkedes ja asus elektroonikat na\u0308ppima. Peatselt lisandusid ka teised ja u\u0308hinesid, alates trummaritest, tasapisi solistiga. Erilise ko\u0303lava\u0308rvi andsid kaks kitarristi, kellest kumbki polnud otseselt bassima\u0308ngija funktsioonis. Ko\u0303ik, kaasa arvatud trummarid, kasutasid ohtralt elektroonikat. Kuna teadustamist ei peetud vajalikuks, ei oska ma lugude autoreid o\u0308elda, kuid to\u0303ena\u0308oliselt oli see, va\u0308hemalt enamikus, ansambli liidri looming. Omapa\u0308rase valikuna tuleks mainida teise loona esitatud to\u0308o\u0308tlust kuulsast Chopini \u201eLeinamarsist\u201d (Klaverisonaadi nr 2, b-moll III osa), kus solist demonstreeris oma suurepa\u0308rast tooni ja ko\u0303rgeid noote. Huvitavaks tegi asja aga improvisatsioonilise vahelo\u0303igu ka\u0308sitlus, kus trompeti 4/4 taktimo\u0303o\u0303du taustal ma\u0308ngisid saateinstrumendid 12/4, st kolm korda kiiremini. Ko\u0303ik ansambli liikmed said oma vo\u0303imeid pikkades soolodes to\u0303estada. Trompetisti iseloomustas u\u0308ldse suurmeisterlik u\u0308leolek ma\u0308ngutehnilistest probleemidest, aga oma to\u0303elisi vo\u0303imeid demonstreeris ta alles lisapalana esitatud pikas soololoos, mille algus oli omapa\u0308rane: ba\u0308nd tuli lavale ja vo\u0303ttis kohad sisse, siis tuli aga Avishai Cohen, hakkas ma\u0308ngima ja ba\u0308ndi muusikud, ma\u0308ngimata ainsatki nooti, lahkusid lavalt... Kogu kava vo\u0303iks paigutada nn seisundimuusika kategooriasse. Kokku\u00advo\u0303tteks va\u0308gagi iselaade, kuid u\u0308ldsegi mitte halb elamus."}, {"text_idx": "#000060", "text": "Fotografiska saalis: Valter\u2019s Harpejji Band"}, {"text_idx": "#000062", "text": "Selle harjumatu ko\u0303laga nime taga on tegelikult muusikariist harpejji (loe harpedz\u030ci), mille maaletoojaks on Valter Soosalu. Siinkohal oleks vist sobiv lugejaile lu\u0308hidalt tutvustada seda uut, alles 2007. aastal USAs loodud instrumenti. Harpedjji u\u0308hendab nii klahvpillile kui elektrikitarrile omaseid ma\u0308nguvo\u0303tteid. Tal on 24 bassi- ja kitarrikeelt, tema ko\u0303la on pigem kitarrilik, harmoonia- ja faktuurika\u0308sitlus meenutab samas klahvpilli."}, {"text_idx": "#000063", "text": "Valter\u2019s Harpejji Band on u\u0308ks maailma esimesi selle instrumendi keskseid originaalmuusikat viljelevaid ansambleid. Seega vo\u0303is nende kontserti ka reklaamu\u0308ritusena vo\u0303tta. Algul tutvustaski Valter oma uut lemmikut ja selle vo\u0303imalusi, u\u0308ritades ka mo\u0303ned soolonumbrid esitada. Solisti taset ta seekord ku\u0308ll va\u0308lja ei andnud, kuid u\u0308levaate pilli vo\u0303imalustest sai to\u0303esti. Lugu paranes tunduvalt, kui u\u0308hinesid teised, varem ansambli Po\u0303hja Konn liikmetena tuntud ba\u0308ndi liikmed Kristen Ku\u0308tner kitarril, Artis Boriss klahvpillidel ja Ott Adamson trummidel. Ta\u0308nu nende muusikalisele energiale sai kava hoo sisse ja nu\u0308u\u0308d, saatepillina, o\u0303igustas ka harpejji end, lisades huvitavaid ko\u0303lava\u0308rve. Ka Valter tundis end nu\u0308u\u0308d vabamalt ja ma\u0308ngis mitmeid huvitavaid soolosid. Peamiselt funky-stiili kalduv kava leidis publiku u\u0308lisooja vastuvo\u0303tu. Jo\u0303udu to\u0308o\u0308le uue instrumendi avastamisel!"}, {"text_idx": "#000065", "text": "See oli kontsert, kuhu la\u0308ksin suure huviga. Oli ju muusik pa\u0308ev varem suure menuga esinenud Dee Dee Bridgewateri tu\u0308tar, kelle paljulubavat alti ka ema kontserdil kuulda sai. U\u0308llatavalt palju oli kontserdile tulnud keskealist publikut. Kahjuks seekord mu ootused ei ta\u0308itunud. Kuigi va\u0308liselt olnuks nagu ko\u0303ik korras, ja\u0308i sisu pool lahjaks, seda ko\u0303ikenakatavat energiat, mida Dee Dee kontserdil oli ku\u0308llaga, tu\u0308trel polnud. Ka reklaamis lubatud \u201esuurepa\u0308rast svingitunnetust\u201d polnud kusagilt leida. Asja ei parandanud ka tema kalduvus sisutu\u0308hjale lobisemisele. Kontakti publikuga igatahes ei tekkinud, ta ei saanud isegi nooremat publikut tantsima, kuigi lavaesine oli selleks tarbeks tu\u0308hjaks ja\u0308etud. Vastupidi, oli u\u0308pris palju lahkujaid, seda just nooremate seas, kellele see kava ju mo\u0303eldud oligi. Mis teha, ema kingad osutusid tu\u0308trele (esialgu?) liiga suureks. Oma osa oli siin ka viletsal helikvaliteedil, kuid selles pole meie mehi po\u0303hjust su\u0308u\u0308distada \u2014 tal oli oma helitehnik kaasas."}, {"text_idx": "#000068", "text": "Maarja on meil ha\u0308sti tuntud multiinstrumentalist ja helilooja, kes on va\u0308lja andnud ka kolm sooloplaati, mitmetest koosto\u0308o\u0308albumistest ra\u0308a\u0308kimata. Nagu ta enda kohta kirjutab, on tal \u201einstinkt ja vajadus sondeerida erinevate maailmade helistiile ja tehnikaid \u2014 nende salajased keeled ja koodid saavad osaks (...) loomekeerisest, kaotamata sidet esivanemate hingedega\u201d. Selle eesma\u0308rgi nimel on ta rakendanud nii vokaali kui ta\u0308helepanuva\u0308a\u0308rse kogumi elektroonikat, mille ka\u0308sitlemisel ilmutab silmapaistvat osavust. Sama eesma\u0308rgiga on ansamblis ka va\u0308ga heal tasemel S\u030cveitsi avangardtrummar Nicolas Stocker. Kuigi nende ma\u0308ngitud muusika oli omaette po\u0303nev, meeldis mulle Maarja Nuut viiuldajana rohkem \u2014 tema praegune looming oli liialt elektroonikakeskne. Kuid loodetavasti la\u0308heb ka see vaimustus u\u0308le ja Maarjas lo\u0308o\u0308vad uuesti va\u0308lja ma\u0308ngiva muusiku geenid. \u201eJazz\u00adkaarel\u201d tutvustasid nad 2021. aastal Kopli stuudios valminud ja laia ta\u0308helepanu pa\u0308lvinud albumit \u201eHinged\u201d."}, {"text_idx": "#000069", "text": "Vabal Laval: Hamilton de Holanda Trio"}, {"text_idx": "#000071", "text": "Kavas olid brasiillaste (ja mitte ainult!) ebajumala Tom (Antonio Carlos) Jobimi surematud hitid."}, {"text_idx": "#000072", "text": "Hamilton de Holanda on legendaarne Brasiilia mandoliinivirtuoos ja helilooja, kes ma\u0308ngib unikaalset brasiilia ku\u0308mnekeelelist mandoliini (bandolim). Selle muusika ma\u0308ngimiseks vajaliku pagasi omandas ta noorena ta\u0308navatel samba eelka\u0308ijat ja seega dz\u030ca\u0308ssi sugulast choro\u2019t ma\u0308ngides. (Muide, bossanoovat, mis on va\u0308lja arenenud sambast, nimetatigi algul just dz\u030ca\u0308ss-sambaks!) Ta on ma\u0308nginud koos paljude dz\u030ca\u0308ssi tippudega, alates Wynton Marsalisest ja Chick Coreast, vo\u0303itnud mitmeid Latin Grammysid ja Brasiilia muusikaauhindu. \u201eJazzkaarel\u201d esines ta koos nimeka noore pianisti Saloma\u0303o Soaresi ja trummar Thiago Big Rabelloga. Pianist, kes kasutas kahte erinevat klahvpilli, ma\u0308ngis ise u\u0308hega neist ka bassi. Seega igati va\u0308a\u0308rikas ja u\u0308lihuvitava ko\u0303laga koosseis. Alustatigi kahe Tom Jobimi tuntud teemaga: \u201eWave\u201d (\u201eLaine\u201d) ja \u201eDesafinado\u201d. Ja\u0308rgnevalt demonstreerisid nad oma improvisaatorivo\u0303imeid ja virtuoossust meile va\u0308hem tuntud teemadega. Suur osa kontserdist kulus paraku vo\u0303imenduse probleemide lahendamisele: ku\u0308ll polnud solisti mikrofon sisse lu\u0308litatud, kaua otsiti klahvpillima\u0308ngijale, kes ma\u0308ngis ka bassipartiid (nagu seda Hammondi orelil tavaliselt tehakse), o\u0303iget ta\u0308mbrit jne, mis oli seda ha\u0308mmastavam, et vo\u0303imendusega tegeles brasiillaste oma helimees. Lo\u0303puks lahendaski klahvpillima\u0308ngija probleemi ise, otsides pillilt talutavalt ko\u0303lava registri. Kuna see ko\u0303ik vo\u0303ttis u\u0308pris kaua aega (lavalolija ei kuule ju seda helipilti, mis saali la\u0308heb), tekkis korralik ko\u0303la alles kontserdi viimasteks lugudeks. See, mis nu\u0308u\u0308d tuli, oli to\u0303eline ja vastupandamatult haarav brasiilia ru\u0308tmika \u2014 ko\u0303ik kolm esinejat olid vaimustavad virtuoosid. Va\u0308gev elamus! Kahju, et sellest ainult osa pa\u0308rale jo\u0303udis."}, {"text_idx": "#000075", "text": "Olles varasematel aastatel kuulnud Maria eesma\u0308rgipa\u0308raselt skandaalseid, nn agressiiv-konfliktseid programme (erandina vo\u0303iks va\u0308lja tuua eelmisel su\u0308gisel Nigulistes kuuldud suurepa\u0308rast \u201eMaarja missat\u201d), la\u0308ksin kontserdile teatava ettevaatlikkusega. O\u0303nneks oli seekordne kava koos kitarrist Lars Pilgaari ja trummar Anders Vestergaardiga katastroofist kaugel. Olemata ku\u0308ll sellise stiili austaja, pean tunnistama, et oma idee selles leidus ja seda arendati vabaimprovisatsioonile kohaste vahenditega. Sellele osale mitte just va\u0308ga arvukast publikust, kes olid kava kuulama tulnud, see meeldis. No\u0303uti isegi lisapala."}, {"text_idx": "#000078", "text": "Funk-stiil on meie tuntud saksofonisti, dirigendi ja pedagoogi soontes tuksunud ammu ja antud kavaga tegi ta kummarduse selle stiili raskekaallastele, alates James Brownist, Mi\u00adchael Breckerist, Aretha Franklinist kuni Nils Landgrenini. Tulemit vo\u0303ib kuulata va\u0308rskelt ilmunud heliplaadilt \u201eBlind Date\u201d, mida kontserdil esitletigi. Kuna kogu septett koos lauljate trioga oli ta\u0308nu plaadi tegemisele u\u0308liheas vormis, said arvukad funky-so\u0303brad elamuse ta\u0308ie raha eest, kui nii vo\u0303ib o\u0308elda. Siim ise sai end aga na\u0308idata niiha\u0308sti suurepa\u0308rase, ka seda stiili valdava saksofonistina kui ka asjaliku kontserdivedaja/-juhi ja suhtlejana. Tulemuseks poolteist tundi heatempolist ja ebapo\u0303hjamaiselt temperamentset muusikat. Repertuaarivalik oli tehtud ko\u0303ikide eelmainitud suuruste hittide seast. Solistidest vo\u0303iks va\u0308lja tuua ko\u0303ik kolm lauljat; tunnustamata ei tahaks ja\u0308tta ka instrumentaalsoliste Siim Aimlat, Jason Hunterit ja Artis Borissi. Keda la\u0308hemalt huvitab, kuulake albumit! Mu\u0308ts maha ka helimeeste ees \u2014 kogu helipilt oli veatu."}, {"text_idx": "#000080", "text": "Fotografiska saalis: Kalle Pilli Quintet, \u201eLantau\u201d"}, {"text_idx": "#000082", "text": "Tundub, et koroonaepideemia on muusikute produktiivsusele lausa va\u0308etavalt mo\u0303junud, uusi plaate tuleb nagu Va\u0308ndrast saelaudu. Ka Kalle Pilli Quintet esitles oma va\u0308rskelt ilmunud, to\u0303si ku\u0308ll, juba oktoobris salvestatud ja ka kohapeal vinu\u0308u\u0308lina saadaval olnud plaati \u201eLantau\u201d. Kuna plaat oli a\u0308sja valminud, polnud ka mingit kahtlust ansambli heas ma\u0308nguvormis, mis koosseisu vaadates pidanuks niigi selge olema. Nagu o\u0308eldud, olid esinejad tasemel ja plaadi sisu u\u0308mberjutustamise asemel soovitaksin asjahuvilistel see lihtsalt la\u0308bi kuulata. Esitlusel viibinud kuulajad ja\u0308id igatahes rahule."}, {"text_idx": "#000085", "text": "Kontserdiga ta\u0308histasid Siiri Sisask ja Kristjan Randalu oma koosto\u0308o\u0308 kaheku\u0308mnendat aastapa\u0308eva. Nende episoodiliselt toimiva koosto\u0308o\u0308 tulemusel on ilmunud siiski juba kolm albumit: \u201eJa\u0308lg\u201d (2002), \u201eTeine ja\u0308lg\u201d (2006) ja \u201eLingua mea\u201d (2011). Plaatide ilmumise aastatel toimusid neil esitlustuurid Saksamaal, samas kui nende viimast plaati ei oldud Eestis veel kuuldudki. Nii oli igati sobiv teha seda koosluse 20 aasta to\u0308o\u0308juubeli ma\u0308rkimiseks. Randalu filigraansed seaded toovad meisterlikult va\u0308lja Sisaski laulude erilise tundeskaala varjundid ja ka tekstide (sh nii Uku Masingu kui ka Peeter Volkonski omade) tagamaad. Omapa\u0308rase ha\u0308a\u0308le ja maneeriga laulja on teinud koosto\u0308o\u0308d erinevate koosseisudega, alates rokkansamblitest \u201eRuja\u201d ja \u201eVitamiin\u201d kuni poistekoorini, ja salvestanud heliplaate nii teiste autorite kui ka oma muusikaga. Kristjan Randalu on viimastel aastatel nii su\u0308va- kui dz\u030ca\u0308ssmuusikuna pidevalt pildil olnud. Meenutagem vaid, et tema musitseerimist vo\u0303ib kuulda rohkem kui 40(!) albumilt. Ka ka\u0308esoleva kontserdi jaoks oli kokku kutsutud soliidne seltskond: keelpillikvartett, mida ta\u0308iendasid pianist (loomulikult Randalu ise) ja rahvusvaheline koosseis: Petros Klampanis (kontrabass), Carsten Netz (klarnet ja elektroonika) ning Paul Wiltgen (lo\u0308o\u0308kpillid). Kava koos mo\u0303ningate kommentaaridega Siirilt ja Kristjanilt kanti ette uskumatu sisemise energiaga. Ma ei oska kommenteerida, kui palju oli Kristjan korrigeerinud palade seadeid vo\u0303rreldes plaadistusega, aga need ko\u0303lasid va\u0308gagi kaasaegselt. Pianist ise ei pu\u0308u\u0308dnudki nii va\u0308ga silma paista, vaid leppis saatele vajaliku tausta lisamisega. Niigi suurepa\u0308rase kava kirsiks tordil kujunes aga lisapalaks ma\u0308ngitud tuntud lastelaul \u201eIgau\u0308hel oma pill\u201d, mida to\u0303lgendatigi so\u0303na-so\u0303nalt, st ko\u0303ik muusikud said soolovo\u0303imaluse. Eriti huvitavad olid muidugi Kristjani ulatuslik improvisatsioon, kus ta sai na\u0308idata kogu oma meisterlikkust, ja Siiri veidi nagu tuva laulikute stiilis pikem soololo\u0303ik. Kontsert oli mulle kindlasti u\u0308ks selle festivali suuremaid elamusi."}, {"text_idx": "#000089", "text": "See etteaste oli pu\u0308hendatud popmuusika uuendaja, legendaarse David Bowie 75. su\u0308nniaastapa\u0308evale. Ko\u0303nealuses programmis to\u0303id kuulajate ette oma na\u0308gemuse legendist tema suured fa\u0308nnid Marten Kuningas, Erki Pa\u0308rnoja ja Miljardid: Raulo Ojamaa, Arvi Kull, Peedu Kass ja Kristjan Kallas, igati aktsepteeritav koosseis, kellelt on viimastel aastatel ilmunud kaks albumit. Kuna Bowie salvestas oma elu jooksul 27 albumit, oli repertuaari valik suur ja kava sai igati u\u0308levaatlik. Paraku osutusid Bowie kingad ko\u0303nealusele koosseisule pisut suureks. Kuigi esitustele ei saa midagi ette heita, ja\u0308i just lauljal puudu Bowie\u2019le omasest karismaatilisusest. Seega vo\u0303is kuulda poolteist tundi suurepa\u0308rast tantsumuusikat."}, {"text_idx": "#000092", "text": "Minu andmetel oli tuntud rootsi ba\u0308ndi Dirty Loops oodatud Tallinna juba mitu aastat. Ba\u0308ndi moodustasid neliteist aastat tagasi Stockholmi Royal College of Musici tudengid: klahvpillidel Jonah Nilsson, bassist Hendrik Linder ja lo\u0308o\u0308kpillima\u0308ngija Aron Mel\u00adlerga\u030ardh. Praeguseks on\nkoosseisule lisandunud ka teine klahv\u00adpillima\u0308ngija, Kristian Krafting. Koosto\u0308o\u0308s heliloojate ja produtsentide Andreas Carlssoni, David Fosteri ja Quincy Jonesiga (kes oli muide ka tunnustatud dz\u030ca\u0308ssorkestri juht!) on ba\u0308nd to\u0303usnud nn klubimuusika ko\u0303rgliigasse ja esinenud ko\u0303ikjal maailmas. Nende helikeel on segu popist-dz\u030ca\u0308ssist-fusion\u2019ist-funky\u2019st ja r\u2019n\u2019b-st. Antud juhul to\u0303usis esiplaanile ku\u0308ll funky. Imetlust a\u0308ratab po\u0303hilaulja Jonah Nilssoni tohutu ulatusega ha\u0308a\u0308l, mille u\u0308lemist registrit ta po\u0303hiliselt kasutab. Rahva sai ba\u0308nd \u201epo\u0308o\u0308rdesse\u201d juba esimese looga. Publik lahkus suuremas osas u\u0308limalt rahulolevana."}, {"text_idx": "#000095", "text": "Festivali viimane pa\u0308ev algas Tallinnas Vabal Laval meeleoluka perekontserdiga. Selle perenaine oli na\u0308itleja ja laulja Saara Pius, keda abistasid Joel Remmel, Janno Trump ja Ahto Abner. Saalita\u0308is va\u0308gagi erinevas eas lapsi nautis koos vanematega u\u0308ritust ta\u0308iel rinnal. Vahva oli kuulda tuntud lastelaule dz\u030ca\u0308ssipa\u0308rases maitsekas esituses. Kindlasti harjutas see lapsi kuulama ka selliselt ka\u0308sitletud harmooniaid. See on parim viis noori dz\u030ca\u0308ssi helimaailmaga samm-sammult harjutada. Saara Pius on hea lastega suhtleja ja koosto\u0308o\u0308 lastega sujus ka ba\u0308ndil suurepa\u0308raselt. Rahulolu u\u0308ritusega oli u\u0308ldine."}, {"text_idx": "#000098", "text": "Kauaoodatud ameerika ku\u0308laline, altsaksofonist Kenny Garrett sai dz\u030ca\u0308ssilavadel tuntuks juba ligi 40(!) aastat tagasi. Pika aja jooksul on ta teinud koosto\u0308o\u0308d paljude dz\u030ca\u0308ssiikoonidega, nagu Miles Davies, Chick Corea, Duke Ellington, kui vaid mo\u0303ned nimetada. Tal on olnud kaheksa Grammy nominatsiooni ja 2006. aastal vo\u0303itis ta Grammy albumiga \u201eFive Peace Band Live\u201d. Ko\u0303nealusel kontserdil demonstreeris ta ka oma head su\u0308ntesaatorima\u0308ngu oskust. Seekordses kavas osutati erilist ta\u0308helepanu lo\u0308o\u0308kriistade ma\u0308ngijaile, keda oli koosseisus kaks \u2014 u\u0308ks traditsioonilise trummikomplektiga ja teine, kes ma\u0308ngis po\u0303hiliselt conga\u2019sid ja muid va\u0308hemkasutatavaid lo\u0308o\u0308kpille. Trummar Ronald Bruner demonstreeriski meile oma fantastilist ma\u0308ngutehnikat; talle oli antud ka ligi viie minuti pikkune soololo\u0303ik. Garretti kava paistis u\u0308ldse silma pikkade kompositsioonidega: nii esitasid Garrett ja eelnimetatud trummar ligi poole kontserdi pikkuse soolodueti, mis sisaldas ka saksofoni u\u0308lipikka soolokadentsi. Kui kontsert oli po\u0303hiosas u\u0308les ehitatud vabaimprovisatsioonile, siis u\u0308lipikale kadentsile ja\u0308rgnenud lo\u0303pulugu kaldus rohkem bebop\u2019i valda. Ta\u0308it tunnustust va\u0308a\u0308rib Garretti oskus saada publik pihku meile suhteliselt harjumatu vabaimprovisatsiooniga. Siin tuli esile tema mitu aastaku\u0308mmet lavakogemust. Aga ega sellise meistri ma\u0308ngu saagi so\u0303nadega edasi anda, seda peab ise kuulma ja na\u0308gema."}, {"text_idx": "#000100", "text": "Pretensioonika nimega noorteba\u0308nd Alfa Collective lo\u0303petas festivali Fotografiska saalis toimunud osa. Nagu nad end ise reklaamivad, esitavad nad eklektilist dz\u030ca\u0308ss-funk\u2019i ja kunstpoppi, mida iganes nad selle all ka silmas ei peaks. Ansambli eestvedajaks on ta\u0308navu noore dz\u030ca\u0308ssitalendi auhinna vo\u0303itnud Anett Tamm. Veel lisavad nad endi iseloomustamiseks: \u201eTa\u0308naseks on ansambel suundunud eksperimentaalsematele radadele, segades julgelt z\u030canreid ning kombineerides dz\u030ca\u0308ssmuusikat elektrooniliste elementidega.\u201d Julgelt ja pretensioonikalt o\u0308eldud! Nende eelmisel aastal ilmunud plaadi po\u0303hjal nimega \u201eHello Egg\u201d, mille lugusid ka sellel kontserdil ma\u0308ngiti, seda va\u0308ita siiski ei julgeks. Lugude pealkirjad (na\u0308iteks \u201eKatkise koorega muna\u201d vo\u0303i \u201eOkastega muna\u201d) eeldaksid su\u0308gavamat filosoofilist sisu, mida nii noorelt autorilt ei eelda. Kuid lugudel iseenesest midagi viga ei olnud. Kitarrist Kristen Ku\u0308tner ma\u0308ngis paar huvitavat soolot ja oli teisigi ilusaid hetki, kuid tervikut kontserdist ei tekkinud. Kohati olid na\u0308ha traagelniidid ja midagi, mis selle mosaiigi kokku liitnuks (kui mitte vo\u0303tta arvesse aeg-ajalt tantsu keerutavat Anetti), ei leidnud. Liigitaksin nende muusika lihtsama nimega \u201eseisundite muusika\u201d kategooriasse."}, {"text_idx": "#000103", "text": "Festivali lo\u0303petas samuti kaua oodatud prantsuse lauljatar Cyrille Aime\u0301e. Nagu tutvustuses o\u0308eldakse, on ta laulnud end prantsuse ta\u0308navakohvikutest Broadway lavadele. Ja sinna ei saa teatavasti mitte ainult ilusate silmade eest! Tema kavas leidus ko\u0303ike: head laulu, scat\u2019i1, osavat looperiga tegutsemist ja ka ta\u0308iesti arvestatavat kitarrima\u0308ngu oma laule saates. Ko\u0303ike seda tegi ta teatava huumori ja loomingulise mo\u0303nuga, mis nakatas ka publikut. Siin kehtib sama, mida kirjutasin Kenny Garretti kohta: seda on vo\u0303imatu so\u0303nades edasi anda, seda peab ise kuulma ja na\u0308gema. Va\u0308a\u0308rikas ja tujuku\u0308llane lo\u0303pp 33. \u201eJazzkaarele\u201d."}, {"text_idx": "#000104", "text": "Seekordne festival tuleb lugeda o\u0303nnestumiste hulka ja seda mitte ainult tippesinejate tasemest la\u0308htudes. Siin na\u0308en ma meie noorema dz\u030ca\u0308ssmuusikute po\u0303lvkonna suurt teenet: nende tase on tohutult to\u0303usnud, ulatudes juba rahvusvahelise tipptasemeni; neid on po\u0303hjust kuulama tulla. Erilist heameelt tegi to\u0303siasi, et ka meie president leidis oma pingelises to\u0308o\u0308graafikus aega ku\u0308lastada kahte festivalikontserti."}, {"text_idx": "#000105", "text": "1 Scat-laul on improvisatsioonilises dz\u030ca\u0308ssis populaarne ja sageli kasutatav laulmisviis, kus so\u0303nade asemel kasutatakse ru\u0308tmiliselt sobivaid silpe, nende ta\u0308hendusele ta\u0308helepanu po\u0308o\u0308ramata."}]