[{"text_idx": "#000000", "text": "Palun sisesta otsingufraas ja alusta otsimist"}, {"text_idx": "#000025", "text": "Igor Kotjuh Loomulikult eriline lugu"}, {"text_idx": "#000027", "text": "Ju\u0308ri Kolk *meeletu, paks peavalu / *kingitud hobuste jt luuletusi"}, {"text_idx": "#000028", "text": "Juhan Voolaid Peatu\u0308kke kogumikust \u201eTuhastunud ku\u0308lavanem\u201d"}, {"text_idx": "#000030", "text": "Livia Viitol Ristimisvaagen tammepuust po\u0303randa all"}, {"text_idx": "#000031", "text": "Kairi Tilga Piimamehe disko kommentaariks"}, {"text_idx": "#000034", "text": "Jaak Jo\u0303eru\u0308u\u0308t Riiklus ja riigimehelikkus"}, {"text_idx": "#000041", "text": "Eve Annuk Erakirjade varjamatu vo\u0303lu"}, {"text_idx": "#000042", "text": "Heli Allik 2016. aasta Prantsuse kirjandusauhindadest"}, {"text_idx": "#000050", "text": "7.\u201410. detsembrini osales Mihkel Mutt New Yorgis Uue Euroopa kirjanduse festivalil (New Literature from Europe Festival). Viimasel pa\u0308eval toimunud kirjanduso\u0303htul esitasid ku\u0308mme autorit oma loomingut emakeeles, ingliskeelne to\u0303lge ilmus su\u0308nkroonselt ekraanile. Mihkel Mutt luges lu\u0308hinovelli \u201eMu floorake, mu faunake\u201d, mille on inglise keelde to\u0303lkinud Adam Cullen."}, {"text_idx": "#000060", "text": "13. detsembril tutvustas Ilmar Sa\u0308rg Tartu linnaraamatukogus oma raamatut \u201eVarjus\u201d."}, {"text_idx": "#000061", "text": "14. detsembri kirjanduslikul kolmapa\u0308eval \u201eSiiditee saadikud\u201d esinesid Kirjanike Liidu saalis karakalpaki eepilised laulikud, dz\u030cirau Salamat ja baqsi Gulistan. Stepirahvaste jutte pajatas jutuvestja Piret Pa\u0308a\u0308r."}, {"text_idx": "#000062", "text": "14. detsembril kohtusid Tartu linnaraamatukogus lastega kirjanik Lehte Hainsalu ja kunstnik Lea Malin ning tutvustasid oma uut raamatut \u201eKolm tosinat karvast ja sulelist\u201d."}, {"text_idx": "#000063", "text": "14. detsembril kogunesid noored Tartu linnaraamatukogus pop-up-kohvikusse, teemaks oli talveraamat osalejate vabal valikul. Kohviku eestvedaja oli Irina Mo\u0308ldre."}, {"text_idx": "#000066", "text": "16. detsembril avati Tartu linnaraamatukogus na\u0308itus \u201eRa\u0308pp kui luule?!\u201d, mille koostas Klaari Tamm."}, {"text_idx": "#000070", "text": "21. detsembril esitleti \u201eSolarise\u201d raa\u00adma\u00adtupoes \u201eApollo\u201d Tanel Saimre raamatut \u201eMinu Norra. Polaarutoopia ja naftaplatvormid\u201d (\u201ePetrone Print\u201d)."}, {"text_idx": "#000074", "text": "Kaie Ilves sina mu suvi"}, {"text_idx": "#000076", "text": "Siim Pauklin *Raske on elada u\u0308lekohtuses maailmas / *Ajalugu on inim\u00adeludest spagett jt luuletusi"}, {"text_idx": "#000080", "text": "Aarne Ruben Pildikesi vanast Tallinnast"}, {"text_idx": "#000082", "text": "Asko Ku\u0308nnap Et luua u\u0308ks dadapoees"}, {"text_idx": "#000084", "text": "Eda Ahi veel u\u0308ks saamatu sonett. kana ka\u0308ttemaks"}, {"text_idx": "#000085", "text": "Linnar Priima\u0308gi *mida sust tahta mu ha\u0308da ja raev"}, {"text_idx": "#000088", "text": "Jaan Malin Dada sada. Juubeli puhul"}, {"text_idx": "#000094", "text": "Ka\u0308tlin Kaldmaa Lugu olematust inimesest"}, {"text_idx": "#000098", "text": "Minu viimane kohtumine Jaan Eilartiga oli Eesti Raamatu Aasta pidulikul avamisel 2000. aastal, kui \u201eVanemuise\u201d kontserdimaja tu\u0308hjas fuajees vastamisi sattusime. Me polnud juba aastaid kohtunud ega ra\u0308a\u0308kinud. Juttu tuli mitte u\u0308ldiselt raamatuist, vaid just nimelt sellestsamast raamatust, millest siingi. Paraku oli Eilart niisuguse kogumiku kokkupaneku suhtes kuidagi ko\u0303hklev. Et pole enam seda energiat, et o\u0303ige aeg on justkui mo\u0308o\u0308da lastud. Ma\u0308letan, et olin igati julgustav. Niimoodi lahku la\u0308ksimegi."}, {"text_idx": "#000099", "text": "Ja nu\u0308u\u0308d on see raamat lo\u0303puks tema o\u0303pilaste ja tublide \u201eIlmamaa\u201d tegijate koosto\u0308o\u0308na ikkagi ilmunud, ning mul on u\u0308he tema o\u0303pilasena erakordselt hea meel selle u\u0308le. Muidugi ei sisalda kogumik kaugeltki ko\u0303ike Eilarti kirjutatut, aga ometi parima osa sellest. Veel enam ro\u0303o\u0303mustan, et Jaan Eilart on astunud suvera\u0308a\u0308nse isiksusena Eesti mo\u0303ttelukku."}, {"text_idx": "#000100", "text": "U\u0308hteaegu meenuvad paljud varasemadki koosolemised: matkad, u\u0308li\u00adkooli\u00adloengud, ka pidulikumad hetked. Ja kuidagi ei saa ma mo\u0308o\u0308da meie koosto\u0308o\u0308aastaist 1969\u20141971 Eesti Loodus\u00adkaitse Seltsis; u\u0308hes sellega tulevad meelde minu ja tema tollased kolleegid Juta Po\u0303dra, Uku Alakivi, Helve Remmel-Anton."}, {"text_idx": "#000101", "text": "See oli huvitav ja muutlik aeg. Ka maja Tatari ta\u0308nav 15 oli omapa\u0308rane kas vo\u0303i selles asuvate asutuste koosluse poolest. U\u0308ks neist oli usuasjade komitee, mida tollal juhatas markantne isik Meinhard Teder, u\u0308ks Eilarti lugematutest intellektuaalsetest tuttavatest. Muide, usuasjade poole peal na\u0308gin ehtsat Konstantin Pa\u0308tsi kabineti sisustust. Looduskaitse selts asus poolkeldri\u00adkorrusel, seal oli va\u0308ike koosolekute saal, saun ja pidulik ruum koos kamina ning Eilarti to\u0308o\u0308lauaga. Seinu kaunistasid Kaljo Po\u0303llu graafilised to\u0308o\u0308d sarjast \u201eEesti maastikud\u201d. Aseesimees Eilart juhtis meid enamasti kaugkorras, kirjakeste (tal oli isea\u0308ralikult peen, kiilkirja meenutav ka\u0308ekiri) ja telefoniko\u0303nedega. Korra na\u0308dalas saabus ta Tartust ka ise kohale, seda intensiivsem oli siis to\u0308o\u0308meeleolu. Ma\u0308letan, et pidin instruktorina vanast aiaja\u0308a\u0308nusest maja ko\u0303rval\u00adkrundil kujundama va\u0308ikese skva\u0308a\u0308ri. Meie ligidal, vaid mo\u0303neminutise jalutus\u00adka\u0308igu kaugusel oli ka kuulus Su\u0308da ta\u0308nava ho\u0303lmikpuu. Kahju, et see puumaja nagu ka selle u\u0308mbruse vanad kastanid sattusid lo\u0303puks u\u0308he teise, vajalikuma maja ohvriks. Loodan, et olen neid olusid suutnud mo\u0303nevo\u0303rra edasi anda oma romaanis \u201eHilis\u00adkevad\u201d. Seal on juttu ka u\u0308hest raamatukogust. Tegelikkuses oli selleks eesti pa\u0308ritolu botaaniku Liisa Steinbergi pa\u0308rand, mille Eilart oli kuidagiviisi Leningradist a\u0308ra toonud ja mis sulas seltsi raamatukokku."}, {"text_idx": "#000102", "text": "Aga mu u\u0308hisretked Eilartiga algasid juba tudengipo\u0303lves ja olid seotud Tartu u\u0308lio\u0303pilaste looduskaitseringiga. Need olid teinekord u\u0308likooliloengutestki sisukamad ja viisid huvilisi Eestimaa eri paikadesse ja looduse meeleoludesse. Eilart oli kahtlemata mu teise mentori Endel Varepi ko\u0303rval niisama silmapaistev Eestimaa-tundja. See huvi oli tema puhul alguse saanud juba poisikesepo\u0303lves Kirna mail, nagu vo\u0303ib lugeda siinsest kogumikustki. Nende kahe tubli mehe (ja mitte ainult nende) koosto\u0308o\u0308 ma\u0308rgiks oli ka koguteos \u201eKas tunned maad\u201d (1965), u\u0308ks tollaseid po\u0303hilisi teatmeteoseid Eestimaa kohta tudengitele ja teistele asjahuvilistele. Retked Eilarti seltsis pakkusid uut mitte ainult looduse ja kultuuriloo vallast, minu jaoks aimus mo\u0303neski ma\u0308rgilises paigas midagi sa\u0308a\u0308rast, mida vanad roomlased nimetasid genius loci\u2019ks. Korduvatest retkedest on meeles igasu\u0308gisene ka\u0308ik Ahjale, \u201eVa\u0308ikese Illimari\u201d radadele ja igakevadine lo\u0303pulo\u0303ke kusagil Kastre-Peravalla soosaarel, \u201emaailma nurga taga\u201d."}, {"text_idx": "#000103", "text": "Kultuurilooliste persoonide hulgas olid Eilarti erilised lemmikud muidugi kirjanikud, selleski kogumikus ra\u0308a\u0308gib ta ko\u0303ige sagedamini Liivist, Tammsaarest ja Tuglasest. Viimasega sidus teda aastatepikkune tutvus. Arvan, et Eilartil oli ko\u0303ige ta\u0308iuslikum rahvakirjaniku signeeritud teoste komplekt. Ja u\u0308ldse oli tal kadestamisva\u0308a\u0308rne isikupa\u0308rane raamatukogu. Ei tea vaid, milline on olnud selle raamatukogu saatus pa\u0308rast tema kaasa Silvi lahkumist 2014. aastal."}, {"text_idx": "#000104", "text": "Kord ku\u0308sinud Tuglas Eilartilt, kas ta pole u\u0308ritanud ka proosat kirjutada. Ku\u0308llap rahvakirjanik oli ma\u0308rganud Eilarti virtuoosset so\u0303naseadmisoskust. Selles kogumikus on mo\u0303ned seesugused vihjed, na\u0308iteks lu\u0308hipala \u201eVaikus\u201d. U\u0308hes kirjutises on Eilart omakorda Tuglase \u201eVa\u0308ikese Illimari\u201d eriliselt ta\u0308helepanelik lugeja. See on koht, kui ta ku\u0308sib tee a\u0308a\u0308res seisva imepeene, mo\u0303tliku na\u0308oga poisikese prototu\u0308u\u0308bi kohta. Ja Tuglas vastab: \u201eSuits ku\u0308sis ta\u0308pselt niisamuti. Ma u\u0308tlesin: sa vo\u0303id ise arvata.\u201d Eks ole, Ahja ja Vo\u0303nnu asusid ju kirjandusmaastikena nii ligistikku..."}, {"text_idx": "#000105", "text": "Ka paljud Eilarti kaasaegsed kirjanikud olid tema retkekaaslasteks, tihti nooremale matkaseltskonnale u\u0308llatus\u00adku\u0308lalisteks kaasa kutsutud. Ma\u0308letan August Sanga, Kersti Merilaasi, Debora Vaarandit. Eriline kokkuko\u0303la oli Eilartil August Sangaga, nii tema rahuliku natuuri kui ka luulega. Vo\u0303imalik, et Sanga kaheko\u0308iteline luuletuste ja to\u0303lgete kaksikraamat sai illustreerija just Eilarti vahendusel \u2014 selleks kunstnikuks sobis igati Kaljo Po\u0303llu. Ka Gu\u0308nther Reindorff, seltsi asutajaliige, oli u\u0308ks Eilarti lemmikuid. U\u0308kskord Eilartiga KuKu klubis istudes sain tuttavaks Richard Kaljoga, hiljem suundusime samas majas asuvasse kunstniku ateljeesse, kus peremees kinkis meile mo\u0303lemale mo\u0303ned oma vaimustavad sensuaalsed eksliibrised."}, {"text_idx": "#000106", "text": "Eilart oskas luua sidemeid ka va\u0308liseesti kirjanikega (Bernhard Kangro, Valev Uibopuu), kasutades selleks oma rohkeid va\u0308lisla\u0308hetusi."}, {"text_idx": "#000107", "text": "Sagedaseks retkekaaslaseks oli ka teatrikoru\u0308fee Voldemar Panso ja neist kordadest on mo\u0303ndagi lo\u0303busat meenutada. Na\u0308iteks kord Koiva puisniidul pidi Eilart kogukama Panso koguni seljas u\u0308le tu\u0308ma koha tassima. Pansolt on meeles va\u0308ga temalik kalambuur: \u201eEilart ra\u0308a\u0308gib siin ja na\u0308itab meile ko\u0303ige suuremat kivi, ko\u0303ige suuremat puud. Aga na\u0308idaku meile hoopis seda ko\u0303ige va\u0308iksemat...\u201d Ko\u0303rvemaa retkel ka\u0308isime ka Salu Mardi ehk Martin Tompi suitsu\u00adtares. Mart liikus enamasti ringi paljajalu ja na\u0308gi va\u0308lja u\u0308sna ta\u0308pselt samasugune nagu na\u0308itleja Elmar Salulahe ma\u0308ngitud peategelane filmis \u201ePo\u0303rgupo\u0303hja uus Vanapagan\u201d. Seal kuuldud vestlusest on meelde ja\u0308a\u0308nud Mardi arvamus, et Aegviidu kandi vallseljakud on vulkaanilise tekkega!"}, {"text_idx": "#000108", "text": "Eilarti raamatu kokkupanijad ku\u0308sivad oma ja\u0308relso\u0303nas, kas Eilart oli silma\u00adpaistvam suulise esinejana vo\u0303i siiski kirjaso\u0303nas. U\u0308tleksin, et ta oli mo\u0303lemas u\u0308sna samava\u0308a\u0308rne. Tema esinemislaadis oli heas mo\u0303ttes midagi pastorlikku (nagu selgub, oligi ta sugu\u00advo\u0303sas u\u0308ks kirikuo\u0303petaja), mis va\u0308ljendus muuseas selleski, et talle meeldis ja\u0308rele\u00adhu\u0308u\u0308deid kirjutada ja sa\u0308a\u0308rastel puhkudel esineda. Igatahes oli teda hea kuulata, juba tema ta\u0308mber oli isea\u0308ralikult baritonaalne, tekst la\u0308bimo\u0303eldud, sugestiivne ning samas teabe\u00adrikas. Tudengi vo\u0303lus ta a\u0308ra juba esmakordsel kohtumisel-kuulamisel. Eilarti kirjutatud tekstides vo\u0303ib ma\u0308rgata teatud baroksust, u\u0308heks tunnuseks selle ta\u0308ispikitus ko\u0303iksuguste ko\u0303rvalfaktidega. Aga just see teaberohkus sunnib neid asju pikemalt uurima. Jah, ma kujutan ette tema toimetajate, na\u0308iteks Helju Valsi vo\u0303i Linda Pootsi mo\u0303nekordsetki no\u0303utust. Kuni vist jo\u0303uti ja\u0308relduseni, et Eilarti teksti ei saa kuigivo\u0303rd redigeerida, et seda tuleb vo\u0303tta sellisena, nagu see on kirja pandud. Eilartlikuna."}, {"text_idx": "#000109", "text": "Selles kogumikus vilksatab mitmel korral geniaalse vene geneetiku Nikolai Vavilovi nimi ja tema kuulus elujuhis \u201eKullake, elu on lu\u0308hike, kiirusta!\u201d. Ma\u0308letan, et Eilartil ilmus 1973. aastal ajakirja \u201eKultuur ja Elu\u201d mitmes numbris Pamiiri reisikiri, kus oli samuti Vavilovist juttu. Veel varem oli ta to\u0303lkinud Vavilovi raamatu \u201eViis kontinenti\u201d, mis ilmus sarjas \u201eMaailm ja mo\u0303nda\u201d aastal 1967. To\u0303lkele oli lisatud Eilarti meeldeja\u0308a\u0308v eesso\u0303na."}, {"text_idx": "#000110", "text": "U\u0308hel meie koosolemise usalduslikumal hetkel tegi Eilart juttu teatud po\u0308o\u0308rakust oma elus, kui ta vahetas kitsama akadeemilise teadlasekarja\u0308a\u0308ri publitsisti ja loodushoiu propageerija to\u0308o\u0308 vastu. Oli ta ju alustanud paljulubava geobotaanikuna zooloogia ja botaanika instituudis ning u\u0308heks selle ma\u0308rgiks oli 1963. aastal ilmunud monograafia \u201ePontiline ja pontosarmaatiline element Eesti flooras\u201d. Ometi ei jo\u0303udnud Eilart kunagi teadusliku kraadini. Ma ei ma\u0308leta, kas ta just nii otseso\u0303nu lausus, aga vo\u0303is ku\u0308ll aru saada, et Eesti Looduskaitse Seltsi asutas ta omamoodi protestina kitsama ja spetsiifilisema Eesti Loodusuurijate Seltsi vastu, kus ta ju ise oli alustanud. Olen hiljemgi pu\u0308u\u0308dnud mo\u0303istatada, kellele Eilarti populaarsus publitsistina ja rahvamehena vastukarva ka\u0308is, kes vo\u0303isid levitada arvamust, et ta on teaduse tegemiseks pealiskaudne ja rabe, kergesti a\u0308rrituv ja kriitikat mittesalliv."}, {"text_idx": "#000111", "text": "Paljud on maininud Eilarti va\u0308ga laialdast tutvusringkonda, head la\u0308bisaamist vo\u0303imueliidiga (Edgar To\u0303nurist, Arnold Ru\u0308u\u0308tel). Lisaksin neile nimedele omaaegse ministrite no\u0303ukogu osakonnajuhataja Guido Talija\u0308rve, kelle Eilart kutsus seltsi Tallinna osakonna etteotsa ja kellega minulgi oli meeldiv koosto\u0308o\u0308. U\u0308ldiselt peeti Eilartit papa Jannseni tu\u0308u\u0308pi meheks, kes oskas \u201eko\u0303ndida ka munadel\u201d, mo\u0303ned teised on temas na\u0308inud pigem Gustav Vilbaste sugust loodushoiu tulihinge. Siin\u00adkohal meenub mulle soliidse ma\u0308lestuskivi avamine Vilbastele tema kodu\u00adkohas Kodasool. Niisuguseid ta\u0308hiseid eri laadi eestluse edendajaile rajati Eilarti-aja ku\u0308mnenditel rohkelt, selts oli otsekui mitteametlik rahvapartei, u\u0308ks va\u0308heseid institutsioone, millel polnud kohustuslikku nimelisandit \u201eNSV\u201d. (See tu\u0308kkis isegi raamatupealkirjadesse, na\u0308itena kas vo\u0303i Eerik Kumari \u201eEesti NSV linnud\u201d.) Selts kujunes just nimelt vanemale aatelisele po\u0303lvkonnale heaks tegutsemiskohaks. Ja Eilart oskas rahvuslikele meeleoludele toetuda ning niisugustele inimestele tunnustust jagada. Looduskaitse selts haaras neil aegadel to\u0303esti kogu Eestimaad."}, {"text_idx": "#000112", "text": "Lo\u0303puks mo\u0303ningatest faktidest, millest selles raamatus eriti juttu pole. Ma\u0308letan, et just Eilart algatas mo\u0303tte rajada Toomema\u0308e jalamile Tartu teadlaste aumu\u0308u\u0308r (millest pole ta\u0308nini asja saanud). Ja Jaapanist naastes to\u0303i ta kaasa looduse o\u0303pperadade idee; tema enda looduist on tuntuim Pu\u0308haja\u0308rve oma. Ta oli ka Eesti krooni maastikuvaadete konsultant \u2014 ja need olid ju ilusad rahad. Kogumikus on piisavalt juttu temast kui rahvuspargi-idee arendajast ja seda mitte ainult meil, vaid ka mujal."}, {"text_idx": "#000113", "text": "Minu meelest ei mahu Jaan Eilarti isiksus u\u0308hegi tavama\u0308a\u0308ratluse alla. Ta oli unikaalne natuur, vo\u0303ib-olla liialtki mitmeku\u0308lgne. Ja samas u\u0308sna rahutu natuur, pigem reisimehe kui paigalolija tu\u0308u\u0308p. Ta ei ka\u0308inud a\u0308ra ku\u0308ll ko\u0303igil viiel kontinendil, kuid tema maailmana\u0308gemine oli avar, ka rahvusvaheline suhtlus ja tutvusringkond lai. Siinkohal meenub mulle jutustus tema kohtumisest 1969. aastal New Dehlis IUCN-i kongressil Indira Gandhiga."}, {"text_idx": "#000114", "text": "Jaan Eilartil ei olnud otseseid ja\u0308rel\u00adtulijaid, kuid tema o\u0303pilaste arv on ha\u0308mmastavalt suur. Ja neist igau\u0308hel oleks midagi eriomast lisada tema kujutluslikule portreele."}, {"text_idx": "#000115", "text": "19. novembril lahkus meie hulgast viljakas kirjandus- ja teatriteadlane ning kriitik U\u0308lo Tonts."}, {"text_idx": "#000117", "text": "1957. aastast peale avaldas ta ajakirjanduses kirjandus- ja teatriarvustusi ning 1960. aastast oli ta u\u0308ha enam seotud teadusto\u0308o\u0308ga: esmalt Keele ja Kirjanduse Instituudi aspirandina Tartus (1960\u20141962), seeja\u0308rel vanemteadurina Eesti Kirjandusmuuseumis (1963\u20141966) ning taas mitme\u00adsugustel ametikohtadel KKI-s kuni aastani 1994. 1998. aastal kuulus U\u0308lo Tonts ka Underi ja Tuglase Kirjandus\u00adkeskuse koosseisu. Uurimisto\u0308o\u0308 ko\u0303rvalt pidas ta aastail 1989\u20141996 loenguid Tartu u\u0308likoolis eesti kirjanduse o\u0303ppetooli lektori ja dotsendina, samuti Viljandi Kultuurikolledz\u030cis, ta kuulus ka Eesti Muusikaakadeemia teatriajaloo ru\u0308hma. 1966. aastast oli U\u0308lo Tonts Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti Teatriliidu liige."}, {"text_idx": "#000118", "text": "Filoloogiakandidaadiks sai U\u0308lo Tonts 1967. aastal va\u0308itekirjaga Rudolf Sirge loomingust. Talle omase pikaajalise su\u0308venemise ma\u0308rgina ilmus lu\u0308himonograafia Rudolf Sirgest 1974. aastal ja pa\u0308lvis Juhan Smuuli nimelise preemia. Tonts oli oma artiklites arvustanud ja ka\u0308sitlenud ka Juhan Smuuli teoseid ning seegi teema jo\u0303udis monograafilise u\u0308levaateni (1979). To\u0308o\u0308 mo\u0303lema autori loominguga aga ei lo\u0303ppenud: U\u0308lo Tontsu koostatud on Rudolf Sirge \u201eTeoste\u201d ko\u0308ited IV\u2014VII (1978\u20141980) ning Juhan Smuuli \u201eTeosed\u201d I\u2014VII (1986\u20141990). Pidevalt ilmus tema sulest ka artikleid ja arvustusi, mille paremik on koondatud valimikesse \u201ePoolt ja vastu\u201d (1975) ning \u201eVaateid ja va\u0308iteid\u201d (1982). Samal ajal tegi ta ulatuslikku kaasto\u0308o\u0308d \u201eEesti kirjanduse ajaloo\u201d IV ja V ko\u0308itele ning avaldas koos Endel Mallese ja abikaasa Reet Krusteniga eesti kirjandust populariseeriva seeria vene keeles."}, {"text_idx": "#000119", "text": "Eesti iseseisvumise ja erifondide avanemise ajal su\u0308venes U\u0308lo Tonts pagulaskirjandusse ning temast sai u\u0308ks pagulasproosa ja memuaristika viljakamaid ka\u0308sitlejaid: juba 1991. aastal ilmus koos Karl Muru ja Piret Kanguriga kirjutatud u\u0308levaade \u201eVa\u0308liseesti kirjandus\u201d, 2008. aastal UTKK va\u0308ljaandel lo\u0303puks kaante vahele jo\u0303udnud mahukas \u201eEesti kirjandus paguluses\u201d sisaldab mitmeid U\u0308lo Tontsu kirjutatud autorika\u0308sitlusi ja u\u0308levaate paguluses ilmunud memuaristikast. Omaette raamatutena na\u0308gid ilmavalgust artiklikogumik \u201eKlassikuks kodust kaugel\u201d (2006) ning \u201eIlmamaa\u201d sarjas \u201eEesti kirjanikke\u201d monograafiad \u201eValev Uibopuu\u201d (2004), \u201ePedro Krusten\u201d (2007) ja \u201eIlmar Talve\u201d (2009). Lo\u0303petamata ja\u0308i pikem uurimus Mats Traadi proosast, millest u\u0308ks peatu\u0308kk jo\u0303udis tru\u0308kki \u201eLoomingu\u201d maikuu numbris. Ko\u0303iki U\u0308lo Tontsu autorika\u0308sitlusi iseloomustab taktitunne ja hea psu\u0308hholoogiline intuitsioon ning elu ja loomingu sidus to\u0303lgendus."}, {"text_idx": "#000120", "text": "Kahte muusat vo\u0303rdse kiindumusega teeninud U\u0308lo Tonts oli ka viljakas teatri\u00adkriitik. Ta vajas ning armastas teatrit. Heatahtlikult ja arusaamisega ja\u0308lgis ta eesti teatri arengut ligi poole sajandi va\u0308ltel, kirjutades arvustusi, loomingulisi la\u0308hivaatlusi ja u\u0308levaateid. Teatrit na\u0308gi Tonts rahvusliku institutsioonina ning hoidis eriti silma peal eesti algupa\u0308randitel ja nende uutel to\u0303lgendustel. Ulatuslik valik arvustusi ja mo\u0303tisklusi aastatest 1964\u20142005 ilmus pealkirja all \u201eLiiga palju head teatrit\u201d (2009). Teatriuurimusliku koguteose \u201eEesti so\u0303nateater 1965\u20141985\u201d u\u0308he autorina su\u0308venes U\u0308lo Tonts \u201eVanemuise\u201d teatri ajalukku, mida ta oli teatri loomeno\u0303ukogu liikmena la\u0308hedalt ja\u0308lginud 1970. aastatest peale. Selle to\u0308o\u0308 viljaks ja edasiarenduseks on raamat \u201eKolmku\u0308mmend aastat teatriehitamist\u201d (2006), mida autor ise nimetas teatriloo sugemetega jutustuseks \u201eVanemuisest\u201d Kaarel Irdi juhtimise all."}, {"text_idx": "#000121", "text": "U\u0308lo Tonts pa\u0308lvis mitmel korral Teatri\u00adliidu kriitikaauhinna ning 2010. aastal Priit Po\u0303ldroosi nimelise auhinna pikaaegse teatriuurimusliku ja pedagoogito\u0308o\u0308 eest nii kirjanduse kui ka teatriteaduse vallas."}, {"text_idx": "#000122", "text": "Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute U\u0308hendus"}, {"text_idx": "#000125", "text": "Tamur Kusnets on avaldanud triloogia \u201eHundipa\u0308ikese aeg\u201d (2009\u20142010). Tema jutustus \u201ePu\u0308ha Ju\u0308ri kutsikad\u201d ma\u0308rgiti a\u0308ra 2012. aastal kirjastuse \u201eTa\u0308napa\u0308ev\u201d romaanivo\u0303istlusel, samuti ma\u0308rgiti 2015. aastal Eesti Kirjanike Liidu romaanivo\u0303istlusel a\u0308ra tema ajalooline romaan \u201ePuud kasvavad ko\u0303igile\u201d. Peale selle on ta avaldanud ulme\u00adkogumikus \u201eTa\u0308heaeg 15\u201d (2016) lu\u0308hijutu \u201eOotamatu jahisaak\u201d."}, {"text_idx": "#000129", "text": "2. novembril toimus Tartu linnaraamatukogus koolinoorte luulepro\u0303mmi Tartu\u00admaa eelvoor. Osalesid noored kolmes vanusegrupis: kuni 11-aastased, 12\u201415-aastased ja 16\u201419-aastased. Eelvooru vo\u0303itjad Elise Belov, Helena Kont ja Kadri Ju\u0308rissaar pa\u0308a\u0308sesid vo\u0303istlema luulepro\u0303mmi vabariiklikku lo\u0303ppvooru."}, {"text_idx": "#000138", "text": "9. novembril oli Tallinnas Pa\u0308a\u0308sku\u0308la raamatukogus jaapani luule to\u0303lgete o\u0303htu \u201eKuju\u0304kuri ranna apelsinise o\u0303htutaeva all\u201d, kus oma eestindusi esitas Kalju Kruusa."}, {"text_idx": "#000144", "text": "11. novembril peeti Tartu linna\u00adraamatukogus fantaasiakirjanduse o\u0303htut. Oma raamatutest ko\u0303neles kirjanik, ajakirjanik ja kirjastaja Inga Raitar, noorte fantaasiakirjanduse lugemisest tegi u\u0308levaate Agni Raitar."}, {"text_idx": "#000145", "text": "12. novembril ja 26. novembril korraldati Tartu Kirjanduse Maja kultuurilokaalis \u201eArhiiv\u201d kirjandusviktoriin."}, {"text_idx": "#000146", "text": "14. novembril oli Tartus Tammelinna raamatukogus luule- ja muusikao\u0303htu \u201eMuusika u\u0308hendab, so\u0303na la\u0308hendab\u201d. Oma loomingut tutvustas Margoliina Unt, laulis ja pilli ma\u0308ngis Tajo Kadajas."}, {"text_idx": "#000148", "text": "15. novembril oli Po\u0303hjamaade raamatukoguna\u0308dala raames toimunud Tartu linnaraamatukogu kirjanduskohvikus vaatluse all soome kirjaniku Emmi Ita\u0308ranta teos \u201eVesi ma\u0308letab\u201d. Ku\u0308las oli raamatu toimetaja U\u0308lle Kiivet, katkendeid raamatust luges Enn Lillemets ja vestlust juhtis Margit Oja."}, {"text_idx": "#000151", "text": "16. novembri kirjanduslikul kolmapa\u0308eval \u201eO\u0303nn ja ro\u0303o\u0303m\u201d esitles Ju\u0308ri Kolk Kirjanike Liidu saalis oma luulekogu \u201eIgapidi u\u0308ks o\u0303nn ja ro\u0303o\u0303m\u201d (Eesti Keele Sihtasutus). Autoriga vestles raamatu koostaja fs, mo\u0303lemad esinejad lugesid Ju\u0308ri Kolgi luulet."}, {"text_idx": "#000153", "text": "17. novembril oli Tartu kultuurilokaalis \u201eArhiiv\u201d o\u0303htu \u201eTarVaba\u201d, kus esitati luulet, lauldi ja ra\u0308piti."}, {"text_idx": "#000158", "text": "18. novembril oli Tartu linnaraamatukogus Leivi Sheri vene keeles ilmunud raamatu \u201eMa\u0308lu a\u0308rkab unes\u201d I ja II osa esitlus."}, {"text_idx": "#000174", "text": "28. novembril kohtus TU\u0308 maailma keelte ja kultuuride kolledz\u030ci raamatukogus huvilistega saksa kirjanik Mat\u00adthias Boosch, kes luges katkendeid oma raamatust \u201eBlack Friday \u2014 und andere Lettland-Geschichten\u201d."}, {"text_idx": "#000179", "text": "30. novembril tutvustas Imre Siil Taagepera raamatukogus oma loomingut, esitledes proosakogu \u201eJa teisedki tublid inimesed\u201d ning reisima\u0308lestuste raamatut \u201eRa\u0308ndamisi\u201d."}, {"text_idx": "#000180", "text": "7. detsember \u2014 U\u0308lo Mattheus 60"}, {"text_idx": "#000181", "text": "15. detsember \u2014 Indrek Hirv 60"}, {"text_idx": "#000182", "text": "16. detsember \u2014 Raimo Ma\u0308nnis 85"}, {"text_idx": "#000183", "text": "20. detsember \u2014 Kaarel Kallak 90"}, {"text_idx": "#000184", "text": "21. detsember \u2014 Toivo Tasa 65"}, {"text_idx": "#000185", "text": "23. detsember \u2014 Aksel Tamm 85"}, {"text_idx": "#000187", "text": "Olgu algatuseks kohe o\u0308eldud, et mul on Elviiraga suhe. Nagu \u201eIlusa Elviira\u201d peategelane Elviira nendib, ei ole see kuigi levinud nimi. Ainuke Elviira, keda mina tean, on u\u0308ks minu parimaid koolipo\u0303lveso\u0303pru, ja nu\u0308u\u0308d siis see Elviira siin. Nii et minu kui lugeja peas po\u0303rkuvad pidevalt va\u0308ike hakkaja tumeda\u00adpa\u0308ine tu\u0308druk ja Mudlumi burleskse jutustuse perfektselt meigitud lopsakas blondiin, kes juhtub omaenda elus u\u0308hteja\u0308rge pealtvaataja rollis olema."}, {"text_idx": "#000188", "text": "Kui uskuda kirjaniku selgitust tagakaanel, su\u0308ndis jutustuse mo\u0303te tarvidusest selgitada va\u0308lja, miks eesti naine endale meest ei saa, kuni lo\u0303puks kujunes sellest hale lugu u\u0308he naisterahva ilmsu\u0308u\u0308ta kannatustest. No\u0303nda algabki lugu Elviirast, kelle ka\u0308rsimused va\u0308a\u0308rilise mehe otsingutel lugeja ees laiali laotuvad, mo\u0303ned neist u\u0308sna u\u0308ksikasjalikult."}, {"text_idx": "#000189", "text": "\u201eElviira Nikolajevna oli uhke tu\u0308druk.\u201d See on esimene lause raamatus, mille u\u0308leja\u0308a\u0308nud leheku\u0308ljed kipuvad to\u0303estama vastupidist. Ku\u0308ll ilmub Elviira ellu ma\u0308ngur Stan, kes mo\u0303ningatest pingutustest hoolimata ei suuda pidada u\u0308htegi to\u0308o\u0308kohta ja ko\u0303ik, mis tal vo\u0303i Elviiral on, ikka ja ja\u0308lle maha ma\u0308ngib. Ku\u0308ll on seal ko\u0303ikvo\u0303imalikke mehi, kellega Elviiral ka\u0308est kinni hoides tekib taevalik side, aga nagu Eestis tavaliselt, on need mehed ko\u0303ik kas juba abielus vo\u0303i kohe-kohe abieluranda so\u0303udmas. Nii et Elviira veedab oma elu enamjaolt u\u0308ksi, ka\u0308ib baarist baari, tutvub mitmest rahvusest meessoo esindajatega, ei suuda aga u\u0308hegagi neist pikemat sidet ega suhet tekitada. Po\u0303himo\u0303tteliselt ei tee ta muud, kui ho\u0303ljub ringi ses mullis, kus ei ole palju enamat, kui perfektne meik na\u0308ole ja u\u0308he joogi rahaga \u2014 kui sedagi \u2014 baari mehi lantima. Ku\u0308ll u\u0308kskord ikka tuleb mo\u0303ni, kes va\u0308lja teeb."}, {"text_idx": "#000190", "text": "Nagu Mudlumi esimene raamat, jutukogu \u201eTo\u0303sine inimene\u201d to\u0303estas, on kirjanik va\u0308ga ta\u0308helepanelik elu pisiasjade suhtes ning vo\u0303ib neid pikalt ja po\u0303hjalikult kirjeldada. Nii ei ole sellegi raamatu tugevam ku\u0308lg mitte Elviira tulemusteta seikluste u\u0308mberjutustamine, vaid erinevate subkultuuride kirjandusse toomine. Ilu teenijana ei saa Elviira teha midagi muud, kui to\u0308o\u0308tada ilusalongis. Kui palju leidub eesti kirjanduses u\u0308ksikasjalikke kirjeldusi ilusalongide igapa\u0308evasest elust? Mudlum paljastab terve hulga pisiasju ning suuremaid ja va\u0308iksemaid intriige, millest tavalugejal aimugi ei ole. Lugeja saab ta\u0308pselt teada, millal ja kus soetas Elviira endale esimese kreemi ja esimese jumestuskreemi, aga \u2014 lugeja saab teada ka seda, kuidas elavad ilusalongides to\u0308o\u0308tavad naised. Enamasti on nad u\u0308ksikemad ja nende elu eesma\u0308rk on leida endale mees. Aga isegi kui meest ei leia, saavad nad enda ja lapse u\u0308lalpidamisega ikkagi hakkama. Need on need na\u0308htamatud Eesti raudnaised, kelle elu miljonite teiste muutujate ko\u0303rval mo\u0303jutab oluliselt ka oma seltskonna selgeltna\u0308gija vo\u0303i hingeline no\u0303ustaja. Mo\u0303ni ime, et kristallipiiblid raamatupoe edetabelites esikohad ho\u0303ivavad."}, {"text_idx": "#000191", "text": "Vo\u0303i vo\u0303tame na\u0308iteks aluspesu ja sukad-sukkpu\u0308ksid. Kes teine on neile naiste elus nii olulistele ro\u0303ivatu\u0308kkidele no\u0303nda palju ta\u0308helepanu pu\u0308hendanud? Va\u0308iksemaid ja suuremaid aluspesuga seotud probleeme-ro\u0303o\u0303me vo\u0303ib kohata la\u0308bi terve raamatu, kuni viieteistku\u0308mnendas peatu\u0308kis jo\u0303utakse apoteoosini. Kogu peatu\u0308kk ra\u0308a\u0308gib aluspesust, millega on loomulikult seotud suur hulk Elviira elust la\u0308bi ka\u0308inud meesterahvaid. Nende seas ka see soomlane, kes tahtis Elviira kaasa viia eksootilistesse paikadesse. Ent oh o\u0303nnetust! \u2014 vaese soomlase po\u0308iad hoidsid no\u0303nda palju va\u0308ljapoole, et Elviira ei saanud suurest hingelisest u\u0308ksmeelest hoolimata temaga pikemat suhet luua."}, {"text_idx": "#000192", "text": "\u201eIlusas Elviiras\u201d on niisiis ku\u0308mnete kaupa tegelasi, kes raamatu \u201eTu\u0308tarlapsest sirgub naine\u201d illustratsiooniks sobiva tegelase elust la\u0308bi voolavad, sinna ometi erilist ja\u0308lge ja\u0308tmata. Samasugune on ka Elviira ise, kes elust la\u0308bi voolab, sinna ometi erilist ja\u0308lge ja\u0308tmata. Ja samasugune on ka see jutustus, kuhu on kokku paisatud oma kolme raamatu jagu materjali, mis aga lugejast la\u0308bi voolab, sinna ometi erilist ja\u0308lge ja\u0308tmata. Ilusa Elviira lool puudub areng, puudub konflikt, puudub algus, puudub lo\u0303pp, seal ei ole u\u0308les-alla liikumist, ko\u0303ik on lihtsalt mingil tasandil passiivselt la\u0308bi elu ho\u0303ljumine. Elviira, nii ilus kui ta ka pole, on po\u0303himo\u0303tteliselt olematu inimene. Tu\u0308druk, keda polnud olemas, naine, keda polnud olemas."}, {"text_idx": "#000193", "text": "\u201eIlusal Elviiral\u201d on ko\u0303ik eeldused olla hea raamat. Kirjutada mo\u0303istab Mudlum va\u0308ga ha\u0308sti, teemadest puudust ei tule, tegelaste galerii on seinast seina, mis aga ta\u0308iesti puudu, on lugu, telg, konflikt, selgroog. Loomulikult saab olla ka romaan novellides, miks mitte, aga nii iseseisvad ja va\u0308gevad need peatu\u0308kid ometi ei ole, et neid novellideks tituleerida."}, {"text_idx": "#000194", "text": "See asjaolu toob va\u0308lja u\u0308he Eesti kirjastusmaailma olulise puuduse, ja see on kirjastustoimetajate puudumine. Kirjastustoimetaja u\u0308leja\u0308a\u0308nud la\u0308a\u0308nemaailma mo\u0303ttes ei ole mitte inimene, kes ka\u0308sikirjal fu\u0308u\u0308siliseks raamatuks aitab saada \u2014 sellega tegeleb tootmisosakond \u2014, vaid inimene, kes to\u0308o\u0308tab ka\u0308sika\u0308es autoriga, et tema teosest paremad ku\u0308ljed esile tuua ja see iseseisvaks looks, romaaniks kujundada. Va\u0308ga va\u0308he on kirjanikke, kel sellist abi vaja ei ole. Vo\u0303tame kas vo\u0303i Soome \u2014 ka need parimatest parimad kirjanikud, kelle raamatud pa\u0308lvivad Finlandia kirjandusauhinna vo\u0303i kandideerivad sellele, ei ole oma teoseid kirjutanud mitte u\u0308ksi, vaid koos kirjastustoimetajaga. Romaani ei kirjutata a\u0308ra nagu Eestis, vaid seda kirjutatakse mitu aastat ja mitu korda. Tean va\u0308ga ha\u0308sti, et meie praegune kirjanike toetamise su\u0308steem ei toeta mitte kirjutatu kvaliteeti, vaid kvantiteeti, ja loodan, et kirjanikupalk toob olukorda mingigi muutuse. Kui mo\u0303ne aja eest Soome kolleegidega sel teemal ra\u0308a\u0308kisin, u\u0308tlesid nad otsekui u\u0308hest suust: \u201eMeil ei ole ku\u0308ll kedagi, kes oma raamatu ilma kirjastustoimetajata kirjutaks.\u201d Ko\u0303rvalpilk on vajalik, ko\u0303rvalpilk on kasulik, ja olen ta\u0308iesti kindel, et kui \u201eIlusa Elviiraga\u201d oleks veidi rohkem to\u0308o\u0308d tehtud, oleks tegemist tugeva ja toeka teosega."}, {"text_idx": "#000195", "text": "Mo\u0303ned va\u0308ikesed mo\u0308o\u0308dalaskmised, millest ha\u0308sti mo\u0308o\u0308da minna ei saa. Esiteks, Nizzast ei saa kuidagi paista ilus Korfu saar. Kui sealt midagi paistab, on see Korsika. Korfu asub sootuks Ioonia meres, mis ja\u0308a\u0308b teisele poole Itaaliat. Ja \u201eKing-size bed\u201d ei ole mitte \u201ekuninga-suurune\u201d voodi \u2014 see oleks o\u0303ige va\u0308ike, suured need kuningad ikka on \u2014, vaid lihtsalt ekstralai kahe\u00adinimesevoodi."}, {"text_idx": "#000198", "text": "CAROLINA PIHELGAS: Oled hulk aastaid o\u0303ppinud Eesti Humanitaarinstituudis, mis 1990-ndatel ja veel nullindatelgi oli vaba vaimsuse ja filosoofia taimelava, kus polnud puudust eluaegsetest u\u0308lio\u0303pilastest. Milline oli \u201evana EHI\u201d ja selle vaimsus ning kuidas on EHI-s o\u0303ppimine sind mo\u0303jutanud?"}, {"text_idx": "#000199", "text": "MART KANGUR: EHI oli u\u0308ks paras eksperiment, ko\u0303igi oma heade ja halbade ku\u0308lgedega. Vaba oli ta to\u0303esti, nii lektoritele, kes said ra\u0308a\u0308kida sellest, mis neid parajasti ko\u0303ige rohkem huvitas, kui ka u\u0308lio\u0303pilastele, kes vo\u0303isid (eriti algusaegadel) ka\u0308ia millistes loengutes tahes, teha eksameid, millal o\u0303ige tundus, ja o\u0303ppida nii kaua kui kulus. See ko\u0303ik aga eeldas tugevat isiklikku distsipliini, mida noortel inimestel just u\u0308lema\u0308a\u0308ra ei leidu. Kuna puudus kursuste su\u0308steem, suheldi justkui terve kooliga korraga, po\u0303lvkondade u\u0308leselt, mis muidugi andis ja o\u0303petas palju. Suur mo\u0303ju oli karismaatilistel o\u0303ppejo\u0303ududel, kelle eeskuju innustas, aga vo\u0303is ka halvata, sest vahetus isiklikus kontaktis seati latt kohe va\u0308ga ko\u0303rgele. Mo\u0303nele sobis selline voolav ja va\u0308heste formaalsete piirangutega keskkond paremini, mo\u0303nele halvemini. Ise tulin sellest napilt la\u0308bi, kooli amorfsus su\u0308nkroniseerus liialt mu enese sisemise tumeainega. Aga ku\u0308llap oleksin ka na\u0308iteks Tartus aastateks kuhugi aguliha\u0308marusse kadunud. EHI oli midagi saatuslikku, ja oma saatust peab armastama."}, {"text_idx": "#000200", "text": "C. P.: Millised need karismaatilised o\u0303ppejo\u0303ud olid, ja mis on peamine, mis sa ise neilt kaasa said?"}, {"text_idx": "#000201", "text": "M. K.: Head lektorid muidugi lihtsalt vaimustasid, kiskusid kaasa, panid lugema, asja edasi uurima. Kohe oma esimesel aastal sattusin Hasso Krulli poststrukturalistlike meetodite loengutesse, kus ka\u0308sitleti Barthes\u2019i, Kristevat, Derridad, Deleuze\u2019i ja Guattarid, Bataille\u2019d jt \u2014 see kursus ma\u0308a\u0308ras mu edasisi huvisid ikka va\u0308ga palju, first cut is the deepest. Vo\u0303tsin ja\u0308rgnevatel aastatel osa vist ku\u0308ll ko\u0303igist Krulli loengukursustest ja seminaridest, ka\u0308isin tal ka ku\u0308las, lastele o\u0303unad ja apelsinid kaasas, et kuuldut edasi arutada. Teine kirjandusteooria o\u0303ppetooli suurkuju oli Mihhail Lotman, va\u0308ga erudeeritud inimene ja sa\u0308rav retoorik, kelle loengutes oli alati rahvast murdu. Keeleteaduse alused sain ka\u0308tte Lembit Vabalt, uut testamenti o\u0303petas po\u0303hjalikult tundma Kalle Lindi. To\u0303sisema huvi filosoofia vastu a\u0308ratas To\u0303nu Viik oma suurepa\u0308raste loengutega Heideggerist ja Hegelist. Ja muidugi Rein Raud, EHI u\u0308ks rajajaid ja esimene rektor, kelle entsu\u0308klopeedilised teadmised ja keelteoskus seadsid standardi justkui kogu koolile. Valitses mitteformaalne, su\u0308vitsiminev, asjast enesest ra\u0308a\u0308kimise vaim, selle saingi EHI-st kaasa."}, {"text_idx": "#000203", "text": "M. K.: Raamat koosneb hulgast lu\u0308hikestest tekstidest, neist igau\u0308hel on vaid u\u0308ks autor. Nii et selles mo\u0303ttes pa\u0308ris koos kirjutamist ei olnud. Aga suur osa tekste su\u0308ndis meie \u2014 minu, Jaak Ranna ja Eik Hermanni ehk Ivar Ravi suhtlusest, kirjavahetusest, vastastikustest impulssidest. Mingit kavatsust raamatut va\u0308lja anda alguses ei olnud, lihtsalt eksperimenteerisime, tegime nalja, kirjutasime oma lo\u0303buks. Lo\u0303puks aga kogunes tekste nii palju, et mo\u0303tlesime proovida. Debu\u0308u\u0308dipreemia oli suur u\u0308llatus. Siis otsustasime ka, et raamatule mingit promo ei tee, intervjuusid ei anna, et ja\u0308tta selle mo\u0303julepa\u0308a\u0308semine ainult ta sisemise kvaliteedi hooleks. Tagantja\u0308rele mo\u0303eldes oli see viga, ta\u0308napa\u0308eval on ko\u0303iksugu mu\u0308ra nii palju, et reklaamida tuleb ka tugevamaid tekste, muidu need oma lugejaid u\u0308les ei leia."}, {"text_idx": "#000204", "text": "C. P.: Sinu luulet vo\u0303iks nimetada keeleluuleks: keel ei ole siin pelgalt instrument vo\u0303i vahend, vaid loob ise uusi ta\u0308hendusi. Sinu luule tundub tekkivat, ta\u0308rkavat, ko\u0303dunevat ja tantsivat keelest ja keelega. Kuidas sa ise kirjeldaksid oma suhet keelega?"}, {"text_idx": "#000205", "text": "M. K.: Minu jaoks luule ongi keele teatav olek. Luule on ju alati keeleline, pole olemas mittekeelelist luulet, vo\u0303i kui, siis ainult u\u0308lekantud ta\u0308henduses, luuleliselt o\u0308eldes. Kui luule on keele teatav olek, siis on ta samas ka keele teatav eriline suhe maailmaga. Eriline olek tingib vo\u0303i ka\u0308tkeb erilist suhet. Kitsas mo\u0303ttes keelest la\u0308htudes vo\u0303iks seda kirjeldada na\u0308iteks no\u0303nda: vo\u0303tame u\u0308he so\u0303na ja asetame ta lihtsalt eraldi \u2014 eraldi nii teistest so\u0303nadest kui ka mo\u0303nest konkreetsest kasutusest, tavapa\u0308rasest kontekstist. Mis juhtub sellise eraldi asetatud, eraldi vo\u0303etud vo\u0303i vaadeldud so\u0303naga? Tema olek muutub, ta ei ole enam millegi (lu\u0308u\u0308me) va\u0308ljendaja, kommunikatsiooni\u00advahend, vaid saab justkui (tuunjaks) asjaks \u2014 ja koos sellega muutub ka tema suhe maailma, tema ta\u0308hendus ja osutus. Vo\u0303iks o\u0308elda, et ta\u0308hendus ja osutus ei ole enam piiratud ja kindlal moel artikuleeritud, vaid lo\u0308o\u0308vad so\u0303na u\u0308mber justkui lehviku vo\u0303i pilvena laiali, u\u0308mbritsevad teda nimbusena. Sellisest so\u0303nast luuletuse saamiseks tuleb nu\u0308u\u0308d sealt nimbusest mo\u0303ned ta\u0308hendusvo\u0303imalused va\u0308lja noppida ja omavahel kindlasse suhtesse seada \u2014 niiviisi, et nimbus sa\u0308iliks, pu\u0308siks."}, {"text_idx": "#000206", "text": "Kui so\u0303na ongi meedium, siis enam mitte vahendi, vaid keskkonna ta\u0308henduses. So\u0303na on siin element, ta on midagi elementaalset \u2014 ja samamoodi maailm, millest ta ra\u0308a\u0308gib. Just selles mo\u0303ttes ongi keel minu element \u2014 elementaalsena, justkui sulas vo\u0303i kihavas, virtuaalses olekus. Sulistan seal nagu kala vees. Mo\u0303nes teises olekus aga vo\u0303ib keel mulle mo\u0303juda ahistavalt ja rusuvalt, seepa\u0308rast pu\u0308u\u0308an ta kiiresti u\u0308les sulatada \u2014 mis ei ole igas olukorras sugugi adekvaatne vo\u0303i produktiivne la\u0308henemine."}, {"text_idx": "#000207", "text": "C. P.: Aga kas pole nii, et kui u\u0308ks so\u0303na teiste hulgast va\u0308lja vo\u0303tta ja seda korrata, muutub see loitsuks vo\u0303i mantraks? Kuidas sa suhestud keele maagilise funktsiooniga?"}, {"text_idx": "#000208", "text": "M. K.: Olen ku\u0308ll kordust poeetilise vo\u0303tte vo\u0303i strateegiana kasutanud, aga see ei ole minu jaoks midagi keskset. Kui ra\u0308a\u0308kisin so\u0303na vo\u0303tmisest vo\u0303i vaatlemisest ta tavapa\u0308rasest kontekstist eraldi, siis ei mo\u0303elnud ma, et seda peaks tegema kordamise kaudu \u2014 teatavas mo\u0303ttes on see eraldivo\u0303tt just midagi ainukordset, teeb so\u0303na ainuliseks, nagu kivi asetamine na\u0308itusesaali postamendile. Kordust vo\u0303ib, aga ei pruugi siin kasutada. Jah, suur kordaja ma oma arust ei ole. Mis puutub maagiasse, siis on see mulle u\u0308sna vo\u0303o\u0303ras. Loitsimine, retsiteerimine, igasugune rituaalsus ja\u0308a\u0308b minust kaugele. Ka ei taha ma maailma oma so\u0303na abil mo\u0303jutada, vallata va\u0308gesid, kutsuda esile su\u0308ndmusi \u2014 maailma ja u\u0308hiskonna probleemidega ma aeg-ajalt oma luuletustes ju tegelen, aga pigem poliitilises kui maagilises vo\u0303tmes. Kui ra\u0308a\u0308kida jaanundusklikult, siis liigun keele substantsiaalsuse \u2014 ma u\u0308tleksin pigem elementaarsuse vo\u0303i elementaalsuse \u2014 poole hoopis selle mu\u0308stilisest otsast. Aga siin tuleks teha oluline ta\u0308psustus, et keele mu\u0308stilisus ei ta\u0308henda mulle unio mystica\u2019t, vaid pigem teatavat separatio mystica\u2019t, fundamentaalse lahus- vo\u0303i eemaloleku kogemust, millest ra\u0308a\u0308gib na\u0308iteks Maurice Blanchot."}, {"text_idx": "#000209", "text": "Muidugi, maagiasse tuleb ses mo\u0303ttes to\u0303siselt suhtuda, et ei tohi liiga to\u0303siselt vo\u0303tta, mida enda kohta u\u0308tled, see ei tohi sind ma\u0308a\u0308ratlema ja\u0308a\u0308da. Vo\u0303in end na\u0308iteks siingi no\u0303rgalt vo\u0303i valesti to\u0303lgendada. U\u0308ks asi on luuletada, teine asi on sellest mo\u0303elda. Luuletaja ning mo\u0303tleja on peaaegu kaks eri inimest. Ja luuletajaid ja mo\u0303tlejaid vo\u0303ib sinus omakorda olla mitu."}, {"text_idx": "#000211", "text": "M. K.: Ma saan vist aru, mida Hasso Krull silmas peab, aga ise ma keelest vo\u0303i luuletamisest sellistes terminites ei mo\u0303tle, seda no\u0303nda ei koge. Ma ei tunne, et usaldaksin vo\u0303i umbusaldaksin keelt, keele usaldusva\u0308a\u0308rsuse ku\u0308simust mu jaoks ei ole. Mis mo\u0303ttes usaldusva\u0308a\u0308rne, kommunikatsiooni\u00advahendina, to\u0303e edasiandjana? Need asjad ei huvita mind va\u0308ga. La\u0308htun sellest, mis pilgule (ja tundele, tunnetusele) avaneb, keel liigub ja funktsioneerib, ta\u0308hendused ja ambivalentsid vilguvad ja va\u0308lguvad, alati avaneb luuletuse \u2014 vo\u0303i siis so\u0303nama\u0308ngu, nalja, aforismi, filosoofilise arutluse \u2014 vo\u0303imalus, komponeerimisega vo\u0303ib pihta hakata, ei mingit kahtlust."}, {"text_idx": "#000212", "text": "C. P.: Samas on sul tekste, kus usaldamatuse ku\u0308simus tundub otseselt keskmes olevat. Na\u0308iteks lugu \u201eMatk\u201d, mis on u\u0308les ehitatud dialoogina matkamise matkimisest. Mulle tundub, et sa la\u0308hed paljast so\u0303nama\u0308ngust siiski kaugemale, sest siin tekib juba ta\u0308henduste no\u0303iaring. Meenub ka lugu \u201eJaak Rand\u201d, kus Jaak Rand on pahane, sest ta ei tunne ennast a\u0308ra jutus, mille pealkirjaks ongi tema nimi. Need tekstid on justkui Escheri pildid, kus trepid u\u0308hendavad eri tasapindu, u\u0308htaegu vo\u0303imalikke ja vo\u0303imatuid."}, {"text_idx": "#000213", "text": "M. K.: So\u0303nama\u0308ngust la\u0308hen ma muidugi kaugemale, so\u0303nama\u0308ng u\u0308ksi ei ole ju veel luuletus ega u\u0308ldse kirjandustekst selle so\u0303na tugevas mo\u0303ttes. Mingist kokkuko\u0303last vo\u0303i ambivalentsist vo\u0303ib kujuneda luuletus (vo\u0303i ka lugu nagu jutu \u201eMatk\u201d puhul), aga vo\u0303ib kujuneda ka na\u0308iteks keeleline nali. U\u0308hes mo\u0303ttes moodustavad ko\u0303iksugu keelenaljad ja luule pideva rea, la\u0308hevad sujuvalt u\u0308ksteiseks u\u0308le, aga teises mo\u0303ttes on tegu olemuslikult erinevate asjadega. Arthur Koestler on veenvalt na\u0308idanud, et kui nalja puhul kaks ta\u0308hendustasandit vo\u0303i -raamistikku po\u0303rkuvad, teineteisest hetkeliselt la\u0308bi liiguvad (hahaa-elamus, pinge vabanemine naerus), siis kunstiteose puhul ja\u0308a\u0308vad need tasandid vo\u0303i raamistikud paralleelsetena koos eksisteerima (aah-elamus). (Need mo\u0303lemad erinevad teaduse ahaa-elamusest, kus raamistikud u\u0308hte sulavad.) Niisiis on kunstiteos muidugi midagi enamat so\u0303nama\u0308ngust, vaimukusest \u2014 temas on mingi pu\u0308si, erinevalt naljast on siin midagi, mida saab pikalt kontempleerida. Luuletus vo\u0303ib ku\u0308ll alguse saada so\u0303nade, va\u0308ljendite vo\u0303i tsitaatide vahelistest horisontaalsetest lu\u0308hiu\u0308hendustest, luuletaja peas pidevalt huugavast assotsiatsioonimasinast, aga ta peab kindlasti kaasa haarama midagi su\u0308gavusmo\u0303o\u0303tmest, peab traalina u\u0308les tooma mingi tundelis-mo\u0303ttelise kompleksi, mis pua\u0308ndis ei haju, vaid ja\u0308a\u0308b pu\u0308sima."}, {"text_idx": "#000214", "text": "Mis puutub ta\u0308henduste no\u0303iaringi ja Escheri piltidesse, siis on selline refleksioon mulle to\u0303esti va\u0308ga su\u0308damela\u0308hedane ja oluline. Mingis mo\u0303ttes ongi ideaalne tekst mu jaoks puhas refleksioon, keerdumine iseenesesse. Siin va\u0308ljendub filosoofiline tung moodustada selline tervik, mis toetuks ainult iseendale, mis sisaldaks omaenda aluseid \u2014 mis justkui po\u0303hjustaks iseennast vo\u0303i kordaks igal oma tasandil omaenda vormi. See teostub kahel po\u0303hilisel moel: u\u0308ks on topeldamine, pealevoltimine vo\u0303i peegeldamine, mingi motiivi, teema vo\u0303i ka\u0308igu teatav kordamine; teine, poeetilisem vo\u0303te on aga ambivalentsus, kaheku\u0308lgsus, kus tuumne vo\u0303i telgne element projitseerib korraga mitu ta\u0308hendust vo\u0303i efekti."}, {"text_idx": "#000216", "text": "M. K.: Keelel on va\u0308ga mitmetasandilised seosed kehaga, ja eriti oluline on see just luule puhul. Esiteks la\u0308htubki luule sellest, et so\u0303na ei funktsioneeri enam la\u0308bipaistva ma\u0308rgina, vaid muutub justkui asjaks, tema kehalisus tuleb esile \u2014 olgu siis ko\u0303la vo\u0303i visuaalse kujuna. So\u0303nade, va\u0308ljendite vahele tekivad lateraalsed seosed, mis lo\u0303huvad harjumuspa\u0308raseid ta\u0308hendus- ja kasutusahelaid. Na\u0308htavale tulevad uued seosed, uued ta\u0308hendused. Mulle meeldibki rajada kujundit sellisele ko\u0303lalisele, materiaalsele seosele, mis on (algselt) ta\u0308iesti ta\u0308henduseva\u0308line. Metafoor ja vo\u0303rdlus, mis loovad kujundi ta\u0308henduse pinnal, ei ole nii su\u0308mpaatsed. Muidugi ei tohi ja\u0308a\u0308da kinni lihtsalt ko\u0303lasse, vaid tuleb seda kasutada hu\u0308ppelauana. Riimid, ru\u0308tmid, alliteratsioon, va\u0308rsimo\u0303o\u0303t vo\u0303ivad protsessi u\u0308le vo\u0303tta, nendega peab sama ettevaatlik olema nagu metafooridega, tuleb hoolikalt doseerida. Peab vaatama, et su jo\u0303ud neist u\u0308le ka\u0308iks."}, {"text_idx": "#000217", "text": "See oli siis kehalisus so\u0303na keha mo\u0303ttes, asja kehalisus, materiaalsus. Aga oluline on ka see, mida luule teeb kirjutaja ning lugeja/kuulaja kehaga, elava kehaga. Ma u\u0308tleksin, et luule, nii nagu u\u0308ldse kunstiteos vo\u0303i veelgi laiemalt igasugune looming, integreerib vo\u0303i lo\u0303imib keha, nu\u0308ansseerib seda ja peenemaid eristusi tehes viib paremini iseendaga kontakti. Head luuletust saab kirjutada vaid \u201ekogu kehaga\u201d, ja samuti lugeda. Luuletus tuleb kehast la\u0308bi lasta, muidu on ta u\u0308sna kasutu. Niiviisi kehast la\u0308bi liikudes toob ta argi\u00adaskeldustes robustseteks kihtideks, astmeteks ja ja\u0308rkudeks eristunud keha (ja neile vastava teadvuse) ja\u0308lle kokku, vo\u0303imaldab tal iseenesega ja iseenesest paremini la\u0308bi ka\u0308ia."}, {"text_idx": "#000218", "text": "Kolmas asi on veel see, kuidas luuletus otseselt, temaatiliselt kehast ra\u0308a\u0308gib vo\u0303i selle protsesse kehastab. Selles mo\u0303ttes ei ole ma vist va\u0308ga kehaline luuletaja. Aga selline kehalisus ei ole ehk luule puhul ka ko\u0303ige olulisem."}, {"text_idx": "#000219", "text": "C. P.: Sinu to\u0303lkes on ilmunud Jacques Derrida u\u0308ks olulisemaid teoseid \u201eSurma and\u201d, tegu on va\u0308ga no\u0303udliku tekstiga. Kas selle raamatu puhul tundsid, et to\u0303lkimine vo\u0303iks mingil ma\u0308a\u0308ral sarnaneda luuletamisega?"}, {"text_idx": "#000220", "text": "M. K.: Mingil ma\u0308a\u0308ral muidugi, niivo\u0303rd kui tuleb leida vasteid kokkuko\u0303ladel po\u0303hinevatele so\u0303nama\u0308ngudele ja teistele kujundlikele figuuridele, mida Derrida tekstis leidub. Ometi on \u201eSurma annis\u201d neid veel va\u0308he vo\u0303rreldes tema mo\u0303ne teise kirjutisega, na\u0308iteks \u201eDisseminatsiooniga\u201d. Mulle sobib Derrida kirjanduslik, o\u0303huline stiil ha\u0308sti, samuti arvan end tunnetavat tema mo\u0303tte u\u0308ldist liikumisjoonist, seeto\u0303ttu oli selle va\u0308ikese raamatu to\u0303lkimine puhas lust."}, {"text_idx": "#000221", "text": "C. P.: Mille u\u0308le oli ko\u0303ige rohkem peamurdmist? Ja milliste leidudega sa ise ko\u0303ige enam rahule ja\u0308id? Kas to\u0303lkesse tekkis midagi sellist, mille u\u0308le Derrida oleks ro\u0303o\u0303mustanud?"}, {"text_idx": "#000222", "text": "M. K.: Eks peamurdmist oli omajagu, sest Derrida kasutab palju polu\u0308seemilisi ahelaid ja homonu\u0308u\u0308miat, mida on raske u\u0308hest keelest teise u\u0308le kanda. Na\u0308iteks fraas tout autre est tout autre tuli to\u0303lkida \u201eiga teine on igati teine\u201d, vo\u0303i plus de secret, plus de secret \u2014 \u201e(kui pole) enam saladust, (siis on) enam saladust\u201d. Paljud kokkuko\u0303lad la\u0308ksid siiski kaduma, aga nende kompenseerimiseks ja teksti u\u0308ldise stiili sa\u0308ilitamiseks o\u0303nnestus (delikaatselt) luua teisi \u2014 na\u0308iteks oleks Derrida mu arvates ro\u0303o\u0303mustanud selle u\u0308le, et eesti keeles ko\u0303lavad kokku \u201eka\u0308es olema\u201d ja \u201eka\u0308ttesaamatu\u201d: Jumal hoiab mind oma ka\u0308es, ja\u0308a\u0308des ise ka\u0308ttesaamatuks \u2014 seda polu\u0308seemilist seost originaalis ei ole."}, {"text_idx": "#000223", "text": "C. P.: Kas filosoofiaga tegelemine on sinu enda luulet ka mo\u0303jutanud?"}, {"text_idx": "#000224", "text": "M. K.: Ma arvan, et va\u0308ga palju. Kui Heidegger ra\u0308a\u0308gib sellest, kuidas luule annab mo\u0303ttele ainet, teeb avanguid, mille mo\u0303te u\u0308les vo\u0303tab, siis minul on tihti vastupidi: just filosoofia annab impulsi vo\u0303i loob ruumi, kuhu saab ilmuda luuletus. Filosoofia teeb su\u0308gavaid liigendusi, nihutab perspektiive, tuulutab ja o\u0303hutab mo\u0303tet \u2014 kui luuletus on midagi tihedat, la\u0308bipo\u0303imunut, siis filosoofia on o\u0303hu element. Va\u0308hemasti minul on sellist hingamisruumi ha\u0308dasti vaja, aga ma\u0308letan, et ka na\u0308iteks Mehis Heinsaar on kusagil o\u0308elnud, et loeb hea meelega kirjutamise vahele filosoofiat. Filosoofia mo\u0303ju ei pea kirjanduses kuidagi otse na\u0308ha olema, see vo\u0303ib olla va\u0308ga kaudne, aga sellegipoolest oluline. Sest luule ei tegele ju ainult tunnete (vo\u0303i) va\u0308ljendamisega, vaid on tunnetusvahend ja mo\u0303tlemismasin. Panen \u2014 ilmselt oma heideggerliku tausta to\u0303ttu \u2014 luulele suuri u\u0308lesandeid ja lootusi, ta peab suutma inimlike fakulteetide kokkukuuluvust no\u0303nda asjastada vo\u0303i kehastada, et see meid vabastaks ja ergastaks, ta peab olema isegi teatav tarkade kivi, mis vo\u0303imaldab la\u0308bi viia olulisi transformatsioone... Muidugi mitte otseselt maagilises vo\u0303i alkeemilises mo\u0303ttes, vaid lo\u0303imides ja nu\u0308ansseerides, va\u0308esoleval tasandil."}, {"text_idx": "#000225", "text": "Muide, \u201eSurma annis\u201d tsiteerib Derrida Baudelaire\u2019i, kes u\u0308tleb no\u0303nda: \u201ePole kaugel aeg, mil mo\u0303istetakse, et igasugune kirjandus, mis keeldub sammumast vennalikult teaduse ja filosoofia vahel, on mo\u0303rvarlik ja enesetapjalik kirjandus.\u201d Vaimu tuleb filosoofia ja teaduse ho\u0303redas o\u0303hus ko\u0303vasti treenida, muidu imeb luules vallanduv keele lopsakas ainelisus ta endasse. Vo\u0303i siis vajub ta uimasesse, verevaesesse lobisemisse. Ei, luule peab olema va\u0308rske, terav, tihe, siinkohal olen ma no\u0303us Kivisildnikuga: oluline on kujund ja kompositsioon! Luuletus on tunnetusvahend, mis peab haarama nii tunnet kui mo\u0303tet nende ko\u0303rgeimal astmel."}, {"text_idx": "#000227", "text": "M. K.: Minu jaoks eesti luule algabki Juhan Liiviga. Liiv vo\u0303tab luule justnagu ta\u0308iesti lahti ja ehitab uuesti u\u0308les, lihtsast ko\u0303neaktist, ko\u0303nelemisest peale. Ta on algus, mis ja\u0308a\u0308bki algama, igavesti va\u0308rske, verilihas keel, kust vo\u0303ib lo\u0303putult ammutada. Ja Liivi tekstid funktsioneerivad omalaadse pu\u0308hakirjana, alusena, millele rajada kultuuris nii olulisi intertekstuaalseid viiteid. Liivis on mingi toores va\u0308gi nagu Jaan Oksaski, nende keel on magmaatiline, kehast la\u0308bi lastud, kannatav ja ekstaatiline. Seejuures ei ole Liiv ometi mulle isiklikult ko\u0303ige olulisem autor olnud, ta on, kuidas o\u0308eldagi, lihtsalt objektiivselt oluline, eesti kirjanduse ja rahva jaoks. Minu esimene suur armastus luules oli hoopis Arbujate-aegne Uku Masing. Seeja\u0308rel tulid Kaplinski, U\u0308di/Viiding, Krull, Soomets jt."}, {"text_idx": "#000229", "text": "M. K.: Mo\u0303tlesin endale kunagi poeetilis-filosoofilise moto: \u201eso\u0303nad on mulle o\u0303hk\u201d. So\u0303nad on ko\u0303ige olulisemad asjad u\u0308ldse, aga samas ei ta\u0308henda nad mitte midagi. Nad ongi olulised seeto\u0303ttu, et ei ta\u0308henda, ja vastupidi. Nad on ko\u0303igest lahti, triivivad, lendlevad, nad ei vastuta, selline on nende eripa\u0308rane vastutus. Ainult sellise o\u0303hk-olemise kaudu saab poeetiline so\u0303na suhestuda eetika, to\u0303e, hu\u0308ve ja muu sarnasega \u2014 ainult no\u0303nda, et ta on korraga, u\u0308heva\u0308a\u0308rselt nii eimiski kui ka elu enese tingimus. Tal saab ko\u0303ik olla ainult no\u0303nda, et tal midagi ei ole. Separatio mystica."}, {"text_idx": "#000232", "text": "tuiska kinni ko\u0303ik so\u0303alaiva ja so\u0303alinnuki."}, {"text_idx": "#000236", "text": "nii et nia\u0308 suurto\u0303 su\u0308ga\u0308va\u0308le unno\u0303 vaossi"}, {"text_idx": "#000237", "text": "nink hinna\u0308st sa\u0308a\u0308l uno\u0303n tandsusaalo\u0303ss arvasi."}, {"text_idx": "#000240", "text": "nink na\u0308ist pera\u0308ko\u0303rd vabrikun traktori tetta\u0308si."}, {"text_idx": "#000245", "text": "sata lepistigun norutavide katskiste kato\u0303ldo\u0303 ja panne pa\u0308a\u0308le,"}, {"text_idx": "#000246", "text": "et nia\u0308 su valguso\u0303n ha\u0308bu\u0308st armo\u0303tuso\u0303 pera\u0308st priiss saasi"}, {"text_idx": "#000248", "text": "sata mahaja\u0308tedu\u0308 raudtii rossitanuide ru\u0308u\u0308pide pa\u0308a\u0308le,"}, {"text_idx": "#000252", "text": "ja su hellu\u0308se ka\u0308en keva\u0308ja\u0308st ha\u0308itsemist miilde tulo\u0303tasi."}, {"text_idx": "#000257", "text": "ja kao manu vii perra\u0308 minna\u0308."}, {"text_idx": "#000259", "text": "et tima\u0308 ei pelga\u0308si mehenaaso\u0303ss saia"}, {"text_idx": "#000262", "text": "et tima\u0308 ja\u0308lleki tassako\u0303isto\u0303 edesi astussi"}, {"text_idx": "#000267", "text": "Andris Feldmanis: \u201eViimased tuhat aastat\u201d."}, {"text_idx": "#000268", "text": "Eks alustame ikka heast: kirjutada autor oskab. Samas ei saa pika stsenaristikogemusega Feldmaniselt mitte midagi va\u0308hemat oodata, misto\u0303ttu see to\u0303demus liigitub pigem elementaarse ja niisiis u\u0308leliigse sedastuse valda. Ehk on suurema komplimendikaaluga tunnustus raamatu u\u0308sna sagedaste seksistseenide eest: need pole ei nilbed ega punnitatud, vaid vajadusel romantilised, vajadusel tegelaste u\u0308ksindust ja meeleheidet alla kriipsutavad, vajadusel aga just o\u0303igel ma\u0308a\u0308ral olustikulised. Intiimelu kirjeldused on teadupa\u0308rast u\u0308ks kirjutaja tuleproove: ei ole ju kerge edasi anda ko\u0303ike seda, mis tegelikult polegi mo\u0303eldud so\u0303nastamiseks. Feldmanis tuleb sellega imeha\u0308sti toime."}, {"text_idx": "#000269", "text": "Paraku on see ka ko\u0303ik, millega ta imeha\u0308sti toime tuleb. Teos ise on pingutatult pubekate armastuslugu, mis on mingil arusaamatul po\u0303hjusel u\u0308lima lohakuse ja u\u0308lejala laskmisega ru\u0308u\u0308tatud millessegi ulmesarnasesse. See teos ei ole ulme ega olme, vaid ja\u0308rele\u00admo\u0303tlematuse, lugejasse u\u0308leolevalt suhtumise ja lohakuse triumf, pealegi oleks see pidanud lo\u0303ppema juba 168. leheku\u0308ljel, nii et lugejale oleks ja\u0308a\u0308nud veel mingigi vabadus eelnevat laiemalt to\u0303lgendada ja leida selles avaramaid ta\u0308hendusi, kui raamatus lo\u0303puks on."}, {"text_idx": "#000270", "text": "Paraku kogunes vastamata ku\u0308simusi ning ta\u0308htsuse ja ta\u0308henduseta ja\u0308a\u0308vaid, sisu koormavaid kirjeldusi liiga palju. Siinkohal va\u0308ike valik ku\u0308simustest, mis tegid raamatu lugemise eriti piinarikkaks."}, {"text_idx": "#000271", "text": "Kui teose tegevus toimub enam kui kahesaja aasta pa\u0308rast tulevikus, kus singulaarsusest on saanud tegelikkus ja tehnika on autori so\u0303nutsi arenenud uskumatutesse kaugustesse, siis miks puuduvad paljud praegu elementaarsed na\u0308htused, nagu geneetilised ravimid (nii va\u0308idetakse leheku\u0308ljel 28, kuigi geeni\u00adteraapia on ta\u0308napa\u0308eval juba olemas) vo\u0303i andmesidel po\u0303hinev geo\u00adpositsioneerimise vo\u0303imalus, ra\u0308a\u0308kimata sellisest lihtsast asjast nagu toiduainete koju tellimine (keerulised masinad so\u0303idavad teoses peategelaste koju igatahes mo\u0303neminutilise ettehoiatamisega)? Kui kehtestatud on sisuliselt kommunism, kus u\u0308litargad masinad varustavad inimesi keerukatele algoritmidele vastavalt ko\u0303igega, sealhulgas toiduga (leheku\u0308ljel 13 teeb peategelane Niko pa\u0308evaplaani, mille u\u0308heks osaks on \u201elasta va\u0308ljastada ja\u0308rgmise na\u0308dala toit\u201d), siis miks autor selle ja\u0308rgneval 180 leheku\u0308ljel unustab ja tegelased, kellel pole to\u0308o\u0308d (lk 31: \u201eInimeste to\u0308o\u0308d ei olnud enam vaja ja mo\u0303ne po\u0303lvkonna pa\u0308rast ei viitsinud keegi isegi enam to\u0308o\u0308\u00adtegemist teeselda\u201d), on pidevalt sunnitud midagi ostma? Ja u\u0308leu\u0308ldse \u2014 kui ko\u0303ike\u00advalitsevad masinad oskavad hoolitseda \u201einimeste eest nagu oma vanade\u00adkodusse pandud vanemate eest\u201d (lk 31), viimased aga ei oska sellist elu elada ning sooritavad massiliselt enese\u00adtappe ja on sisuliselt keeldunud lapsi su\u0308nnitamast (huvitav, kuidas peetakse ku\u0308ll sellistes oludes kaks sajandit vastu, laste mittesaamise puhul piisab maksimaalselt sajandist, et sureks viimane inimene, teose tegevuse alguses on aga meie liigi esindajaid ikka veel u\u0308le kolme miljardi), siis miks pole masinatel oidu luua sinekuure, vo\u0303ltsto\u0308o\u0308kohti, et inimjobud end mingilgi ma\u0308a\u0308ral vajalikuna tunneksid? Ja veel: kui masinad ko\u0303ike kontrollivad, inimeste kodusid koristavad, inimesi endid poputavad ja igal sammul ja\u0308lgivad, siis kuidas saab teoks leheku\u0308lgedel 63\u201464 kirjeldatud armutu ja karistamatu ta\u0308nava\u00adva\u0308givald? U\u0308ldse on tegelaste sotsiaalsed suhted ja\u0308tkuvalt kinni isegi mitte kaheku\u0308mne esimeses sajandis, vaid suisa kaheku\u0308mnendas. Vo\u0303i miks vedelevad leheku\u0308ljel 122 Vera korteris ootamatult ajelehed, mille vanust mo\u0303o\u0303detakse na\u0308dalate ja kuudega, kui eelneva sadakonna leheku\u0308lje va\u0308ltel on antud ja\u0308rjekindlalt mo\u0303ista, et a) inimesed ei vaata enam filme; b) ei tea, mis on kunst; c) on sisuliselt kirjaoskamatud vo\u0303i va\u0308hemalt ta\u0308ielikult vo\u0303o\u0303rdunud tru\u0308kiso\u0303nast, ko\u0303ige enam aga just sellest, mida vo\u0303iks pidada ajakirjanduseks, sest poliitikat pole ning u\u0308hiselu on mandunud kogukondlikuks jalkatagumiseks ja seksuaalse eelma\u0308ngu osa ta\u0308itvaks so\u0308o\u0308gi\u00adtegemiseks?"}, {"text_idx": "#000272", "text": "Sedalaadi ku\u0308simusi on veel ja veel ja veel. Kui u\u0308ldiselt peetakse algaja autori puhul kohustuslikuks enne hanesule tindipotti kastmist mo\u0303ne varem ilmunud ilukirjandusteose la\u0308bilugemist, siis miskipa\u0308rast on laialt levinud seisukoht, et ulmekirjandusse vo\u0303ib sukelduda igau\u0308ks sellest z\u030canrist enne midagi teadmata, ja alati saab end ju o\u0303igustada sellega, et tegu on ulmega ja ulmes on ko\u0303ik lubatud. See na\u0308ib o\u0303igustavat ka autori lohakust ning isegi iseenda loodud maailma reeglitest kas tuju vo\u0303i \u2014 nagu siin sageli na\u0308ib \u2014 lihtsalt mo\u0303ttelaiskuse ajel ha\u0308lbimist."}, {"text_idx": "#000273", "text": "Ometi ei ole z\u030canrist so\u0303ltumata lubatud lugejale silmna\u0308kku tatistada. Ei ole, sest nii nagu hea raamat on z\u030canrist so\u0303ltumata hea ja pole vahet, kas tegu on ulme, krimka, romantilise armastusloo vo\u0303i millegi muuga, nii on ka vastupidi: halb raamat on alati halb. Ja hea raamat ei saa olla teos, kus na\u0308iteks leheku\u0308ljel 103 on Niko kindel, et ta ei ra\u0308a\u0308gi oma uuele kallimale Verale endisest armastatust Mariast, kuid viis rida hiljem, ja\u0308rgmisel leheku\u0308ljel, ku\u0308sib too juba Maria kohta, kelle nime ta ei peaks justkui teadmagi."}, {"text_idx": "#000274", "text": "Toimetamise koha pealt veel nii palju, et kui tegevus toimub vo\u0303o\u0303ras kohas, tuleks osata ka selle paiga nimedega eesti keeles korrektselt u\u0308mber ka\u0308ia. Seesugused Berliini kohad nagu Treptower Park, Go\u0308rlitzer Park vo\u0303i Prenzlauer Allee ei saa mitte kuidagi muunduda eesti keeles Treptoweri pargiks, Go\u0308rlitzeri pargiks vo\u0303i Prenzlaueri alleeks. Need on ikka vastavalt kohtadele, mille nime ja\u0308rgi need pargid ja allee on oma nime saanud, Treptow\u2019 (a\u0308a\u0308rmisel juhul Treptowi) ja Go\u0308rlitzi park ning Prenzlau allee. Vo\u0303o\u0303rkeelsed toidunimed aga, mida ei to\u0303lgita, kirjutatakse va\u0308ikese ta\u0308hega kursiivis, nagu leheku\u0308ljel 122 schwarma puhul o\u0303igesti on ka tehtud, ku\u0308ll aga on sellest hoidutud leheku\u0308ljel 109, kus ra\u0308a\u0308gitakse \u201eKai Koa\u2019st\u201d ja \u201eChow Mein\u2019ist\u201d."}, {"text_idx": "#000275", "text": "Eda Ahi lugemine / inventuur jt luuletusi"}, {"text_idx": "#000276", "text": "Indrek Hirv *Sa va\u0308rised kevadtuules / *Sa oled lainetav meri jt luuletusi"}, {"text_idx": "#000284", "text": "Mihkel Mutt Lugemisest ja tsiteerimisest"}, {"text_idx": "#000286", "text": "Rein Veidemann Loomingulise lehtimise aegu"}, {"text_idx": "#000287", "text": "Leo Luks Elu on mujal"}, {"text_idx": "#000289", "text": "27. aprillil Teaduste Akadeemia saalis (eelregistreerimisega)."}, {"text_idx": "#000292", "text": "18. veebruar \u2013 Mihkel Mutt 70"}, {"text_idx": "#000293", "text": "26. veebruar \u2013 Ljudmilla Simagina (Kokk) 85"}, {"text_idx": "#000294", "text": "26. veebruar \u2013 Andres Aule 50"}, {"text_idx": "#000295", "text": "27. veebruar \u2013 Mart Trummal 70"}]