[{"text_idx": "#000001", "text": "See oli suur vaheldus koorile, suur vaheldus dirigendile ja eriti suur vaheldus publikule. Lausa nii suur, et u\u0308he a cappella koorikontserdi kohta oli kuulajaid ha\u0308mmastavalt palju. Seda rahvamassi vaadates kostus kuulajate seast ka kommentaar, et ega see raske ja kaasaegne koorimuusika eriti publikut ei ko\u0303netagi. See on kindlasti natuke julm ja liialdatud va\u0308ide, aga natuke on selles to\u0303etera. O\u0303nneks ei kao to\u0303sine klassika RAMi repertuaarist kuhugi, kuid kui vaja, lauldakse ka \u201cKuldrannakest\u201d, XIX sajandi seltskonnalaule vo\u0303i siis, nagu sel korral, tellitakse Siim Aimlalt, Riivo Jo\u0303gilt ja Kuldar Schu\u0308tsilt igau\u0308helt neli-viis seadet ja antakse pikk, kahe poolega kontsert, mis koosneb Rein Rannapi legendaarsetest Ruja lauludest."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Kui u\u0308ks vo\u0303imekas koor saab vahelduseks laulda popmuusikaseadeid, vo\u0303ib arvata, et nad teevad seda vabalt, mo\u0303nuga ja ma\u0308ngeldes repertuaarist u\u0308le ka\u0308ies. Ka dirigent Mikk U\u0308leoja u\u0308tles kavalehe kaudu publikule, et kontsert on \u201ciseendale ro\u0303o\u0303muks, autorile u\u0308llatuseks ja ilmarahvale naeruks\u201d. Ro\u0303o\u0303mu, vabadust ja mo\u0303nu seal kindlasti oli, aga kahjuks vo\u0303i o\u0303nneks teadsid seadete autorid ta\u0308pselt, kellele nad kirjutavad. Nad teadsid, et RAM on va\u0308ga hea ansambliga koor, misto\u0303ttu oli mitmes laulus mo\u0303nusaid tihedaid akordiplokke. Nad teadsid, et RAM on u\u0308htlase tasemega koor, misto\u0303ttu said ko\u0303ik ha\u0308a\u0308leru\u0308hmad vaheldumisi laulda soolosid. Aga enneko\u0303ike teadsid nad, et RAM on nii hea koor, et neile vo\u0303ib kirjutada u\u0308ksko\u0303ik kui raske partii, nemad saavad ikka hakkama. Nii lasidki seadete autorid oma fantaasia lendu. Na\u0308iteks Schu\u0308tsi seatud \u201cSuudlus la\u0308bi ja\u0308a\u0308tunud klaasi\u201d sisaldas ootamatuid harmooniaid ning raskesti a\u0308ra lauldavaid ka\u0308ike, kuid kuulajale oli tohutult ilus. Aimla seatud \u201cTule minuga so\u0308o\u0308klasse\u201d ja Schu\u0308tsi \u201cSa oled mul teine\u201d olid aga nii kiired ja tehnilised, et uskumatu, kuidas oli vo\u0303imalik need u\u0308ldse ko\u0303lama saada. Nii ei saanud ma\u0308ngeldes repertuaarist u\u0308le olemisest juttu olla, aga oma korraliku to\u0308isusega saavutati suurepa\u0308rane tulemus."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Need ko\u0303ige lo\u0303busamad ja publiku muigama ajanud teosed olid pigem kontserdi lo\u0303pu poole. Seega jo\u0303udis enne juba tekkida ku\u0308simus, mida U\u0308leoja mo\u0303tles, kui va\u0308itis, et kontsert on \u201cilmarahvale naeruks\u201d. U\u0308ks asi oli siiski naeruks la\u0308bi terve kontserdi \u2013 see oli U\u0308leoja dirigeerimine. Tema emotsionaalsus, eriti miimikas, ning ka ootamatud z\u030cestid on paljudele teada. Seekord vo\u0303ttis tema juhatamine aga lausa koreograafilised mo\u0303o\u0303tmed. Nii naeris publik, kui Riivo Jo\u0303gi seatud laulus \u201cInimene o\u0303pib\u201d pani dirigent ka\u0308ed rusikasse alati, kui oli so\u0303na \u201clollina\u201d, sest ega paremini saagi anda ma\u0308rku, et seda so\u0303na tuleb ro\u0303hutada. Vo\u0303i piisas, et dirigent pani ka\u0308ed puusa ja to\u0303stis nina natuke ko\u0303rgemale ning koor lauliski uhkelt nagu mulgi mees."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Nagu o\u0308eldud, telliti selle kontserdi jaoks seaded kolmelt arranz\u030ceerijalt. Neist Riivo Jo\u0303gi tegutseb enneko\u0303ike orkestridirigendina ning Siim Aimla tunneb end ko\u0303ige rohkem kodus big ba\u0308ndiga. Seega vo\u0303inuks arvata, et RAMi laulja ja kogenud koorijuht Kuldar Schu\u0308ts on koorile seades eelisseisus. Tegelikult oli vo\u0303imatu u\u0308hte teisele eelistada, eriti kui iga autor oli seadnud vo\u0303rdlemisi seinast seina iseloomuga lugusid, ning u\u0308kski neist oma kolleegile alla ku\u0308ll ei ja\u0308a\u0308nud. Siim Aimla oli oma to\u0308o\u0308desse kandnud ehk ko\u0303ige rohkem huumorimeelt, kuigi na\u0308iteks loos \u201cTule minuga so\u0308o\u0308klasse\u201d oli tegemist juba pigem Rannapi ja Ott Arderi huumoriga. Eriti leidlik oli aga Aimla rongiimitatsioon laulus \u201cVana vaksal\u201d. See polnud mingi lastepa\u0308rane \u201cts\u030cuhh-ts\u030cuhh\u201d, vaid f-ta\u0308he baasil ja va\u0308ga to\u0303etruu. \u201cRong\u201d liikus siis ha\u0308a\u0308leru\u0308hmast ha\u0308a\u0308leru\u0308hma ja tekitas va\u0308ga mo\u0303jusa akustilise illusiooni liikuvast rongist. Siim Aimla seaded olid arusaadavalt ka ko\u0303ige rohkem dz\u030ca\u0308ssist mo\u0303jutatud, ru\u0308tmikad ja instrumentaalsed, kuid koorile siiski ha\u0308sti lauldavad. Riivo Jo\u0303gi oli suhteliselt tasakaalukas, ja\u0308ttis, nii palju kui vo\u0303imalik, algsest Ruja variandist alles. Andekad oli nii kehapilli rakendamine laulus \u201cTango\u201d kui ka saateha\u0308a\u0308lte vaimukad kommentaarid surma teemal laulus \u201cInimene o\u0303pib\u201d. \u201cEesti muld ja eesti su\u0308da\u201d kaotas ku\u0308ll rohkete kaunistustega oma pu\u0308halikkust (aga nii tuntud laulu seadmine ongi riskantne), kuid \u201cNii vaikseks ko\u0303ik on ja\u0308a\u0308nud\u201d oli see-eest kohe eriti ilus. Kuldar Schu\u0308ts tundis ilmselgelt ko\u0303ige rohkem oma to\u0308o\u0308andja piire, sest tema seaded olid kohe erakordselt rasked. Tema harmooniad olid ootamatud ja po\u0303nevad, kuid igale tavalisemale koorile oleksid need olnud keerulised. Schu\u0308tsi seadetest meeldeja\u0308a\u0308vaim on mitmetahuline \u201cMust lind\u201d, milles segunesid jo\u0303ulisus, arhailisus, po\u0303nev harmoonia ja ru\u0308tmikus ning kus siin-seal oli midagi martsaarelikku."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Publikule oli see enneko\u0303ike lihtsalt u\u0308ks a\u0308rau\u0308tlemata mo\u0303nus kuulamine. Et koor tuli lavale saali vaheka\u0308igu kaudu, lauldes samal ajal \u201cTeretust\u201d s\u030camaanitrummi saatel (ka Mikk U\u0308leoja laulis), siis juba sellega sai koor kuulajate ta\u0308helepanu enda ka\u0308tte. Kava oli o\u0303nnestunud ka selle poolest, et tasakaal ko\u0303ige tuntumate ja va\u0308hemtuntud laulude vahel oli paigas: ko\u0303ige legendaarsemaid lugusid oli palju, aga ruumi oli ja\u0308etud ka neile, mida mina na\u0308iteks polnud kunagi kuulnud (\u201cTule minuga so\u0308o\u0308klasse\u201d, \u201cKes kellega ka\u0308ib\u201d ja \u201cHead o\u0308o\u0308d\u201d). Kindlasti la\u0308ks alates teatud po\u0303lvkonnast su\u0308da nostalgiast soojaks, kuid ko\u0303ik said ka muige na\u0308ole. Kontserdi salvestas ka Klassikaraadio, nii et mina soovitan selle nende kodulehelt kindlasti u\u0308les otsida."}]