[{"text_idx": "#000007", "text": "Mooste ja Maajaama alternatiivimaigulised suveaktsioonid on lu\u0308litatud \u201eEV 100\u201c kunstiprogrammi. Vo\u0303ib ku\u0308sida, mille poolest erinevad need ettevo\u0303tmised varasematest, kui erirahastust taga ei olnud. Rahastusva\u0308a\u0308rikuse ko\u0303rval on va\u0308hemasti Maajaama puhul ilmne suund digispetsialiseerumisele, olgugi et mo\u0303ni teos on saanud bittideta hakkama. Mooste ku\u0308lalisstuudio installatsioonipa\u0308ev tugines pikale perekondlikule Mooste residentuuri traditsioonile, mille keskmes Evelyn ja John Grzinichi pu\u0308hendumus. Tallinnast vaadatuna u\u0308hekandimehe Timo Tootsi maakodu on omandanud Euroopa Liidu toetuste abiga uue va\u0308ljana\u0308gemise ja tegeldakse uute formaatidega. Kerkiv makerlab ja funktsionaalsed ruumid koos elumaja laiendusega to\u0303otavad pu\u0308sivamat elamiskohta ja rahvusvahelist ettevo\u0303tlustegevust. Timo Tootsi Maajaam on hooajalisest to\u0308o\u0308kohast kujunemas aastaringseks prototu\u0308u\u0308pimise, disainimise ja loomingulise tegevuse baasiks, mille va\u0308ljund on ekspositsiooniobjektide loomine muuseumidele ja na\u0308ituseasutustele, kunstiprojektid ja mis tahes rakenduslik disain, mida saab teostada laserlo\u0303ikuri, CNS-pingi, 3D-printeri, programmeerimisega ning miks mitte ka naela ja haamriga."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Mesilased ei ole Uku Sepsivardi Mooste projektis mitte ainult uurimisobjekt, vaid lausa kaasautorid. Mooste mesinik Siim O\u0303unap (vasakul) la\u0308ks kunstniku eksperimendiga igati kaasa."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Moostes oli kunst katsutavam, Maajaamas oli lisandunud digitaalne mo\u0303o\u0303de, u\u0308hine on kogemuslikkus. Kuigi see ko\u0303lab vastuoluliselt, siis digitaalses Maajaamas tundus kogemust ja osalust rohkemgi olevat: vaatajad pidid orienteeruma, ise midagi tegema, otsima. Moostes oli rohkem tegemist ru\u0308hmatutvustusega: kunstnik ra\u0308a\u0308kis ku\u0308lalisgrupile oma teosest aidas, laudas, talu ko\u0303rval vo\u0303psikus vo\u0303i rohumaal. Elo Liivi kiigele sai ku\u0308ll istuda, teisi teoseid vo\u0303i nende esitlusi tuli kogeda traditsioonilisel kombel \u2013 eemalt."}, {"text_idx": "#000011", "text": "Maajaama staaz\u030cikamateks autoriteks tuleb lugeda Timo Tootsi ennast ja Taavi Suisalu. Tootsi \u201eLennuvalvuri\u201c ko\u0303laritest kostab teadustus reaalajas u\u0308lelendavatest lennukitest, Suisalu teos \u201eVa\u0308ljas/Va\u0308ljal\u201c esitab netikeskkonna va\u0308ljundeid. Nagu autor kirjeldas, reageerib masin veebirobotitele: ta keerab ennast pa\u0308ringut saatva fu\u0308u\u0308silise ruumipunkti poole. Kui u\u0308ritati Vo\u0303rust u\u0308hendust vo\u0303tta, keeras sinnapoole, kui Jaapanist, siis sinna. Po\u0303himo\u0303tteliselt on see vo\u0303rgu\u00adobjekt. \u201eRoboti iga kommunikatsiooniakt, motiivid on enamasti teadmata, on justkui vo\u0303rgupuudutus, mis orienteerub seadeldise fu\u0308u\u0308silise asukoha ja\u0308rgi, kust pa\u0308ring tuleb.\u201c Suisalu on tegelnud digivahendite ja looduskeskkonna lepitamisega aktiivsemalt 2014. aasta EKA magistrito\u0308o\u0308st alates. Ka tollane objekt paiknes po\u0303llul ja vaatajad said selle u\u0308mber istet vo\u0303tta. Siiski oli tegemist ja\u0308relosalusprojektiga, nagu neid on Eestis uurinud Varvara Guljajeva oma doktorito\u0308o\u0308s, mis tuleb peatselt kaitsmisele. Vaatajad ei saa masinaga otse kontakti vo\u0303tta, vaid vo\u0303ivad ja\u0308lgida masinatevahelist interaktsiooni vo\u0303i sekkuda masina toimimisse vo\u0303rgu kaudu."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Varvara ja Mari \u201ePu\u0308hapa\u0308eva maalija\u201c on robotiseeritud molbert, mis teostab talle sisestatud loodusvaate. Seegi on ja\u0308relosaluslik, s.t vaataja sekkumisvo\u0303imaluseta. Vaataja mo\u0303te lendab ku\u0308ll sinnapoole, et kas saaks seadme valitud ilmakaarde keerata ja lasta tal maalida uus vaade, kuid prototu\u0308u\u0308bi skoop on piiratud ja annab lootuse ta\u0308iuslikuma tulevikuversiooni su\u0308nniks."}, {"text_idx": "#000014", "text": "Steven Maheri projekt \u201eU\u0308le pea\u201c (reaalaegne kartograafiline perspektiiviseade) pakub vo\u0303imalust vaadata ennast vahendatuna kaamerast, mis oli kinnitatud vaatajast paari meetri ko\u0303rgusele vaataja kiivrile, na\u0308ha end justkui kaardil. Projekt, mis va\u0308a\u0308rib su\u0308gavamat analu\u0308u\u0308si ja on kehaliselt ebatavaline vaatajakogemus, sest ko\u0303netab vaataja positsiooni kunstiteose suhtes, millega vaataja on samastunud. Kunstito\u0308o\u0308 sisu on vaataja enesevaatlus tema pea kohal paikneva pilgu positsioonilt \u2013 justkui lendava linnu (vo\u0303i drooni) vaatepunktist.2"}, {"text_idx": "#000015", "text": "Kuigi prillide abil na\u0308htava pildi kvaliteet ei olnud kiita, koges seadme kandja, et tema pilk paiknes va\u0308ljaspool oma keha. Kui vaadata protsessi, koperdavaid ja puuokstesse takerduvaid kiivrikandjaid eemalt, liiguvad mo\u0303tted to\u0303demusele, et kunstilooming on inimliku kogemusruumi laiendamine. Kuigi samalaadseid projekte on korraldanud ka na\u0308gemistaju uurijad, on kunstnik seekord po\u0303gusalt visandanud praktilise uurimissuuna, mis vo\u0303iks innustada ka ruumilise esitustraditsiooni uurijaid."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Aivar To\u0303nso \u201eSega mets\u201c, Theun Karelse \u201eJuhuslik metsaoja\u201c, Antti Laitineni \u201eNimetud\u201c pakuvad seiklust padrikus, sooja\u0308rvel ja metsatukas. Laitineni land-art\u2019ilik auk kuusesalus avaneb O-kujulise kurguna maastikus, sobides \u201eMetsikute bittide\u201c ideega. Paula Vitola \u201ePutuka- ja veekuulaja\u201c moondab visuaalseid signaale auditiivseks, kasutades muusikariistadena ka\u0308rbseid."}]