[{"text_idx": "#000000", "text": "USA luuletaja, esseist ja feminist Adrienne Rich on o\u0308elnud, et me teame rohkem o\u0303hust, mida hingame, meredest, millel seilame kui emaduse loomusest ja ta\u0308hendusest (Rich 1986, 11). Pole sugugi u\u0308llatav, et emaks saades muutus mu suhe emadusse ja emaks olemise argipa\u0308eva. Teema ko\u0303netas mind viisil, mida ma enne ei osanud tajuda. U\u0308helt poolt valdab mind mure, kui palju suuremaks mu o\u0308koloogiline jalaja\u0308lg on pelgalt last ilmale toonuna la\u0308inud, ja teiselt poolt a\u0308ngistus, millise maailma me oma lastele pa\u0308randame, kui me juba praegu na\u0308eme, et kliimamuutustest on saanud u\u0308leilmne kliimakriis. Lisades siia juurde praegu maad vo\u0303tva koroonaviirusea\u0308ngistuse, on veel enam po\u0303hjust arutleda selle u\u0308le, kuidas kriisiolukorras edasi minna ja mida vo\u0303iks feministlik teooria meile pakkuda."}, {"text_idx": "#000001", "text": "Hiljuti kutsuti mind mo\u0303tisklema Austraalia kunstniku Jahnne Pasco-White\u2019i na\u0308itusest \u201esegadikukaaslased\u201d (ingl \u201emessmates\u201c, 2019). Jahnne Pasco-White\u2019i maala\u0308hedastes ja orgaanilistes toonides \u201esegadikukaaslased\u201c koosneb 11 teineteisega kokku puutuvast paneelist, mis on kokku 25 meetrit pikk. Fotodel, mida pandeemia to\u0303ttu vaid virtuaalselt pidin kogema, la\u0308heb kaotsi selle maaliseeria \u2013 vo\u0303i pigem u\u0308htsena vo\u0303etult maalimise \u2013 skulpturaalsus, mateeria. Nagu Helen Johnson on na\u0308itusekataloogi essees kirjutanud: \u201eSee siin on maalimine, mitte maalid \u2013 laigud ja nahad, mis kattuvad ja haakuvad.\u201c (Johnson 2019) Kunstnik katsetab lahtiste lo\u0303uendikihtide ja voltidega, mida ta vo\u0303o\u0303pab vaha, vaigu ja leitud materjalidega (Abdulrahim 2019). Seal segunevad kangad, nii naturaalsed kui ka su\u0308nteetilised, joonistused, pigmendi aplikatsioon kuivalt ja ma\u0308rjalt, keel ja sisselo\u0303iked, Jahnne hingeo\u0303hk, tema rakud, ja kahtlemata ka higi suvises o\u0303hutamata stuudios to\u0308o\u0308tamisest (Johnson 2019). Maalil justkui pole keskset punkti, mis meie ta\u0308helepanu haaraks, kuid sellel on materjalide voolamine, su\u0308mbioosis ko\u0303igi teiste materjalidega. See on inimesest ja mitteinimesest pa\u0308rineva materjali koosto\u0308o\u0308."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Pasco-White\u2019i maalimine peegeldab justkui ka\u0308a\u0308rimisprotsessi (Johnson 2019). Nagu a\u0308a\u0308dikal on \u201eema\u201c ehk elus a\u0308a\u0308dikhappebakter, klimbitaoline mass, mis tekib, kui alkohoolsed vedelikud o\u0303huga kokku puutudes ka\u0308a\u0308rima la\u0308hevad, on kunstnik otsekui maali \u201eema\u201c. Ta on kui mitmesuguste materjalide vahendaja, kes toob need omavahel kokku, lo\u0303igates lo\u0303uendist suure tu\u0308ki va\u0308lja, kui ko\u0303ike liiga paljuks la\u0308heb, ja lisades siis sinna uue tu\u0308ki lo\u0303uendit, et to\u0308o\u0308 saaks edasi vohada. Ta loob tingimused kunstiteose tekkimiseks ja kasvamiseks. See on teos, mis on elus ja pidevas muutumises."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Pasco-White\u2019i kutse mo\u0303testada isikliku kogemuse kaudu emaduse ja segadikukaaslaste vahelist su\u0308mbioosi andis uue mo\u0303o\u0303tme ka mu aruteludele \u2013 peamiselt iseendaga \u2013 keskkonnaku\u0308simuste u\u0308le, mis emadusega justkui loomulikult kaasas ka\u0308ivad vo\u0303i vo\u0303iksid ka\u0308ia."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Kehaline ka\u0308a\u0308rimine ja selle osalised"}, {"text_idx": "#000006", "text": "Nagu Pasco-White on kirjutanud, inspireerisid teda tehnoloogia-, bioloogia- ja keskkonnateemadel kirjutava feministliku teoreetiku Donna Haraway mo\u0303isted \u201eta\u0308hendusliku vastastikususe loomine\u201c (ingl making kin) ja \u201esegadikukaaslased\u201c (ingl messmates) (Haraway 2016) ning tema enda raseduse, su\u0308nnitamise ja emaks saamise kogemus. Raamatus \u201eStaying with the Trouble\u201c (2016), kust need mo\u0303isted pa\u0308rinevad, ma\u0308ngib Haraway talle omase osavusega keele ja assotsiatsioonidega ja pu\u0308u\u0308ab avardada \u201eta\u0308hendusliku vastastikususe loomise\u201c uusi ta\u0308hendusi, et va\u0308ljendada mo\u0303tet, kuidas me elavate olenditena oleme ko\u0303ik omavahel ko\u0303igega seotud. Tema bra\u0308ndilik hu\u0308u\u0308dlause \u201eMake kin, not babies!\u201c (eesti \u201eLooge ta\u0308henduslikku vastastikusust, mitte beebisid!\u201c) on u\u0308leskutse laiendada u\u0308henduslu\u0308lide va\u0308lja liikide vahel kaugemale kui esivanemad (ingl ancestry) ja po\u0303lvnemine (ingl genealogy). Nagu ta kirjutab u\u0308hes oma varasemas raamatus \u201eWhen Species Meet\u201c (2008):"}, {"text_idx": "#000007", "text": "\u201eMulle meeldib fakt, et inimese genoome vo\u0303ib leida vaid ainult umbes 10% ko\u0303igist rakkudest, mis ta\u0308idavad seda tavapa\u0308rast ruumi, mida kutsun oma kehaks; u\u0308leja\u0308a\u0308nud 90% rakkudest koosneb bakterite, seente, protistide genoomidest ... ma olen oma pisikeste kaaslaste hulgas ta\u0308ielikus va\u0308hemuses; o\u0303igemini o\u0308eldes, ma kujunen ta\u0308iskasvanud inimeseks nende pisikeste segadikukaaslaste seltskonnas. Olla u\u0308ks ta\u0308hendab alati kujuneda koos paljudega.\u201c (Haraway 2008, 3\u20134)"}, {"text_idx": "#000009", "text": "Nagu Haraway, mo\u0303tiskleb ka kunstnik, kuidas inimsugulasi (ingl kin) \u201esaaks aktiveerida u\u0308le veresidemete ja generatsioonide vahel, mitte surudes neid tuumikperekonna ettema\u0308a\u0308ratud piiridesse\u201c (Pasco-White 2019). Seostades seda mo\u0303tet lapse kandmise, ilmale toomise ja tema eest hoolitsemise kehalise kogemusega, leiab Pasco-White, et emaks saamine \u201eno\u0303udis, et ma ma\u0308rkaksin teisi, kellega ma alati koos kujunen\u201c ja seega sugulussideme loomine on \u201ehargnev kujunemise protsess koos minu noorte ja arvutute segadikukaaslastega\u201c (Pasco-White 2019)."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Peale selle, et segadikukaaslased ta\u0308histavad suurt hulka inimese bakteriaalseid kaaslasi, on so\u0303nal messmates inglise keeles veel teisigi ta\u0308hendusi. Messmates on kaaslased, ladina keeles cum panis, kes jagavad koos leiba ja toetuvad ellu ja\u0308a\u0308miseks u\u0308ksteisele. Merenduses viitab see isikule, kellega laevas u\u0308hist ruumi jagatakse. Kagu-Austraalias ta\u0308histab see ka ja\u0308medakiulise koorega eukalu\u0308ptipuud, mis tavaliselt eri liikide keskel kasvab (Johnson 2019). Sellised assotsiatsioonid kogukonna, jagamise ja vahetamisega \u2013 inimese ja mitteinimese, looduse ja kultuuri \u2013 vahel osutavad su\u0308mbioosieetikale, mis raputab mitmesuguste hierarhiate alustalasid ja mis teeb iga elusorganismi ja elus materjali nende u\u0308mbruskonnas ko\u0303igile teistele vajalikuks. Seega na\u0308itab Pasco-White\u2019i \u201esegadikukaaslased\u201c, mis on va\u0308gagi feministlik teos, et keskkonnaku\u0308simused on emadusega lahutamatult seotud."}, {"text_idx": "#000011", "text": "\u201eKo\u0303ik inimelu planeedil su\u0308nnib naisest. U\u0308ks u\u0308hendav, vaieldamatu kogemus, mida ko\u0303ik naised ja mehed jagavad, on see kuudepikkune periood, mille veedame naise kehas avanedes ... Enamik meist tunneb nii armastust kui ka pettumust, vo\u0303imu ja hellust naise kaudu. Me kanname selle kogemuse ja\u0308lge endis kogu elu, isegi oma surmas.\u201c (Rich 1986, 11)"}, {"text_idx": "#000012", "text": "Feministlikus teoorias on emadust peetud u\u0308heks peamiseks na\u0308htuseks, mille baasilt uurida ja konstrueerida looduse ja kultuuri ehk inimtegevuse vahelisi piire. Na\u0308iteks va\u0308itis 1970. aastatel USA radikaalne feminist Shulamith Firestone raamatus \u201eThe Dialectic of Sex: The Case for Feminist Revolution\u201c (2003/1970), et naised ei vabane patriarhaadist enne, kui nad vabanevad laste su\u0308nnitamise fu\u0308u\u0308silisest ikkest ja pakkus va\u0308lja, et me vo\u0303iks investeerida tehnoloogiasse, mis toodaks lapsi mehhaanilistes emakates. Erinevalt Firestone\u2019ist leidis Adrienne Rich (1986), et naiste ro\u0303humise allikaks pole mitte reaalne emaks olemise kogemus, vaid hoopis patriarhaalne arusaam emadusest. Samas on mustanahalised USA feministid, nagu na\u0308iteks Patricia Hill Collins (2005) osutanud eugeenika ja sundsteriliseerimise ajaloo po\u0303hjal, et tegelikult on just valged naised need, kes na\u0308gid emaduses patriarhaadi u\u0308limat aparatuuri, samal ajal kui mustanahaliste naiste jaoks ta\u0308hendas emadus vabadust ja agentsust."}, {"text_idx": "#000013", "text": "Ka Harawayd on kritiseeritud selle eest, et tema hu\u0308u\u0308dlause \u201eMake kin, not babies!\u201c kutsub liiga lihtsasti esile debatte rahvastiku kontrollist, paternalistlikust kolonialismist ja isegi eugeenikast, mis ko\u0303ik to\u0303mbavad ligi patriarhaalseid ja moraliseerivaid hoiakuid (Hamilton 2017, 187). Na\u0308iteks Jennifer Mae Hamilton mo\u0303tiskleb:"}, {"text_idx": "#000014", "text": "\u201eKas ainult rahvastik on o\u0308koloogilise kriisi alguspunktiks vo\u0303i tuleneb kriis meile fossiilku\u0308tuste abil ka\u0308tte toodud suurtest kogustest toidust ja farmaatsiatoodetest? [...] Kas feministid peaksid seda uut manifesti propageerima (hoolimata meie enda lastest) vo\u0303i on see na\u0308ide mittereproduktiivsetest naistest, kes hurjutavad teisi, eriti majanduslikult kehvemas olukorras olevaid va\u0308ljaspool La\u0308a\u0308ne riikidest pa\u0308rit naisi, nende reproduktiivse viljakuse eest ilma oma enda fossiilku\u0308tustel po\u0303hinevat privileegi tunnistamata?\u201c (Hamilton 2017, 187)."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Etteaimatavalt teeb Haraway mitu z\u030cesti, et vo\u0303tta oma hu\u0308u\u0308dlause mo\u0303tte u\u0308le arutlemisel arvesse su\u0308steemilist kolonialismi, kapitalistlikku kasinust ja valge rassi u\u0308limust propageerivaid hoiakuid, mis ko\u0303ik toetavad reproduktiivset kihistust. Ta ma\u0308rgib, et paljud inimesed ilmselt kuulevad neoimperialismi, neoliberalismi, misogu\u0308u\u0308niat ja rassismi tema hu\u0308u\u0308dlause \u201enot babies\u201c osas (Haraway 2016, 208). See na\u0308itab tema kahe poliitilise projekti kokkusobimatust: tema truudust feminismile, mis on pu\u0308hendunud naise o\u0303igusele kontrollida oma viljakust (sealhulgas otsust saada lapsi, kui ta neid soovib) ja tema paralleelset pu\u0308hendumist mitmeliigilisele tulevikule, kus inimese ja\u0308rglastele ei omistata suuremat va\u0308a\u0308rtust kui mistahes muu liigi ja\u0308rglastele (Hamilton 2017, 187)."}, {"text_idx": "#000016", "text": "Siiski, isegi kui Haraway ei vo\u0303ta endale u\u0308lesandeks po\u0303hjalikumalt naiste reproduktiivo\u0303iguste ja rahvastikukontrolli u\u0308le arutleda, on tema pu\u0308hendumine mitmeliigilisele keskkonnao\u0303igusele to\u0303eliselt lapsi pooldav, mitte hullumeelne pronatalistlik, kuid tegelikkuses lapsevastane maailm, kus me praegu elame (Haraway O\u2019Neill-Butleri kaudu 2016). Va\u0308ites, et ta\u0308hendusliku vastastikkuse loomine muudab lapsed haruldasemaks, hoolitsetumaks ja va\u0308a\u0308rtuslikumaks ja vastastikused suhted ku\u0308lluslikumaks, oodatumatuks, kestvaks ja va\u0308a\u0308rtuslikumaks (Haraway 2016, 208), na\u0308itab Haraway, kuidas ko\u0303igil surelikel elusorganismidel maa peal on vo\u0303im antropotseenile ja kapitalotseenile vastu hakata."}, {"text_idx": "#000017", "text": "To\u0303lkes kadunud ja leitud emadus"}, {"text_idx": "#000018", "text": "Mingis mo\u0303ttes peetakse emadusest ra\u0308a\u0308kivat kunsti igavaks (Johnson 2019). Sel on oht muutuda banaalseks, sentimentaalseks vo\u0303i romantiseerivaks, upitades emaduse isetuse ja eneseohverduse pjedestaalile. Kirjanik Rachel Cusk kirjeldab"}, {"text_idx": "#000019", "text": "su\u0308nget kahtlust, et raamat emadusest ei huvita eriti kedagi peale teiste emade, ja isegi siis huvitab see ainult emasid, kes nagu mina, leiavad, et see kogemus on nii oluline, et selle kohta lugemisel on veidralt narkootiline efekt. Ma u\u0308tlen \u201eteised emad\u201c ja \u201eainult emad\u201c justkui vabandades: emaduse kogemus kaotab to\u0303lkes va\u0308lismaailmale peaaegu ko\u0303ik. (Cusk 2002, 3)"}, {"text_idx": "#000020", "text": "Ehkki olin juba enne rasedust lugenud Haraway mo\u0303tisklusi mitmeliigilisest tulevikust ja vajadusest to\u0303deda, eriti planeedi ha\u0308vingu ohus, et ko\u0303ik organismid so\u0303ltuvad elluja\u0308a\u0308miseks u\u0308ksteisest, tekkis minus Pasco-White\u2019i maalimise ja selle kontseptsiooniga suhestudes uus teadmine ja teadvustamine ko\u0303igist nendest teistest minu kehas, kellega koosto\u0308o\u0308s minu laps kasvas ja su\u0308ndis ja kellega olen tegelikult alati koos kujunenud. Emaks saamise ja emaks kujunemise kohanemisperioodi vo\u0303ib kokku vo\u0303tta USA kirjanik Kate Zambreno so\u0303nadega raseduse ja lapse eest hoolitsemise kohta: \u201eMa pole end kunagi tundnud nii elu kui ka surma ta\u0308is\u201c (Zambreno Manguso kaudu 2019). Leppimine teadmisega, et kandsin raseduse ajal endas nii uut elu kui ka tuleviku surma, samal ajal seda uut elu ja ennast elus hoida pu\u0308u\u0308des, oli osa arusaamast, et meie olemasolu so\u0303ltub alati nendest arvukatest teistest, meie segadikukaaslastest. Ma polnud lapse kasvamisel minus hetkegi u\u0308ksi. Et selle to\u0303demiseni jo\u0303uda, ei pea ilmtingimata rasedust isiklikult kogema, kuid kahtlemata on emaduse \u2013 ja mitte ainult bioloogilise emaduse, vaid laiendatult lapsevanemluse \u2013 kehalises teise eest hoolitsemise kogemuses midagi, mis vo\u0303iks meid inspireerida na\u0308gema ta\u0308hendusliku vastastikkuse loomist (making kin) laiemalt kui vaid tuumikperekonna normatiivsetes raamides."}, {"text_idx": "#000021", "text": "Lisaks Haraway seosele resoneeris Pasco-White\u2019i teos ka minu mo\u0303tisklustega ajast, ja\u0308rjepidevusest, muutusest, kehalisusest, surelikkusest, keskkonnast, saastatusest ja kliimakriisist \u2013 teemad, mis mind eriti emaks olemise alguskuudel eriti tugevalt paelusid, kui ma pa\u0308evade kaupa vankris magava imikuga piki Emajo\u0303ge edasi-tagasi jalutasin. Need jalutuska\u0308igud oli ainus osa minu pa\u0308evast, mil tundsin end iseendana, kui suutsin taas oma enda ha\u0308a\u0308lt kuulda, su\u0308nkroonis pisikeste ilmamuutuste ja igapa\u0308evaste looduse ru\u0308tmidega, kui ja\u0308lgisin tasast talve u\u0308leminekut kevadele, millest ma kuidagi eriti teadlikuks sain. Mo\u0303nel reedel mo\u0308o\u0308dusime Raekoja platsilt, kus koolio\u0303pilased Rootsi teismelise kliimaaktivisti Greta Thunbergi eeskujul kliimamuutustest teadlikkuse to\u0303stmise nimel demonstreerisid. See andis lootust."}, {"text_idx": "#000022", "text": "Pool aastat hiljem elasin Bergenis ja sealne kliimakriisi ta\u0308iskasvanute demonstratsioon, nagu seda kutsuti vastukaaluks Thunbergi koolio\u0303pilasi u\u0308les kutsuvale kliimastreigile, omandas hoopis teise mo\u0303o\u0303tme. Ma\u0308letan selgelt oma sisemist lo\u0303hestatust, et kas ma peaksin keset pa\u0308eva oma to\u0308o\u0308 pooleli ja\u0308tma, et protestimarsil osaleda. Va\u0308ikese lapse ko\u0303rvalt to\u0308o\u0308le minek ta\u0308hendas minu jaoks selgelt prioriteetide muutumist: kui ma juba oma lapse juurest olen sunnitud eemal olema, siis peab see aeg olema to\u0308iselt produktiivne. Veensin end, et pean just nimelt oma poja pa\u0308rast seal olema, ja vo\u0303ib-olla ka to\u0308o\u0308kaaslaste survel, et \u201eo\u0303iged\u201c kriitilised feministid toetavad selliseid u\u0308ritusi ja kohale minemata ja\u0308tmine ta\u0308hendaks otsekui selle agenda ignoreerimist."}, {"text_idx": "#000023", "text": "Me ko\u0303ik oleme saastunud, su\u0308nnist surmani"}, {"text_idx": "#000024", "text": "Hoopis tugevamalt kui see demonstratsioon resoneeris minu kliimaa\u0308ngiga Alexis Shotwelli raamatu \u201eAgainst Purity: Living Ethically in Compromised Times\u201c (2016) lugemine, mis alustab to\u0303demusega, et meil pole vo\u0303imalik minna tagasi kuhugi eelajaloolisse puristlikku ehk \u201epuhtasse\u201c aega, nagu na\u0308ib eeldavat praegune indiviidikeskne o\u0308kodiskursus. Meid manitsetakse ostma vaid o\u0308koloogilisi tooteid, et oma keha toksiinidest puhastada ja oma o\u0308koloogilist jalaja\u0308lge vo\u0303imalikult va\u0308iksena hoida. Kui me vaid ko\u0303ik oleksime hoolsad ja teeksime eetilisi valikuid! See hoiak ja\u0308tab aga arvesse vo\u0303tmata suurema pildi: suurkorporatsioonid ja nende keskkonnakahjuliku tegevuse, fakti, et kliimamuutused ja saastatus mo\u0303jutavad inimesi erinevalt, olenevalt, kus nad elavad ja millised on nende elutingimused. Ent isegi ko\u0303ige autentsemalt ja eetilisemalt elades ei suuda me va\u0308ltida vajadust teha kompromisse. Me ko\u0303ik oleme kriisis kaasosalised, kompromiteeritud."}, {"text_idx": "#000025", "text": "Me sorteerime pru\u0308gi, aga lendame soojale maale puhkama. Me muretseme kliimasoojenemise pa\u0308rast, kuid lu\u0308litame ko\u0303hklemata sisse o\u0303hukonditsioneeri. Me anname lemmikloomadele rohkem toitu, kui on ka\u0308ttesaadav na\u0308lgivatele inimestele. Me usume, et inimesed va\u0308a\u0308rivad ohutuid ja o\u0303iglasi to\u0308o\u0308tingimusi, kuid ostame ikka Aasia kinnistes o\u0303mblusvabrikutes toodetud kiirmoodi. Me teame, et orjandus on halb, aga so\u0308o\u0308me ikka s\u030cokolaadi, mis on valmistatud tingimustes, mis vastavad va\u0308gagi ta\u0308napa\u0308evasele orjapidamisele. Me soovime teistsugust tulevikku, kuid ei oska ette kujutada, kuidas selleni jo\u0303uda. See \u201emeie\u201c ta\u0308histab igas olukorras erinevaid inimesi ja kaasosalusel on erinev kaal so\u0303ltuvalt meie sotsiaalsest positsioonist \u2013 eelpoolmainitud \u201emeie\u201c on peamiselt inimesed, kes lo\u0303ikavad globaalsetest ebavo\u0303rdsustest kasu. Inimesed ei ole vo\u0303rdselt vastutavad kliimakriisi eest ja neid ei saa vo\u0303rdselt tegudele su\u0308titada. Ja see on Shotwelli arvates parim koht, kust kollektiivset tegevust alustada: just sealt, kus me parasjagu oleme. Me elame kompromiteeritud elu, mis ho\u0303lmab mo\u0308o\u0308nduste tegemist. Kui me soovime maailma, kus oleks va\u0308hem kannatusi ja rohkem o\u0303itsengut, oleks kasulikum mo\u0303ista komplekssust ja kaassu\u0308u\u0308d kui meie elu kujundavat olukorda, mitte kui miskit, mida peaksime iga hinna eest va\u0308ltima."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Seega purismi vastu olemine ei ta\u0308henda, et oleksime saastatuse ja ebao\u0303iglaste kannatuste poolt. Nagu on osutanud ka viimasel ajal ilmunud feministlik ja queer kirjandus toksiliste kehade ja maastike kohta (nt Stacy Alaimo, Mel Chen, Heather Davis, Donna Haraway, Heather Houser, Anna Tsing), on ku\u0308simus selles, kuidas me mo\u0303istame ja praktiseerime oma suhet maailmaga, kus oleme alati teisesusega seotud. Meid kaaskujundavad nii need osad maailmast, mille vastu me tahaksime end kaitsta \u2013 nagu na\u0308iteks radiatsioon, taimemu\u0308rgid, parabeenid, viirused \u2013 kui ka need osad, mis on vajalikud meie eksisteerimiseks \u2013 nagu na\u0308iteks mikroobid meie seedekulglas, mis aitavad meil toitu seedida vo\u0303i viiruslikud \u201eteised\u201c, mille ja\u0308reltulijad aitavad inimese platsental funktsioneerida. Me elame maailmas ja me oleme osa maailmast, mis on saastatud ja mis meid va\u0308a\u0308ramatult mo\u0303jutab. Nagu Eula Biss on va\u0308itnud:"}, {"text_idx": "#000027", "text": "\u201eIsegi, kui me veel ta\u0308pselt ei tea, mida fakt, et veri nabano\u0308o\u0308ris ja rinnapiim sisaldavad suurt hulka kemikaale, vo\u0303ib ta\u0308hendada meie laste tervisele tulevikus, teame me va\u0308hemalt, et me pole ise puhtamad, isegi mitte su\u0308ndides, kui kogu meid u\u0308mbritsev keskkond. Me oleme juba saastunud. Meil on soolestikus rohkem mikroorganisme kui kehas rakke \u2013 me kihame bakteritest ja me oleme ta\u0308is kemikaale. Teisiso\u0303nu oleme katkematult seotud ko\u0303igega siin maal. Sealhulgas ja eriti teineteisega.\u201c (Biss 2014, 75\u201376)."}, {"text_idx": "#000028", "text": "Pidevas vastastikuses mo\u0303jus kujunemine ko\u0303igega selles maailmas on seega kriitilise mo\u0303tlemise alguspunkt, mitte selgitav lo\u0303pp-punkt. Toksilisus lihtsalt on osa meie olemusest. Mitte va\u0308hem oluline pole siinjuures asjaolu, et purism, eriti mis puudutab kehade puhtust, on na\u0308iliselt justkui su\u0308u\u0308tu mo\u0303istena toetanud ko\u0303ige vo\u0303ikamaid sotsiaalseid aktsioone eelmisel sajandil. Puhtuse kategooria on alati seotud materiaalse puhtuse ehk rassilise, seksuaalse, puudega vo\u0303i haigustega seotud puhtuse ma\u0308a\u0308ramise katsete ebao\u0303nnestumisega. Kehalise puhtuse retoorika oli na\u0308iteks eugeenika liikumise taga, mis viis pimedate, mustanahaliste vo\u0303i vaeste naiste steriliseerimiseni. USAs kehtisid veel terve sajandi pa\u0308rast orjanduse kaotamist seadused, mis keelasid abielu- ja seksuaalsuhted eri nahava\u0308rviga inimeste vahel, ra\u0308a\u0308kimata nn sodoomiaseadustest*, mis tu\u0308histati alles hiljaaegu. Na\u0308iteid siinkohal jagub, nii ajaloost kui ka ta\u0308napa\u0308evast. Mo\u0303telgem kasvo\u0303i rahvusliku puhtuse retoorikale, mis na\u0308iteks eriti ra\u0308ndekriisi ajal maad to\u0303stis vo\u0303i mis on ilmnenud ka praeguse pandeemia kontekstis. Kujuteldava puhtuse nimel on inimestevahelist solidaarsust pidevalt ohvriks toodud. Purismipoliitika pole ainult seotud potentsiaalse fu\u0308u\u0308silise saastatusega: see on meie eetilises ja poliitilises olukorras peamine ku\u0308simus."}, {"text_idx": "#000030", "text": "Kuidas siit edasi minna? Uusmaterialistlik feministlik teooria juhib meid ma\u0308rkama, et kujuneme pidevas vastastikuses mo\u0303jus (ingl becoming with) koos ko\u0303ige elavaga ja see teadmine no\u0303uab, et mo\u0303istaksime, et oleme ko\u0303ik maailma ees haavatavad. Tundub, et praeguse pandeemia ajal on see meile ko\u0303igile eriti teravalt kohale jo\u0303udnud, ehkki ka siinkohal tuleb osutada, et osa meist on selles olukorras haavatavamad kui teised. Meie u\u0308lesandeks on leida u\u0308hine viis, kuidas sellele ko\u0303ige eetilisemalt vastata. Ehkki esmane impulss oleks selle jama eest lihtsalt po\u0303geneda ja proovida ette kujutada puhast desinfitseeritud ja la\u0308ikima nu\u0308hitud tulevikku, soovitab Haraway just nimelt kimbatuse juurde pu\u0308sima ja\u0308a\u0308da. Kimbatuse juurde ja\u0308a\u0308mine aga no\u0303uab, et o\u0303piksime inimestena to\u0303eliselt kohal olema, mitte kui kaduva maailma keskpunkt kohutava vo\u0303i siis vastupidi eedenlikult puhta mineviku ja apokalu\u0308ptilise vo\u0303i siis pa\u0308a\u0308semist lubava tuleviku vahel, vaid kui surelikud olendid, kes on eri moel seotud paljude kohtade, ajastute, mateeriate ja ta\u0308henduste lo\u0303putute konfiguratsioonidega (Haraway 2016, 1)."}, {"text_idx": "#000031", "text": "Tulles tagasi Jahnne Pasco-White\u2019i meditatsioonide juurde emaduse ja \u201esegadikukaaslaste\u201c teemadel, peaksime olema va\u0308hemalt sama entusiastlikud, nagu me oleme laste su\u0308nnitamisel, kasvatamisel ja nende eest hoolitsemisel, nii inimeste kui mitteinimestest teistega suhestudes, luues suhteid, mis po\u0303hinevad ku\u0308lalislahkusel, vastastikusel so\u0303ltuvusel ja kamraadlusel. Maailmas pole u\u0308htki teist liiki, mille elluja\u0308a\u0308miseks ja o\u0303itsenguks on vaja inimese eksisteerimist, kuid iga teine eluvorm \u2013 olgu siis elemendipo\u0303hine, taimne, mineraalne, bakteriaalne vo\u0303i mo\u0303ni muu vorm \u2013 eksisteerib pidevas meie kui inimolendite eest hoolitsemise ja meid elus hoidmise tsu\u0308klis (Jenkinson 2015). O\u0308koloogiline mo\u0303tlemine on ku\u0308ll ta\u0308napa\u0308evaselt pakiline, kuid selle juured on su\u0308gaval minevikus ja nagu aasta 2020 on meile na\u0308idanud, oleme jo\u0303udnud ajahetke, kus tunneme liigina iga pa\u0308ev, kuidas hoolitsus, mida saame mitteinimesest teistelt ja mida oleme vo\u0303tnud iseenesestmo\u0303istetavalt, on end inimtegevuse tulemusena ammendamas ja ka u\u0308ha enam lihtsalt meile vastu to\u0308o\u0308tamas."}, {"text_idx": "#000032", "text": "* Inglise keeles on terminil sodomy tunduvalt laiem ta\u0308hendus kui loomapilastus. See sisaldab homoseksuaalseid seksuaalakte, aga ka heteroseksuaalset anaalseksi."}, {"text_idx": "#000048", "text": "Artikkel on ilmunud feministlike utoopiate artiklisarjas. Loe teisi lugusid siit."}, {"text_idx": "#000049", "text": "Mis lapsesaamise ees a\u0308ngi tekitab? Hu\u0308lgavate isade su\u0308ndroom"}, {"text_idx": "#000050", "text": "August. Millal muutud vo\u0303rdsemaks, Eesti poliitika?"}, {"text_idx": "#000051", "text": "Utoopiasari. Mitmekesisus kui feministlik utoopia"}, {"text_idx": "#000052", "text": "Noor ema, sina ei pea mitte ennast su\u0308u\u0308di tundma!"}, {"text_idx": "#000053", "text": "Kuidas olla u\u0308hekorraga kunstnik ja lapsevanem?"}, {"text_idx": "#000054", "text": "Utoopiasari. Kuidas elada huvitavat keha?"}, {"text_idx": "#000055", "text": "Utoopiasari. Loomao\u0303igusi ho\u0303lmava intersektsionaalse feminismi poole"}, {"text_idx": "#000056", "text": "Utoopiasari. Reisikirjad du\u0308stoopiaga u\u0308mbritsetud utoopiast"}]