[{"text_idx": "#000001", "text": "Piret Raua esimene lasteraamat \u201eKataleena isemoodi juuksed\u201c ilmus 1995. aastal. Jo\u0303ulisemalt ja sihikindlamalt on ta aga lastekirjandusmaastikul tegutsenud alates aastast 2004, mil na\u0308gi tru\u0308kivalgust tema lastejutukonkursi vo\u0303iduto\u0308o\u0308 \u201eErnesto ku\u0308u\u0308likud\u201c. Kui Piret Raud siis mo\u0303ni aeg tagasi paralleelselt ka ta\u0308iskasvanuile kirjutama asus, ja\u0308i ta\u0308helepanu lastele loodavale paratamatult va\u0308hemaks. \u201eInitsiaal purjeka ja papagoiga\u201c (2018), \u201eVerihurmade aed\u201c (2019), \u201eKaotatud so\u0303rmed\u201c (2020), \u201ePortselanist nael\u201c (2021) ja \u201eNimepanija\u201c (2022) na\u0308itasid ilmekalt, et lastekirjanduslik andekus ei va\u0308lista edukust ta\u0308iskasvanuilegi kirjutades. Piret Raua lasteloomingu austajad olid muidugi pisut kurvad. Ehk isegi lausa meelt heitmas, eriti kui 24. jaanuaril kirjandusministri juures aru andes kirjanik oma tulevikuplaanidest ra\u0308a\u0308kis. Kas to\u0303esti nu\u0308u\u0308d on Piret Raua kui lastekirjaniku loometee otsa saanud? Kui siis aga vaevu na\u0308dal peale telesaadet jo\u0303udis raamatupoodidesse autori va\u0308rske pildiraamat \u201eJa\u0308rve kiri\u201c, oli po\u0303hjust ro\u0303o\u0303mustamiseks rohkem kui ku\u0308ll. Kuigi autor ise on kahelnud, kas ja kuivo\u0303rd on tegemist lasteraamatuga, pole teemad, millest ra\u0308a\u0308gitakse, ega tunne, mida kirjeldatakse, noortele lugejatele sugugi vo\u0303o\u0303rad."}, {"text_idx": "#000002", "text": "Kauaigatsetud uus pildiraamat ra\u0308a\u0308gib igatsusest"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Raamatu peategelaseks on keset su\u0308gavat metsa elav ja\u0308rv. Ja kuigi ja\u0308rv elab imekenas kohas \u2013 pa\u0308eval tiirlevad ta kohal liblikad ja kiilid, o\u0308o\u0308sel aga peegelduvad vees ta\u0308hed ja kuu \u2013 on ta nukker. Ta nimelt igatseb. Igatseb merd, keda ta kunagi kohanud ei ole. Kuid siis u\u0308hel pa\u0308eval kukub ja\u0308rve tu\u0308hi pudel, kukub just selle ko\u0303ige suurema igatsuse sisse ja julgeb ja\u0308rvelt ku\u0308sida, miks viimane nii lo\u0303pmata kurb on. \u201eTahaksin, et meri teaks, et ma ta peale mo\u0303tlen. Et ta teaks, et ma soovin talle head,\u201c kurdab ja\u0308rv pudelile. \u201eKirjuta talle\u201c, soovitab pudel seepeale, \u201eviin su kirja meeleldi kohale.\u201c Ja\u0308rv vo\u0303tabki pudeli no\u0303u kuulda ja asub oma igatsust kirja panema. Sosin, lo\u0303hn, o\u0303rn, kauge, lo\u0303pmatu ja teised kaunid so\u0303nad voolavad justkui iseenesest pudelisse ning ja\u0308rvel hakkab peale su\u0308dame puistamist kerge ja mo\u0303nus. Pudel aga asub so\u0303bra so\u0303numiga teele. Vaatamata seal ette tulevate takistustele, nagu ahven, sild, lehm ja kivi, jo\u0303uab kiri mereni. Ja\u0308rv on oma tunded pannud kirja luuletusena, mis puudutab ko\u0303iki, kes seda kuulevad, ja teeb nad o\u0303nnelikuks."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Vaatamata oma va\u0308ikesemahulisusele pole Piret Raua tekst u\u0308heainsa lugemiskorraga haaratav ja harutatav. Varasematest pildiraamatutest armsaks saanud mitmekihiline ja erinevatele to\u0303lgendusvo\u0303imalustele avatud jutustamisviis on iseloomulik ka \u201eJa\u0308rve kirjale\u201c. Esmalugemisel haarame ehk ainult lihtsat su\u0308z\u030ceed, mis samuti va\u0308gagi ko\u0308itev ja u\u0308llatuslikke po\u0308o\u0308rdeid pakkuv, kuid raamatut lo\u0303petades avastame, et nii mo\u0303nedki kohad kutsuvad enese juurde tagasi po\u0308o\u0308rduma. U\u0308ks po\u0303hjusi selleks on kindlasti teksti rohkelt assotsiatsioone esile kutsuv loomus, mis olenevalt lugeja varasemast kirjanduse, aga ka u\u0308ldisemast kultuurikogemusest vo\u0303ib va\u0308gagi erinev olla. Ka autori poeetiline va\u0308ljendusviis, mis on a\u0308a\u0308rmiselt nauditav, sunnib ikka ja ja\u0308lle teksti juurde tagasi po\u0308o\u0308rduma. Tahaks ju teksti ta\u0308pselt sama ilusasti meeles hoida, nagu see kirjanikul on raamatusse on saanud. Napp, la\u0308bito\u0308o\u0308tatud, ilma igasuguse liigse ballastita tekst kutsub lihtsal viisil endaga kaasa, pakub rohkelt mo\u0303tlemisainet ja to\u0303stab meid justkui ko\u0303rgemale. See on veel u\u0308ks po\u0303hjus, miks Piret Raua ja\u0308rvemaailmas vo\u0303imalikult kaua viibida tahaks. Ikka vajame ju kinnitust, et ka ko\u0303ige keerulisemale olukorrale on lahendus, tuleb vaid ja\u0308rjekindlalt selles suunas tegutseda. Ikka tahame uskuda, et luulel on vo\u0303ime maailma muuta, et leidub teoseid, mis puudutavad ja liigutavad ka kalgimaid su\u0308dameid."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Kui varasemadki Piret Raua pildiraamatud pole olnud teab mis va\u0308rvikirevad, siis \u201eJa\u0308rve kiri\u201c on veelgi lakoonilisem ja vaoshoitum. Raamatus kasutatakse vaid musta, valget ja sinist va\u0308rvitooni, ometi on selliste minimalistlike vahenditega loodud a\u0308a\u0308rmiselt ko\u0308itvad ja detailirohked illustratsioonid, mis harmoneeruvad la\u0308bito\u0308o\u0308tatud ja viimseni viimistletud so\u0303nastusega. Need, kes pilte pikemalt uurida maldavad, leiavad sealt rohkelt erinevaid fantaasiaku\u0308llaseid ja meeliko\u0308itvaid lahendusi. Kes veel, kui mitte Piret Raud teab, kuidas kujutada kurba ja\u0308rve ja pahurat silda ning mismoodi na\u0308eb va\u0308lja ussikesi igatsev ahven ning ko\u0303iki o\u0303nnelikuks tegev luuletus. Jah, igavesti kosutav vaatamine ja lugemine on see \u201eJa\u0308rve kiri\u201c!"}]