[{"text_idx": "#000001", "text": "Laupa\u0308eval, 23. juulil, Issanda aastal 2022 reisisin rongiga Tallinnast Raplamaale, et ku\u0308lastada koduseid kohti. Olen nimelt Raplamaal elanud ja siinkandis palju liikunud. Lo\u0303una paiku jo\u0303udsin kenamaks arenenud Rapla linna, mis silmailu ja mo\u0303nusat a\u0308raolemist pakkus. Saabumisel kinnitasin pubis keha ja seadsin sammud vaimutoidu la\u0308tetele, eluvee allikale. Sest inimene ei ela ainuu\u0308ksi leivast, vaid igast so\u0303nast, mis la\u0308htub Jumala suust, nagu kinnitab pu\u0308ha evangeelium. Juba enne reisi teadsin, et Rapla unikaalne kahe torniga kirik kuulub mu teekonna kohustuslikku kavasse."}, {"text_idx": "#000002", "text": "O\u0303nneks olid pu\u0308hakoja uksed avatud. Esmalt ko\u0303ndisin kirikuaias, kus hooldatud haljendaval murupinnal ma\u0308rkasin kunstiliselt kujundatud ligikutsuvat pruuni pinki. Kunagi varem polnud ma seda ta\u0308hele pannud, vo\u0303i siis on ta paigale seatud pa\u0308rast minu viimast visiiti, mis toimus va\u0308ga ammu. Lugesin infotahvlilt, et see pu\u0308hitsetud istekoht on pu\u0308hendatud koguduse organistile, koorijuhile, professor Hugo Lepnurmele."}, {"text_idx": "#000003", "text": "Kirikus sees vaikselt liikudes silmasin seinal veel u\u0308ht ma\u0308lestustahvlit sama suurmehe nimele. Meenus u\u0308ks ere episood lapsepo\u0303lvest. See oli pa\u0308ris kaheksaku\u0308mnendate lo\u0303pus, vo\u0303ib-olla 1989, kus eestlased olid pika okupatsiooniperioodi ja\u0308rel jo\u0303ulupu\u0308had erilise kirega ausse to\u0303stnud. Siis, pimedal talveo\u0303htul olime perega autoga teel kuhugi Raplast kaugemale, kuid peatusime kiriku ko\u0303rval, kus autosid juba rohkesti. Vanemad tahtsid kangesti sellest jo\u0303uluteenistusest osa saada. Mina, vist kaheksanda klassi noorukina, tol ajal veel seda su\u0308gavat so\u0303numit o\u0303igesti ei mo\u0303istnud ja kirikute ku\u0308lastused polnud tavapa\u0308rased. Me sisenesime Jumala templisse, mis oli absoluutselt u\u0308le rahvastatud. Inimesed kiilusid u\u0308ksteise ku\u0308lge kinni, o\u0303hk kiviseinte vahel oluliselt soojenenud. U\u0308hta\u0308kki na\u0308is va\u0308ljapa\u0308a\u0308s fu\u0308u\u0308siliselt vo\u0303imatu. Ma\u0308letan, et tundsin a\u0308revust ja klompi kurgus. Aga tagantja\u0308rele oli see pisiasi, sest ses tohutus rahvamurrus istus oreli taga kordumatu Hugo Lepnurm ja ma\u0308ngis kirikuliste hingekambrid jo\u0303ulumu\u0308steeriumiks valla. See keskkond meenutas mulle juba varem kogetud laulva revolutsiooni muusikalist kokkuhoidmist. Ta\u0308na ma mo\u0303istan, et tol o\u0303htul ja\u0308tkus Eesti rahva ro\u0303hutatud u\u0308htekuulumine ja kauaks a\u0308rakeelatud va\u0308a\u0308rtuste ellu a\u0308ratamine ta\u0308istuuridel. Igatahes on praeguses ajas u\u0308lev tunne puhata jalgu suure meistri auks paigaldatud o\u0303uepingil."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Minu erilised ta\u0308nuso\u0303nad kuuluvad u\u0308hele ma\u0308rgile, millest osa sain. Nimelt ma\u0308ngis ko\u0303laritest kostuv vaikne, rahustav, emotsioone hajutav ja mo\u0303tlusesse meelitav orelimuusika. Ei, mitte see, mida oleme tavaliselt harjunud kuulama enamikes kirikutes. Siin oli selle vaikne mahe taustako\u0303la eriliselt inspireeriv ja vaimsuse radadele juhatav. Nende leebete meloodiate kuulamine andis esmase to\u0303uke ka\u0308esoleva loo kirjutamiseks. Tundsin kogu loomingulise potentsiaali momentaalset avanemist. Jumal ra\u0308a\u0308gib veenvalt la\u0308bi hingeliste helikajade."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Ta\u0308hendasin u\u0308les oma esimesed ma\u0308rkmed pa\u0308ris esimeses reas, altarile la\u0308hedal istudes. Kogesin o\u0303ndsust selles po\u0303hjalikult renoveeritud keskkonnas, vo\u0303luvate vitraaz\u030cakende vaatlemise lummas ja sukeldusin sisekaemusesse."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Hardushetke ja\u0308rel lasin annetuskarpi oma panuse kiriku heaks ning imetlesin ro\u0303dukorruse suurt orelit. Seda pillide kuningat, mida kord u\u0308leminekuaja jo\u0303uluo\u0303htul ma\u0308nginud unustamatu kirikumuusik, helilooja ja pedagoog Hugo Lepnurm. Suundudes aeglaselt ukse poole, elustusid minus veel la\u0308inud aegade pildid, mis ka oreliga seotud. See su\u0308ndis aastal 1996, mil olime oma u\u0308likooli kursusega Raplamaa kultuurilisi vaatamisva\u0308a\u0308rsusi ku\u0308lastamas. Meie teejuhiks oli siis Raplamaaga seotud eakas kultuuriloolane. Hallipa\u0308ine entusiastlik Tallinna Pedagoogikau\u0308likooli dotsent. Tema oli juba siis Rapla kogudusega otseselt seotud ning oskas meid kohapeal u\u0308llatada. Nimelt sai ta pastorilt loa kasutada u\u0308lakorruse orelit. Mina mo\u0303tlesin, et ta tahab niisama ka\u0308tt proovida, aga selgus, et ha\u0308rral oli orelima\u0308ng ta\u0308iesti selge ja nii need ajatud viisid ko\u0303lasid nende ko\u0303rgete o\u0303nnistatud seinte vahel."}, {"text_idx": "#000007", "text": "Ennast ja\u0308lle pa\u0308ikeselisel ta\u0308naval leidnuna ja\u0308tsin kiriku ta\u0308nutundega selja taha ja ja\u0308tkasin u\u0308llatusterohket maist teekonda, kus veel palju avastada ja kirjaridu koostada."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Oli u\u0308ks tore, elamuslik, loomingulise vaimuga kirgastav kirikuku\u0308lastus, mis sundis sulge haarama ja tema la\u0308bi Loojat u\u0308listama."}, {"text_idx": "#000009", "text": "Aita\u0308h, Rapla Maarja-Magdaleena kahe torniga Jumala tempel, toetav teeliste kirik, et ootad avatud ustega oma ru\u0308ppe laupa\u0308evaseid ajateelisi!"}]