[{"text_idx": "#000000", "text": "Palun sisesta otsingufraas ja alusta otsimist"}, {"text_idx": "#000003", "text": "Taavi Eelmaa \u201eUnekoridor\u201d on seesuguse poeesia na\u0308ide, milleks siinne luuleauditoorium minu meelest veel pa\u0308riselt valmis ei ole, ehkki luule edetabeleisse vo\u0303iks selle to\u0303sta autori tuntus na\u0308itlejana."}, {"text_idx": "#000004", "text": "Kuna tegemist ongi algselt lavale mo\u0303eldud tekstidega etendusest \u201ePsu\u0308hhopoeetiline patogenees\u201d, siis nende to\u0303lgendamisel vo\u0303ib tugevalt kaasa ma\u0308ngida ka mulje, mis on tekkinud autorit lavalt kuulates ja vaadates. \u201eTaavi Eelmaa ja luule seondusid mulle vanniga ammu enne seda, kui tema kirjutisi lugeda sain. Nullindate algul ilmus Eelmaaga arvukalt intervjuusid ja kusagil mainis toona kuulus na\u0308itleja, et tegeleb luulega vannis, kaabu peas. See luulemeetod ja\u0308i kummitama kui va\u0308ikestviisi ideaal: keha lebab soojas vees, omamoodi unes, va\u0308lja arvatud ka\u0308ed, mis hoiavad luuleraamatut ja vee kohal poeetilise mo\u0303o\u0303tmega tegelev kaabustatud pea. Poleks osanud loota, et mul avaneb vo\u0303imalus luulevannirituaali oma silmaga na\u0308ha.\u201d[1] Nii kirjutab Anneli Leinpere, kes on u\u0308he ta\u0308hendusro\u0303hu asetanud vannile, kust autor etendusel oma tekste ette kandis."}, {"text_idx": "#000005", "text": "Luulet tajutakse siin kui rituaali, millesse vaat et igau\u0308ht ei pu\u0308hendatagi, ning esitajat kui rituaali la\u0308biviijat, rituaal ise on aga lahutamatult seotud suurema ja salapa\u0308rase loomiskunstiga (pole va\u0308listatud, et ku\u0308llap nii luuletajaid u\u0308hiskonnas tajutaksegi \u2013 nad tegelevad millegi veidraga nagu vo\u0303lurid vo\u0303i no\u0303iad, ning seda on vahel vo\u0303imalik o\u0303nnekombel ka \u201eoma silmaga na\u0308ha\u201d)."}, {"text_idx": "#000006", "text": "Vann kujundina ta\u0308histab emakoda, ristimisvanni, kirstu vo\u0303i mistahes vaimset kookonit. See on ajutise eraldatuse paik inimese elu alguses ja lo\u0303pus, kuid ka tema erinevate minapiltide tekkimise ja suremise ning enesest teadlikuks saamise koht. Too ajutine \u00adpaopaik karmi maailma eest on kandnud nii staaride pillavat s\u030campanjavahtu kui ka u\u0308ledoosisurmi, ku\u0308lma so\u0303ja aegseid mo\u0303rvakatseid, tahtlikke vo\u0303i tahtmatuid o\u0303nnetusi. Vann on ka vana filmiklis\u030cee, omamoodi kadunud aegade luksuse su\u0308mbol."}, {"text_idx": "#000008", "text": "Ka rituaali la\u0308biviija kaabustatud pea on po\u0303hjendatud: pea katmine on oluline iidsetes kultuurides ja ka spirituaalsetes distsipliinides, ning vahest kerglaselt mo\u0303juvat vannitamist justkui tasakaalustatakse austusega inimhinge nii (ristimis)vanni viiva kui ka eluvannist igaveseks va\u0308lja to\u0303stva va\u0308e ees just nimelt peakatet kandes."}, {"text_idx": "#000010", "text": "Kaarel Veskis na\u0308iteks kirjutab raamatus \u201eAutismi olemus\u201d: \u201eMeditsiiniline mudel soosib habilismi, portreteerides neuro\u00adva\u0308hemusi la\u0308bi erinevate \u201ehaiguste\u201d vo\u0303i \u201ementaalsete ha\u0308irete\u201d, aga mitte la\u0308bi loomulike ja vajalike erinevuste prisma. To\u0303ena\u0308oliselt on sellise mo\u0303tteviisi levik tihedalt seotud u\u0308sna ebahumaanse neoliberalistliku paradigma mo\u0303jukusega \u2013 ka Eestis \u2013, mille ja\u0308rgi ei saa u\u0308hiskond la\u0308bi kukkuda, vaid ainult u\u0308ksikisik.\u201d[2]"}, {"text_idx": "#000012", "text": "\u201eLuulekoguga u\u0308ksi ja\u0308a\u0308des oli esialgu tunne, et teos ja\u0308a\u0308b Von Krahlist saadud terviklikule muljele alla,\u201d kirjutab Leinpere. \u201eOsad tekstid olid juba etendusest meelde ja\u0308a\u0308nud ja to\u0303id pildi silme ette, aga oli tu\u0308kk tegemist, et luulekogu enda iseloomule pihta saada.\u201d[3]"}, {"text_idx": "#000014", "text": "Unekoridor, luulekogu pealkiri, on vannist omajagu ebamugavam kujund, just nagu su\u0308nnitee, sest eeldaks justkui liikumist ja selle la\u0308bimist, erinevalt kaitsvast vannist, kus vo\u0303ib liikumatult mo\u0303nuleda nii kaua kui tahes. Koridoris olija paikneb niisiis u\u0308leminekualal, kahe vaimse oleku vahepeal. Tagasi millestki teadlikuks saamise eelsesse aega harilikult unes (nagu ka ilmsi) minna ei saa, ja edasiminekki kipub ikka pigem vaevaline kui meeldiv olema."}, {"text_idx": "#000015", "text": "Eelmaa teekond u\u0308hest teadvuse\u00adolekust teise on u\u0308htaegu ra\u0308nnak ta enda kui autori teadvusse, millest on ma\u0308rkamatult saanud ka lugeja teadvus (kogu la\u0308heb kiiresti ka\u0308ima) ning mida halastamatult ja ausalt, isegi ta\u0308hena\u0308rijalikult to\u0308o\u0308deldakse eeska\u0308tt vaimsete na\u0308ivuste no\u0303udliku paljastamisega: \u201eNii o\u0303nn, o\u0303nnetus, kannatused, kui ka a\u0308bao\u0303iglus on ko\u0303igest inimese alpused, mille juured / on liigses teiste seltsi ja armulikkuse otsimises.\u201d (Lk 17.)"}, {"text_idx": "#000016", "text": "Seda mo\u0303ttelist teekonda ja\u0308lgib autor pingsa distsipliiniga ko\u0303rvalt (nagu unes, mida (une)na\u0308gija on o\u0303ppinud juhtima). Koridoris ka\u0308sikaudu ja kobamisi liikudes, u\u0308ksnes edasiminekule keskendudes tuleb o\u0303nn, o\u0303nnetus, kannatused ja a\u0308bao\u0303iglus tu\u0308hisustena ko\u0303rvale lu\u0308kata, et jo\u0303uda va\u0308lja\u00adpa\u0308a\u0308suni, valgu(stumi)seni."}, {"text_idx": "#000018", "text": "Siinkohal meenutan soome psu\u0308hhoanalu\u0308u\u0308tiku Pekka Sakki ku\u0308simust, mis on esile kerkinud u\u0308le paariku\u0308mne aasta tagasi Soomes, ent on u\u0308ha aktuaalsem just praeguses Eesti u\u0308hiskonnas: \u201eOn ka ku\u0308situd, kas psu\u0308hhoanalu\u0308u\u0308sil on enam mingit mo\u0303tet ja ta\u0308hendust postmodernistliku inimese maailmas. Maailmas, kus ei vo\u0303i ja\u0308a\u0308da paigale mitmeks aastaks, kus ei ole mo\u0303tet oma mineviku u\u0308le ja\u0308rele mo\u0303elda, kus peetakse oma meele su\u0308va\u00adkihtide uurimist mo\u0303ttetuks ja isegi kahjulikuks; kus oma murede u\u0308le ja\u0308relemo\u0303tlemine on vaid igav ja masendav tegevus ning kus ko\u0303ige lihtsam viis neist pa\u0308a\u0308semiseks on elukoha ja inimeste vahetus.\u201d[5]"}, {"text_idx": "#000020", "text": "\u201eMina, / kes ma su\u0308ndisin kivist, / na\u0308oga pa\u0308ikese poole\u201d (lk 7). Nii tutvustab end koridori algusesse ilmuja. Tegemist tundub olevat iidsest loomismu\u0308u\u0308dist pa\u0308rit kangelasega, kellele kuulub (juba eos?) to\u0303rvik ja kartmatu meel. Ko\u0303ik viitab sellele, et tegu ei ole tavalise tegelasega, vaid kellegagi, kellele on saatusejumalad asetanud kandva Peaosa, mis algab loomulikult pa\u0308ikese poole vaatamisega, ning kellele isa on pealegi kinkinud tervelt a\u0308mbri\u00adta\u0308ie sitta. Sitaga va\u0308etatakse roose (\u201emillel on o\u0303li lo\u0303hn\u201d, lk 7) ning sitast vo\u0303rsuvad kord ko\u0303ige kaunimad o\u0303ied, aga ko\u0303ik teisedki huvitavad (vaimu)taimed. Va\u0308ge ja va\u0308etist tundub kangelasel piisavalt varuks olevat."}, {"text_idx": "#000021", "text": "Kangelase ilmumine koridori avause ette on va\u0308gagi teatraalne su\u0308ndmus nagu igasugune su\u0308nd, ja ka Eelmaa tekstuaalse retke avalo\u0308o\u0308k."}, {"text_idx": "#000026", "text": "Kogul on selge algus, keskpaik ja lo\u0303pp (keskpaiga alguseks loen tsu\u0308klit \u201eFatalismi\u201d). Keskmise tsu\u0308kli esimene tekst \u201eHummer Caliban\u201d algab tsitaadiga Shakes\u00adpeare\u2019i \u201eTormist\u201d ning autor jo\u0303uab seal \u201eoma aega ha\u0308sti kasutades\u201d a\u0308a\u0308rmiselt olulise, ehkki kirjanduses palju ka\u0308sitletud to\u0303demuseni: \u201eOlemine ei ole kunagi probleem. Mitte kellelegi. / Olemasolemine on aga igau\u0308he valutav haav, u\u0308ksko\u0303ik kui palju ta ettehooldele ei kulutaks.\u201d (Lk 17.)"}, {"text_idx": "#000027", "text": "Luulekogu manifestiks on aga \u201eFilius binari\u201d: \u201eMinu jaoks ja\u0308a\u0308b elu ja elamine eri intentsioonideks, / nende kohustus\u00adabielu on nagu nukker su\u0308gis, komposti lo\u0303hn, u\u0308ksindus / kesksuvel, aasal, joostes.\u201d (Lk 11.) Aga ko\u0303nekas on ka rida luuletusest \u201ePaar mu\u0308nti iseendale\u201d, kus autor on tolle to\u0303elise loojat ja kunstnikku su\u0308titava ja u\u0308lendava (oma) vaimuga kahekesioleku, teadvel\u00adoleku-Prometheuse ees: \u201ePea meeles, et ro\u0303o\u0303msad tarmukused on alati tuulehood, suitsupahvakud.\u201d (Lk 61.)"}, {"text_idx": "#000028", "text": "Kuid mis seisund see siis on, mis elu ja elamist nii teravalt lahutab? Viljakas u\u0308ksindus\u00adtunne, mis tekib teatava ilma\u00adja\u0308etuse seisundis ning mida praegune ro\u0303o\u0303msaid tarmu\u00adkusi va\u0308a\u0308rtustav aeg u\u0308learu ei soosi."}, {"text_idx": "#000029", "text": "Tolle viljastava u\u0308ksinduse olulisuse on so\u0303nastanud Frieda Fromm: \u201eMitte ko\u0303ik loominguliselt originaalsed teosed pole loodud u\u0308les ehitava u\u0308ksinduse tingimustes, ning tegelikult juhib oma kreatiivsust vabalt ainult selline loomeinimene, kes omaenda u\u0308les ehitavat u\u0308ksindust ei karda.\u201d[6]"}, {"text_idx": "#000030", "text": "Ja Paavo Haavikko so\u0303nul: \u201eOn vaja tundetut loomust et elu ha\u0308sti a\u0308ra kannatada. Aga kui tumemeelsus ja melanhoolia kohale jo\u0303uavad, ei ole sa enam kunagi u\u0308ksi.\u201d[7]"}, {"text_idx": "#000031", "text": "Eelmaa koridor meenutab ka s\u030camaani\u00adra\u0308nnakut, mille igasse liigsesse n-o\u0308 u\u0308le serva hajumisse ja a\u0308rakadumise ohtu sekkub autori korrastav so\u0303na, su\u0308dame- vo\u0303i eluru\u0308tmi taastav trummilo\u0308o\u0308k. Vo\u0303ib-olla kasutab Eelmaa ka kirjutades metronoomi (nagu ta on o\u0308elnud end oma vaimu tasakaalustamiseks tegevat)."}, {"text_idx": "#000034", "text": "Niimoodi vo\u0303iks lisaks inimesele, kes ja\u0308lgib poeedina (oma) eluvaeva (vo\u0303i teisikut) ko\u0303rvalt, ko\u0303nelda kiretult ka va\u0308sinud, aga empaatiline meedik peale mo\u0303nda eriti rasket juhtumit. Vo\u0303i so\u0303ltlase kurnatud naine. Vo\u0303i psu\u0308u\u0308hiliselt traumeeritu ema vo\u0303i la\u0308hisugulane. Kelle tahes a\u0308ratoomine mingist teisest ilmast, teisest olekust on raske ja ka alava\u0308a\u0308rtustatud hooleto\u0308o\u0308, ning hinge tagasi\u00adtoomise ja tagasisaamise koridor u\u0308ksjagu ko\u0303le ja pikk."}, {"text_idx": "#000035", "text": "Muidugi vo\u0303ib tsiteeritud teksti mo\u0303ista sootuks kolmandat pidi, kuid ma\u0308rkamatult tagasiteeta teadvusekoridori to\u0303ugatud lugeja jaoks kipub to\u0303lgendus poeedist, kes ja\u0308lgib end ko\u0303rvalt, kahtlemata teiste ees prevaleerima. Ei saa lahti mo\u0303ttest, et me ko\u0303ik sulame niisuguse tagasitoomise ajal u\u0308heks \u2013 nii tagasitooja kui -toodav, ja universaalne eneseu\u0308letamise kogemus ongi selle teksti omamoodi lohutav so\u0303num."}, {"text_idx": "#000036", "text": "Milline on siis see kangelaslikkus, mille vo\u0303imalus meid tekstikogus tervitab? Ja kes on too kangelane? Taavi Eelmaa luules ongi kangelane vaimse (enese)u\u0308letamise koondkuju."}, {"text_idx": "#000037", "text": "Na\u0308iteks po\u0308o\u0308rdumises Fantoomi poole tsu\u0308klis \u201eKurba tu\u0308lpimust\u201d peatutakse ta\u0308napa\u0308eval avalikus ruumis palju ka\u0308ra tekitaval to\u0303el ja selle valdamisel ning antakse ka u\u0308hiskonnas to\u0303e eest peetava sissiso\u0303ja olemus vo\u0303rratult to\u0303etruult edasi:"}, {"text_idx": "#000041", "text": "Luuletusega \u201eSa seisad unustuse uksel, kallis\u201d algab viimane osa ja see on u\u0308htlasi koht, kuhu koridor lo\u0303puks va\u0308lja jo\u0303uab, lastes kondaja va\u0308rsket o\u0303hku ja valgust ahmima. Lo\u0303puluuletuses \u201eSulle\u201d juhibki lugeja teed see justkui unekoridorist vabanenud \u201emina\u201d, kes on na\u0308inud \u201eva\u0308ga suurt, kuid lihtsat mehelikku na\u0308gemust\u201d (lk 63) selja sirgulo\u0308o\u0308misest ja kes saab unes po\u0303gusa kontakti ka Teisega (kellele tekst pu\u0308hendatud) ning lepib sellega \u2013 o\u0303igemini, talle justkui piisab sellest \u2013, et Teine tema poole korraks ro\u0303o\u0303msalt u\u0308le o\u0303la vaatab."}, {"text_idx": "#000042", "text": "Po\u0303gusas pilgus on ko\u0303ik vo\u0303imalused \u2013 selles on ha\u0308davajalikku distantsi ja o\u0303hku, ruumi eneseks ja\u0308a\u0308misele ja saamisele, ja ruumi on ka teise olemisele. See na\u0308gemus ongi kangelastegu, delikaatne nagu u\u0308ks o\u0303huke luulekogu, mille sisu on suur, su\u0308gav ja ajau\u0308lene."}, {"text_idx": "#000043", "text": "Midagi u\u0308learust, po\u0303hjendamatult vohavat vo\u0303i u\u0308learu eksperimenteerivat Eelmaa luulekeeles ei leidu. Samuti ei kohta klis\u030ceid. Kui kusagil tekibki oht liiale minna vo\u0303i lohisema hakata, to\u0303mmatakse sealsamas kohe pedantselt pidurit."}, {"text_idx": "#000044", "text": "Eelmaal on suurepa\u0308rane ru\u0308tmitunne. On see siis kaasa su\u0308ndinud vo\u0303i pikkade monoloogide pa\u0308he o\u0303ppimise kaudu omandatud, igatahes on erakordselt hea luules seesugust sisemist metronoomi vo\u0303i absoluutset kuulmist kohata."}, {"text_idx": "#000045", "text": "Kui Eelmaad oma ajas kuhugi luuletajana paigutada, siis pideva teadveloleku parimate esindajate sekka kirjaso\u0303nas. Nimesid ei hakka nimetama, ehkki hea toon seda arvustajalt no\u0303uaks \u2013 ka\u0308esoleva va\u0308ljaande lugeja teab neid niigi."}]