Čeština - Wikipedie
Patří mezi slovanské jazyky, do rodiny jazyků indoevropských. Čeština se vyvinula ze západních nářečí praslovanštiny na konci 10. století.
duálu
Rozlišuje se dvojí mluvnické číslo "Číslo (mluvnice)"): jednotné (singulár) a množné (plurál). Kromě toho se při skloňování vyskytují pozůstatky dvojného čísla ( <anchor>duálu</anchor>).
Dvojné číslo – Wikipedie
Hlavní menu

Hlavní menu

přesunout do postranního paneluskrýt

Navigace

Hledat

Vzhled

Osobní nástroje

## Obsah

přesunout do postranního paneluskrýt

Přepnout obsah

# Dvojné číslo

41 jazyků

čeština

Nástroje

Nástroje

přesunout do postranního paneluskrýt

Akce

Obecné

Tisk/export

Na jiných projektech

Vzhled

přesunout do postranního paneluskrýt

Z Wikipedie, otevřené encyklopedie

Tento článek je o mluvnické kategorii. O dvourozměrné algebře pojednává článek Dvojné číslo (matematika) "Dvojné číslo (matematika)").

ikona

Tento článek není dostatečně ozdrojován, a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.

Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje.

Dvojné číslo ( duál) je mluvnická kategorie čísla "Číslo (mluvnice)") vyjadřující dvojnost, párovost.

## Čeština

Český jazyk používal dvojné číslo u podstatných jmen a sloves zhruba do 15. století, (např. v básni Podkoní a žák), dodnes tak obsahuje pozůstatky po jeho dřívějším širším používání. Jeho pozůstatky můžeme najít u několika podstatných jmen, číslovek a v nespisovné mluvě.

### Duál u podstatných jmen

Používá se ve vyjádření některých párových částí těla: ruce, nohy, oči, uši a jejich zdrobněliny. Duálové tvary se vyskytují pouze tehdy, pokud mluvíme o částech těla: stojím nohama na zemi x stůl se třemi nohami.

Pokud hovoříme o částech těla, používá se duál jako běžné množné číslo, tedy i v případě, že hovoříme o více než dvou nohou, očích atd. U duálové koncovky pak dochází ke shodě i u přídavných jmen ( špinavýma nohama), zájmen ( svýma nohama), a u číslovek tři a čtyři ( třema nohama, čtyřma nohama x pěti nohama). Pozůstatkem duálu jsou i nepravidelné skloňovací typy u jiných párových částí těla: ramenou, kolenou, prsou, tyto výrazy ale duálové koncovky jiným slovům nepřiřazují: třemi koleny. Duál najdeme také v názvu pražského Domu „U Dvou slunců“.

### Duál u číslovek

Duálové skloňování mají číslovky dva, oba. Spisovný tvar je tedy např. s těmi dvěma otázkami. Duál se objevuje i ve vyjádření dvě stě místo dvě sta.

### Duál v nespisovné mluvě

V obecné češtině a ve většině nářečí se přenáší tvar sedmého pádu duálu do téhož pádu plurálu, jako např. s těma hloupejma kamarádama, saň s třema hlavama. Podstatná jména všech rodů tak mají v instrumentálu plurálu jednotné zakončení -ma, které rovněž přebírají přídavná jména, zájmena a číslovky.

### Další příklady

- Pes stál dvěma nohama ve vodě. – obě slova mají zakončení -ma vycházející z dvojného čísla
- Setkal se se dvěma ženami. – dvojným číslem ovlivněna pouze číslovka dvě
- Musel se podělit ještě se třemi osobami. – obě slova neovlivněna dvojným číslem mají zakončení -mi

## Polština

Polština používala dvojné číslo ve svých nejstarších formách. V dnešní polštině některé párové objekty, jako „dvě oči“, „dvě ruce“, používají v některých pádech duál. Pozůstatky duálu zůstaly také v některých číslovkách.

### Příklady

- oči: nominativ oczy (duál), genitiv oczu (duál), instrumentál oczami (plurál) i oczyma (duál)

- uši: nominativ uszy (duál), genitiv uszu (duál), instrumentál uszami (plurál) i uszyma (duál)

- dziesięć – dzieścia – dzieści ( deset)

  - 10 = dziesięć
  - 20 = dwa dzieścia
  - 30 = trzy dzieści
  - 40 = czter dzieści

- sto – ście – sta ( sto)

  - 100 = sto
  - 200 = dwie ście
  - 300 = trzy sta
  - 400 = cztery sta

## Chorvatština a srbština

V chorvatštině a srbštině zůstal duál v podstatných jménech, která se vyskytují společně s čísly: dvě, tři a čtyři a se slovem oba/obě. Tento tvar je spojen s genitivem jednotného čísla a genitiv množného čísla je používán s čísly 5 a výš včetně.

jednotné číslo
1 vuk
množné číslo (bez číslovky)
vukovi
duál (jednotný genitiv)
2, 3, 4 vuka
množné číslo s číslovkou (množný genitiv)
5 vukova

## Slovinština

Slovinština používá dvojné číslo v plném rozsahu. Při skloňování v některých případech se duál spojuje s množným číslem.

### Příklad

Skloňování podstatných jmen fant (chlapec), punca (děvče) a mesto (město):

pádsingulárduálplurálnominativfantpuncamestofantapuncimestifantjepuncemesta
genitivfantapuncemestafantovpuncmestfantovpuncmest
dativfantupuncimestufantomapuncamamestomafantompuncammestom
akuzativfantapuncomestofantapuncimestifantepuncemesta
lokativ(pri) fantupuncimestu(pri) fantihpuncahmestih(pri) fantihpuncahmestih
instrumentál(s) fantompunco(z) mestom(s)fantomapuncama(z) mestoma(s) fantipuncami(z) mesti

## Ruština

V ruštině zůstalo dvojné číslo u podstatných jmen mužského rodu, která se objevují s čísly 2, 3, 4 a se slovem oba/obě. Přídavná jména v duálu mají své genitivy množných čísel pro mužský rod a formu nominativu pro ostatní.

### Příklad

jednotné číslo
1 новый завод1 новая школа1 новое платье
plurál bez číslovky
новые заводыновые школыновые платья
duál (genitiv j. č.)
2, 3, 4 новых завода2, 3, 4 новые школы2, 3, 4 новых платья
plurál s číslovkou (genitiv mn. č.)
5 новых заводов5 новых школ5 новых платьев

## Skloňování číslovky dvě

Ve slovanských jazycích, (s výjimkou bulharštiny a makedonštiny), zůstaly ve skloňování číslovky dvě zachovány (některé) duálové tvary, jak ukazuje tabulka

jazyknominativ

akuzativ

vokativgenitiv

lokativdativinstrumentál
staroslověnštinaдъва (dǔva) (muž.)

дъвѣ (dǔvě) (žen./stř.)дъвою (dǔvoju)дъвѣма (dǔvěma)дъвѣма (dǔvěma)
běloruštinaдва (muž./stř.)

дзве (žen.)двух (muž./stř.)

дзвюх (žen.)двум (muž./stř.)

дзвюм (žen.)двума (muž./stř.)

дзвюма (žen.)
češtinadva (muž.)

dvě (žen./stř.)dvoudvěmadvěma
chorvatštinadva (muž./stř.)

dvije (žen.)dvoje/dvojice (muž./stř.)

dviju (žen.)dvama (muž./stř.)

dvima/dvijema (žen.)dvama (muž./stř.)

dvima/dvijema (žen.)
lužická srbštinadwaj (muž.)

dwě (žen./stř.)dwejudwěmajdwěmaj
polštinadwaj[pozn. 1]/dwóch (muž. osoby)

dwa (muž. ost./stř.)

dwie (žen.)dwu / dwóchdwu / dwómdwoma (muž./stř.)

dwiema (žen.)
ruštinaдва (muž./stř.)

две (žen.)двухдвумдвумя
srbštinaдва/dva (muž./stř.)

две/dve (žen.)двају//dvaju (muž./stř.)

двеју/dveju (žen.)двома/dvoma (muž./stř.)

двема/dvema (žen.)двома/dvoma (muž./stř.)

двема/dvema (žen.)
slovenštinadvaja (muž. živ.), dva (muž. neživ.)/ dvoch (muž. živ.), dva (muž. neživ.)

dve(žen./stř.)dvochdvomdvoma / dvomi
slovinštinadva (muž.)

dve (žen./stř.)dvehdvemadvema
ukrajinštinaдва (muž./stř.)

дві (žen.)двохдвомдвома

1. ↑jenom v nominativu

## Další příklady

### Makedonština

jednotné čísloduálplurál
konj (kůň – střední rod)konja__konji__čekor (krok – muž. rod)čekora__čekori__čas (hodina – žen. rod)časa__časovi

### Litevština

jednotné čísloduálplurál
vyras (muž)vyru__vyrai__mergina (děvče)mergini__merginos__einu (jdu)einava__einame

## Literatura

- DOSTÁL, Antonín. Vývoj duálu v slovanských jazycích, zvláště v polštině. Praha: Nakladatelství Československé akademie věd, 1954. S. 94.

## Externí odkazy

Skryté kategorie: