ČEŠTINA 1. POLOVINY 20. STOLETÍ | Nový encyklopedický slovník ...
Meziválečné Československo poskytovalo k rozvoji jazykově českého veřejného a kulturního života, a tedy i k rozvoji č. jako ↗národního jazyka ideální podmínky.
↗okazionalismy
Také jazyk poezie se, v návaznosti na starší tendence pozorovatelné např. u F. Šrámka, postupně zbavil exkluzivních jaz. prostředků, které byly typické pro lexikum (i syntax) poezie sklonku 19. stol. (zejm. pro autory z okruhu časopisu Lumír), a sbližoval se, byť jinak než jazyk prózy, s jazykem běžně mluveným (byly opuštěny dříve časté slovosledné inverze a poetismy, snaha o eufonii byla vystřídána tendencí k ↗aktualizaci jazykového významu). Ilustrací těchto tendencí může být vedle stylové výbavy českého poetismu, jehož jazyk se volně přizpůsoboval tematice básní (každodennost, lidová kultura, cestování, ale i právě slovo samo), např. jazyk básníka F. Halase, v němž se vedle výrazů z běžně mluvené č., zejm. moravské ( baže ‘ovšemže’, hubačit ‘hubovat’, kventlík ‘nepatrné množství’, mockrát, punc ‘příznak něčeho podstatného’, šatky ‘šaty’, šup, vyčítalka ‘osoba, která někomu něco vyčítá’, vyzvonit ‘vyzradit’), objevují i některé rysy syntaxe a flexe běžně mluveného jaz. ( aby sisi ‘aby sis’, naleje ‘nalije’, řek ‘řekl’, větvičkama, v lopuchách), které jsou běžné i v soudobé próze. Také u Halase se autorská volnost projevuje i typickými <anchor>↗okazionalismy</anchor> jako ohrndírka, perutnění, ústka n. uvzdychánek, z nichž mnohé připomínají opět běžně mluvený jaz. Podobné jaz. rys měla – přes značné stylové rozpětí, které je pro č. meziválečnou poezii příznačné – i díla dalších významných básníků 1. pol. 20. stol., např. V. Nezvala nebo J. Seiferta.
OKAZIONALISMUS | Nový encyklopedický slovník češtiny
Menu

## OKAZIONALISMUS

▲

►

Základní

Pojmenování, slovo vznikající příležitostně v procesu tvoření textu zpravidla pro jedno konkrétní použití podmíněné kontextem (např. kolébkoviště ʻoblast, kraj, kde se rodí, vzniká něco umělecky cennéhoʼ, zbezhlavět ʻpozbýt rozvahyʼ, jablkoholik ʻmilovník jablekʼ, jánapřítelismus ʻprotislužby mezi přáteli, známýmiʼ). O. se vyskytují jak ve sféře umělecké a esejistické, tak ve sféře publicistické a odborné. Rovněž vznikají v projevech běžně mluvených. Osobité postavení mají dětské o.

O. charakterizuje řečový charakter, jedinost aktu utvoření, autorství, vázanost na kontext, neuzuálnost, jednorázové užití, zvláštnost, nápadnost, neobvyklost, novost. (V počtu definičních znaků o. existuje značný rozptyl.) O. se odlišují jak od slov uzuálních (řadí se k neuzuálnímu lexiku), tak od ↗neologismů. Rozdíl mezi neologismy a o. se spatřuje v tom, že o. nebývají jaz. společenstvím přijaty do užívání, uchovávají si svou novost, neobvyklost, výrazovou neotřelost nezávisle na době, kdy byly utvořeny. O. se rovněž odlišují od slov efemérních, tj. od slov užívaných krátkodobě. Diference ve vymezení a pojetí o. plynou z toho, přistupuje‑li se k nim z hlediska lexikologického, lexikografického, stylistického n. slovotvorného. Při vymezení o. z hlediska slovotvorného se uplatňuje širší a užší pojetí: při širším pojetí jsou o. míněna všechna slova tvořená příležitostně v řeči bez ohledu na to, zda jsou tvořena pravidelně n. zda porušují jistá slovotvorná pravidla; při užším pojetí se za o. pokládají nepravidelně až deformovaně tvořené útvary. Tyto o. se pak kladou proti tzv. slovům potenciálním. Jimi se rozumějí ta slova, která vznikají téměř paradigmaticky podle velmi produktivních slovotvorných typů, n. ta, která realizují slovotvorný potenciál odvozujícího slova a doplňují prázdná místa v jeho slovotvorném paradigmatu (srov. např. zviditelňovatel, vydíratel, utvořené podle produktivního tvoření jmen činitelských s příponou ‑tel, dále srov. k adj. zanikavý dotvořené výrazy zanikavě, zanikavost).

Protože se o. v řeči, textu skutečně tvoří, na rozdíl od většiny slov, která se v řeči zpravidla jen reprodukují, jsou indikátory jaz. kreativity i dynamických tendencí v řeči a jaz. O. bývají též označovány jako slova individuálně tvořená, jako slova autorská, individuálně autorská, popř. jako [↗hapax legomena](https://www.czechency.org/slovnik/HAPAX LEGOMENON "hapax legomenon"), užívají se pro ně i termíny kontextový neologismus, umělecký neologismus, básnický neologismus. Má‑li se na zřeteli četnost jejich výskytu, označují se jako slova řídká. Viz též ↗neologismus.

▲

►

Rozšiřující

Literatura

- Belentschikow, R. Neuzuaľnoje slovoobrazovanije: Vostočnoslavjanskije jazyky. In Ohnheiser, I. (ed.), Słowotwórstwo/Nominacja. Komparacja współczesnych języków słowiańskich 1, 2003, 249–261.
- Buzássyová, K. Okazionalizmy v slovenskej literatúre. Studia Academica Slovaca 9, 1980, 91–108.
- Buzássyová, K. Okazionálna tvorba ako indikátor synchrónnej i diachronnej dynamiky. In Blanár, V. & J. Kačala (eds.), Metódy výskumu a opisu lexiky slovanských jazykov, 1990, 63–73.
- Buzássyová, K. Tvorivosť a reprodukovanosť v jazyku. In Genzor, J. & S. Ondrejovič (eds.), Pange Lingua. Na počesť Viktora Krupu, 1999, 131–147.
- Buzássyová, K. Jazyk a spoločnosť: krátka „kariéra“ niektorých slov a významov slov (Príspevok k vymedzeniu pojmu efemérne slovo). In Mislovičová, S. (ed.), Jazyk a jazykoveda v pohybe. Na počesť Slavomíra Ondrejoviča, 2008, 245–255.
- Buzássyová, K. & O. Martincová. Neuzuaľnoje slovoobrazovanije: Zapadnoslavjanskije jazyki: Neuzuální slovotvorba v západoslovanských jazycích. In Ohnheiser, I. (ed.), Słowotwórstwo/Nominacja. Komparacja współczesnych języków słowiańskich 1, 2003, 262–275.
- Liptáková, Ľ. Okazionalizmy v hovorenej slovenčině, 2000.
- Liptáková, Ľ. & K. Vužňáková. Dieťa a slovotvorba, 2009.
- Martincová, O. Okazionální pojmenování a jejich tvoření v současné češtině. Filologické studie 13, 1985, 19–31.
- Martincová, O. Okazionální pojmenování v češtině a slovenštině. SlavPrag 30, 1987, 85–91.
- Martincová, O. a kol. Neologie a neografie. Výběr z národních bibliografií, 19961, 1999 (tam další literatura).
- Staněk, V. Okazionalismy v současné české publicistice. NŘ 85, 2002, 57–67.

Citace

Olga Martincová
(2017): OKAZIONALISMUS.
In: Petr Karlík, Marek Nekula,
Jana Pleskalová (eds.), CzechEncy - Nový encyklopedický slovník češtiny.

### Další pojmy:

CzechEncy – Nový encyklopedický slovník češtiny

Všechna práva vyhrazena © Masarykova univerzita, Brno 2012–2020