ČEŠTINA 14. STOLETÍ - Nový encyklopedický slovník češtiny
Historická mluvnice jazyka českého I. Hláskosloví, 1894. Gebauer, J. Historická mluvnice jazyka českého III, 1. Tvarosloví – skloňování, 1896.
↗onymie
Subst. kompozita, vlastní i sufixální, představují několik typů: typ se zadním členem deverbálním a předním subst. či adj.: listopad, dobrodienie, zlatotepec, mužobojcě; ostrovid, živobytie; ojediněle se objevuje subst. přední člen v gen. podobě: vínabranie; typ s předním členem verbálním mívá někdy morfologickou charakteristiku zadního členu subst. změněnu ve prospěch mask.: lomikámen, trativod. Typ s předním členem numerálním má přední člen v podobě gen.: pětilist, polukrúžek, polúdnie. Přechodného rozmachu došel zejména typ s předním členem polú‑ a sufixem ‑ ie ( polúbotie). Typ s předním členem adj. a zadním subst. má někdy morfologickou charakteristiku zadního členu změněnu ve prospěch mask.: zlosyn, velryb. Subst. kompozita se často uplatňují v oblasti <anchor>↗onymie</anchor>. Adj. kompozita patří ke dvěma typům: typ s předním členem adj. a zadním subst.: křivonohý, milosrdný a typ s předním členem numerálním; ten mívá gen. podobu: dvúnohý, desětistrunný. Kompozita s předním členem subst. mívají už často analogický konekt, nejčastěji ‑o‑, nikoli původní zkrácený kmenotvorný vokál. Přední člen adj. bývá připojen konektem ‑o‑, přední člen verbální konektem ‑i‑.
ONYMIE | Nový encyklopedický slovník češtiny
Menu

## ONYMIE

▲

►

Základní

Soubor všech vlastních jmen v jistém jazyce, na jistém území, v jistém prostředí sociálním (např. diference mezi soubory rodných jmen na tradičním venkově a ve městech), kulturním (např. propria v literatuře, v lidové slovesnosti) nebo komunikačním a v jisté době (např. moravská onymie 11.–13. stol.). O. nepředstavuje pouhý souhrn jednotlivých proprií ( [↗vlastní jméno](https://www.czechency.org/slovnik/VLASTNÍ JMÉNO "vlastní jméno")), nýbrž celek vznikající podle vlastních specifických zákonitostí, tvořící systémově organizovanou soustavu a v komunikaci plnící propriálně specifické funkce, které ve vztahu „propriálně pojmenovávaný objekt, jev“ – „jeho jméno“ nejsou shodné s funkcemi apelativ; viz ✍Šrámek (2013:12); [↗onymická funkce](https://www.czechency.org/slovnik/ONYMICKÁ FUNKCE "onymická funkce").

Podle jednotlivých tříd a podtříd propriálních objektů a jejich proprií se v rámci onymie rozlišují bionymie, tj. soubor ↗bionym, abionymie, tj. soubor ↗abionym, antroponymie, tj. soubor ↗antroponym, podobně toponymie – soubor ↗toponym, oikonymie – soubor [↗oikonym](https://www.czechency.org/slovnik/VLASTNÍ JMÉNO MÍSTNÍ "vlastní jméno místní"), anoikonymie, dříve též mikrotoponymie – soubor [↗anoikonym](https://www.czechency.org/slovnik/POMÍSTNÍ JMÉNO "pomístní jméno"), popř. [↗mikrotoponym](https://www.czechency.org/slovnik/POMÍSTNÍ JMÉNO "pomístní jméno"), oronymie – soubor [↗oronym](https://www.czechency.org/slovnik/POMÍSTNÍ JMÉNO "pomístní jméno"), hydronymie – soubor [↗hydronym](https://www.czechency.org/slovnik/POMÍSTNÍ JMÉNO "pomístní jméno"), chrématonymie – soubor ↗chrématonym, urbanonymie – soubor ↗urbanonym. V rámci toponymie se nově vyčleňuje živá toponymie, tj. soubor [↗živých toponym](https://www.czechency.org/slovnik/ŽIVÉ TOPONYMUM "živé toponymum"), viz též [↗živé vlastní jméno](https://www.czechency.org/slovnik/ŽIVÉ VLASTNÍ JMÉNO "živé vlastní jméno"); podrobněji ✍David & Mácha (2014:18–23, 65–69).

▲

►

Rozšiřující

Literatura

- David, J. & P. Mácha. Názvy míst. Paměť, identita, kulturní dědictví, 2014.
- Harvalík, M. Nové tendence v rozvoji současné české onymie. In David, J. & M. Čornejová ad. (eds.), Mnohotvárnost a specifičnost onomastiky, 2010, 179–186.
- Šrámek, R. Dynamismus v současné onymii a jeho reflexe v obecné onomastické teorii. In Łobodzińska, R. (ed.), Z najnowszych tendencji w polskim nazewnictwie, 2005, 9–20.
- Šrámek, R. Beiträge zur allgemeinen Namentheorie, 2007, 78–81.
- Šrámek, R. Retrográdní slovník místních jmen Moravy a Slezska, 2013, 12.
- TSO, 1973, 85.
- ÚOO, 1999, 51–52.

Citace

Jana Pleskalová
(2017): ONYMIE.
In: Petr Karlík, Marek Nekula,
Jana Pleskalová (eds.), CzechEncy - Nový encyklopedický slovník češtiny.

### Další pojmy:

CzechEncy – Nový encyklopedický slovník češtiny

Všechna práva vyhrazena © Masarykova univerzita, Brno 2012–2020