Uusin Harrisin kirja ja pitihan sekin tottakai lukea, kuten muutkin Harrisin kirjat. Jollain tavalla samantyylista kaavaa noudattava kirja kuin aiemmatkin, kirjoittajan tyylin tunnistaa kylla. Ei kuitenkaan ylla Harrisin tahan mennessa parhaan kirjan, Kesaviinia, tasolle. Ihan hyva kirja kuitenkin. 1600-luvun tuominen on hyva ja toimiva idea ja sirkuksessa tai teatteriseurueessa on aina jotain kiehtovaa. Loppuratkaisu ei kuitenkaaan ole kovinkaan yllattava, sen arvaa jo reilusti ennen puolta valia.