Quines entitats apareixen en el text següent?
Caterina Albert i Paradís, coneguda pel seu nom de ploma Víctor Català (l'Escala, 11 de setembre del 1869 - 27 de gener del 1966), fou una escriptora catalana, autora de la novel·la Solitud (1905), una de les obres literàries cabdals del modernisme. També va desenvolupar una carrera com a pintora, escultora i dibuixant. El premi als Jocs Florals del 1898 va representar el primer reconeixement de la seva capacitat literària. No trigaria gaire temps a utilitzar el pseudònim de Víctor Català, nom del protagonista d'una novel·la seva inacabada. Malgrat l'entusiasme que va manifestar pel món del teatre i els seus inicis poètics, el gènere que va dominar millor és el narratiu. La força del seu estil i la gran riquesa lèxica són elements definitoris del conjunt de la seva obra. Ja sent gran, va rebre l'homenatge dels escriptors catalans. Va morir al seu poble natal l'any 1966. És enterrada al cementiri vell de l'Escala. El seu pseudònim complet era Víctor Català i Montseny, encara que els dibuixos, olis, aquarel·les i escultures que va guardar per a la seva col·lecció privada les va signar amb el seu nom propi de Caterina Albert. Caterina Albert i Paradís va néixer l'11 de setembre de 1869 a la casa pairal de la família, al carrer Enric Serra, número 37 de l'Escala (Alt Empordà). Era la filla gran de Dolors Paradís Farrés i Lluís Albert Paradeda, ambdós de llinatge terratinent i benestant. Son pare era advocat de professió i polític republicà i federal que va liderar el fallit foc de la Bisbal, després del qual es va haver d'exiliar a França. De retorn, va arribar a ser alcalde de l'Escala i diputat provincial en diferents legislatures. La mare era la pubilla de Can Botonada de l'Escala i escrivia poesia. Els seus germans petits foren en Francesc, en Martí i n'Amèlia. Va créixer a cavall de la casa de lloguer del carrer de València, 250, de Barcelona i la casa de l'Escala. Va formar-se principalment a casa de manera autodidacta i, per això, rebé una forta influència intel·lectual de la seva àvia materna (Caterina Farrés i Sureda) i de la seva mare. Segons reconeix Albert en una carta, no cursà cap tipus d'estudi reglat «per ser la gran» dels germans i per «no poder deixar sols els majors, delicats de salut». Tot i així, va assistir breument a l'escola de la vila el 1873, a l'edat de quatre anys, de la qual, segons relata en Mosaic (1946), no guardava un bon record. També va ser interna en un col·legi de monges de Girona durant un any de la seva adolescència, on va aprendre francès i piano. En l'àmbit de les arts, va fer els primers passos en la pintura i l'escultura durant l'etapa de l'adolescència amb el mestratge del seu avi patern i padrí (Josep Anton Albert i Massot). També va rebre el mestratge del pintor sevillà Félix-Antonio Alarcón quan s'instal·là a la casa pairal de la família entre 1883 i 1884; amb ell va dominar la pintura a l'oli. Així, per exemple, l'any 1896 participava amb un retrat a l'oli en la tercera edició de l'Exposició de Belles Arts i Indústries Artístiques de Barcelona, on coincidí amb altres artistes empordanesos com Ramon Pichot o Josep Blanquet. Caterina Albert va poder utilitzar la golfa de la casa pairal de l'Escala com a espai de treball i en un text breu titulat Mon niu l'1 de gener de 1905 on defensava la necessitat de disposar d'un espai propi per crear. Més tard, Albert va tenir un segon espai propi de creació al jardí del Clos del Pastor, una finca regalada per l'admiradora Antònia Bartomeu i on es va traslladar a viure. D'aquesta cambra es conserva un dibuix de 1898, titulat L'estudi de la golfa, amb teles i objectes, entre els quals destaca un bust. Va rebre classes de flauta per Rossend Mercader i de piano per Salvador Mundi. El 1899, quan en tenia trenta, la família va llogar el pis del carrer de València, de Barcelona, on passaven els hiverns i on Caterina aprofitava per anar a l'òpera, al teatre, al cinema i a conferències. Finalment, el 1900, va rebre classes d'escultura a Barcelona amb el mestratge de Josep Carcassó, nebot de la família Sitjar-Carcassó, amics de la família que la influenciarien molt i mitjançant els quals coneixeria persones clau en la seva trajectòria, com el seu representant literari, Fèlix Clos. A partir de 1884, les seves visites a Barcelona són cada cop més freqüents i explota cada cop més l'oferta cultural de la Ciutat Comtal de nou per l'impuls i l'amistat del matrimoni Sitjar-Carcassó. És a partir de llavors que comença la seva correspondència amb personatges de l'època com Joan Maragall, Narcís Oller o Francesc Matheu.
Caterina Albert i Paradís : artista_o_autor, Víctor Català : artista_o_autor, Solitud : obra_escrita, Víctor Català i Montseny : artista_o_autor, Caterina Albert : artista_o_autor, Alt Empordà : Entitat_Geopolítica, Dolors Paradís Farrés : persona, Lluís Albert Paradeda : persona, França : Entitat_Geopolítica, Can Botonada : edifici, Francesc : persona, Martí : persona, Amèlia : persona, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Caterina Farrés i Sureda : persona, Albert : artista_o_autor, l'Escala : Entitat_Geopolítica, cementiri vell de l'Escala : ubicació, carrer Enric Serra : ubicació, la Bisbal : Entitat_Geopolítica, carrer de València : ubicació, Mosaic : obra_escrita, Girona : Entitat_Geopolítica, Josep Anton Albert i Massot : persona, Félix-Antonio Alarcón : artista_o_autor, Exposició de Belles Arts i Indústries Artístiques de Barcelona : esdeveniment, Ramon Pichot : artista_o_autor, Josep Blanquet : artista_o_autor, Mon niu : obra_escrita, Clos del Pastor : edifici, Antònia Bartomeu : persona, L'estudi de la golfa : obra_escrita, Rossend Mercader : persona, Salvador Mundi : persona, Caterina : artista_o_autor, Josep Carcassó : artista_o_autor, família Sitjar-Carcassó : grup_humá, Fèlix Clos : persona, Ciutat Comtal : Entitat_Geopolítica, matrimoni Sitjar-Carcassó : grup_humá, Joan Maragall : artista_o_autor, Narcís Oller : artista_o_autor, Francesc Matheu : artista_o_autor