Digues-me quines son les entitats d'aquest text:
La desconnexió no és no sentir-se espanyols. Va molt més enllà. És haver assumit tan profundament que no som espanyols que ja no volem actuar com a espanyols
L’afer de la constitució cremada per Empar Moliner i l’aparició del manifest Koiné, malgrat la distorsió que se n’ha fet, són símptomes d’un corrent de fons que circula per la societat catalana i que va prenent cos. Una part de nosaltres ja ha assumit tan profundament la desconnexió amb Espanya que hi ha conceptes i formes que ens resulten mútuament incomprensibles: que algú avantpose la simple cremada d’un paper a la salut de la gent, per exemple, o que només es puga pensar la república com un calc del que avui és Espanya, que és en definitiva allò que ens proposen els partidaris del bilingüisme.
Aquest fenomen em sembla molt interessant i el seguesc amb profund interès. La desconnexió real del país va creixent mentre l’independentisme polític, vull dir els partits, semblen cada dia més poc disposats a tirar endavant. No sé on portarà tot això però és un fenomen que em sembla molt remarcable. La CUP és imprevisible i CDC i ERC cada vegada se separen més i es barallen més mentre la il·lusió per Junts pel Sí va esvaint-se. És molt evident que alguns dels seus dirigents ja pensen a fer un nou tripartit d’ací a un any o a governar una autonomia avançada, no pas a proclamar la república. Tanmateix, alhora que passa això, tan trist i preocupant, el pendent ferroviari de què parlava l’altre dia s’accentua i al costat es comença a fer visible aquesta desconnexió popular que pot arribar a ser molt determinant. I que és complementària.
Empar Moliner : artista_o_autor, Espanya : Entitat_Geopolítica, CUP : partit_polític, ERC : partit_polític, Junts pel Sí : partit_polític, manifest Koiné : obra_escrita, espanyols : grup_humá, CDC : partit_polític