Sobre què no està segur l’home?
-Si serà ella? Si no ho serà?
Passa una hora, passa una hora i mitja…
L'home, tot passejant, passa ben arrimat per la parella, s'hi frega perquè s'adonin d'ell, i tan fort ho fa, que la més prima aixeca el cap.
-Jo ho sabré.
Elles s'estan a sota d'un palco. Si? Ell que lloga el palco i se n'hi entra sense fer remor, i escolta per darrera, a veure si la coneix per la veu.
Mentres sona la música, no pot sentir-la; mes, així que para, posa l'orella i sent una veu esquerdada que diu:
-Jo hi poso escalunyes i moixarnons, i cregui'm que és cosa d'aferrussar-s'hi.
-Malvinatge la vella!- diu l'home.
Ell se pensava que era una pèrfida voluble, i es troba amb una dona inhibida, pel tribunal dels anys, de tota infidelitat.
Una pastora tota plena de penjarelles retenyides s'acosta a un dels que encara van al ball per a tenir una excusa per portar guants blancs, una volta a l'any.
Sobre si anava a ser ella o si no.