Llista i classifica les entitats de què parla aquest text:
Cal reclamar la negociació d'una nova estratègia unitària entre tot l'independentisme, entre tots els seus actors, com a resposta seriosa al canvi de paradigma que capitaneja el Partit Socialista
A Europa el PSOE ven una imatge que, ara per ara, molta gent s’empassa: que Pedro Sánchez va apagant l’incendi català i va encarrilant Espanya per la via de l’estabilitat. En contrast amb la urgència de l’octubre del 2017, quan fins i tot el president de la UE va haver de suplicar que no es proclamàs la independència, la imatge que ara es va difonent dibuixa una Espanya on es fan moltes coses brutes i lletges però on, fet i fet, es va controlant la situació. L’independentisme guanya, continua guanyant, però no té marge de maniobra real. Perquè no té la majoria dels vots, encara que a les europees s’haja quedat a dècimes i prou, però també, i sobretot, perquè no té cap projecte comú, cap objectiu compartit.
El resultat aconseguit pel Partit Socialista a les eleccions de diumenge li atorga una gran credibilitat a Brussel·les. Cal que en siguem ben conscients. Han estat dues eleccions seguides i dures, però Pedro Sánchez pot dir a Europa que és l’home de l’estabilitat i reclamar una certa credibilitat. L’enfonsament espectacular de Podem i el fre evident del creixement de l’extrema dreta han fet de Pedro Sánchez una estrella en ascens. És l’únic socialista que domina clarament un dels estats europeus grans i, precisament en un moment de molta pressió dels extrems, ell s’erigeix en símbol de la moderació.
Partit Socialista : partit_polític, Europa : ubicació, PSOE : partit_polític, Pedro Sánchez : polític, Espanya : Entitat_Geopolítica, UE : Entitat_Geopolítica, Brussel·les : Entitat_Geopolítica, Podem : partit_polític