Què li diu a ella?
-Són manies teves… Estàs engelosida: vet-ho-aquí.
-Digues-me que és sens motiu.
-Està clar, dona!…
-Jura-m'ho!
Ell vacil·là: finalment pronuncià amb esforç:
-Te juro que… que no li he dit res.
-Aleshores… no tens impediment per complir la paraula que em vas donar. Acabada la carrera, morta, Déu la perdò! la teva mamà…
-Nieves!
-Infeliç! ¿Creies que jo no ho veia que ella no em volia ni em voldria mai i que tu no tenies coratge per contradir-la? Però ara és altra cosa. Tu mateix ho vas dir: el teu papà va voler casar-se a gust: no et privarà pas que tu t'hi casis…
Que està engelosida.