De quin tema parla aquest text?
El rebozo és una peça de vestir femenina usada al Mèxic, Amèrica Central i algunes zones d'Amèrica del Sud. De forma rectangular i d'una sola peça, els rebozos fan entre 1,5 m fins a 3 m de longitud, i poden ser fets de cotó, llana, seda o articela. Poden ser usats com a bufandes o a manera de xals. Les dones sovint els usen per a carregar els fills i portar productes al mercat. El seu interval de preu varia de molt econòmics fins a alguns models de milers de pesos. El rebozo és un producte derivat del mestissatge produït per la Conquesta Espanyola. Se sap que els indígenes mexicans n'usaven ja abans de l'arribada dels espanyols, però el mot no apareix en la llengua espanyola sinó fins a l'any 1562. El rebozos confecciona en tot Mèxic, Amèrica Central i alguns països d'Amèrica del Sud, però els rebozos d'Estat de Mèxic, Michoacán, Oaxaca, estat de Querétaro i San Luis Potosí són particularment preats. San Luis Potosí és la llar del poble otomí, gent famosa pels seus teixits, i és a Santa María del Río, Sant Luis Potosí, que es fàbrica el rebozo caramelo, el més car de tots. Cal ressaltar que en l'Estat de Mèxic any rere any té lloc la tradicional fira del rebozo durant el mes de setembre, en què mestres reboceros, guanyadors de diversos guardons a escala nacional es reuneixen al centre del municipi Tenancingo de Degollado per a demostrar llur extraordinari treball a nacionals i estrangers.  Les chalinas són llises, sense disseny i d'un sol color. Sovint, els rebozos amb línies verdes, blanques i vermelles s'usen a les Festes Pàtries. Les fotografies d'Agustín Casasola mostren les soldaderas, les dones soldades de la Revolució mexicana, portant rebozos de boleta. Com una peça distintiva mexicana, el rebozo ha estat enalçat en les arts. El rebozo ha estat objecte de cançons i poemes, i Frida Kahlo sovint pintava autoretrats vestida de rebozos. Aquesta peça de vestir va aconseguir una tal importància que al segle xviii es van dictar lleis i regles per a l'elaboració tocant a la grandària, teixit, classe de fil i dibuix. Fins i tot es va adoptar la Verge de les Angoixes com la patrona de la reboceras (artesanes especialitzades en la confecció de rebozos). Tal com altres accessoris, té símbols com el color i l'entreteiximent dels fils que identifiquen l'origen de les persones segons la comunitat que els confecciona i utilitza. També utilitzen aquesta tècnica a Guatemala. Atesa la seva naturalesa folklòrica, el rebozo és usat sovint com a part del vestit típic dels balls mexicans tradicionals i dels balls de marimba guatemalencs. El rebozo no és sol una peça de vestir d'adorn, sinó que també pot ser usat per a carregar els nadons, cosa que aporta molts beneficis tant al bebè com al portador (mare o pare, avui dia el rebozo no és sols d'ús femení puix que, gràcies a la informació dels avantatges del seu ús com a portanadó ergonòmic, alguns homes també n'usen).
El text tracta sobre indumentària.