Llista i classifica les entitats que s'esmenten al text:
Emília Xargay i Pagès (Sarrià de Ter, Gironès, 22 de novembre 1927 - L'Escala, Alt Empordà, 28 de desembre de 2002) fou una pintora, ceramista i escultora catalana. Va treballar amb tècniques tan diverses com l'orfebreria, el mural, la ceràmica, el dibuix, els cartells i els tapissos, entre d'altres. La seva obra s'identifica per un gran expressionisme i una forta presència de les figures geomètriques. Va formar part del III Cicle Experimental d'Art Nou i el 1951 va ser una de les fundadores del grup Indika. La seva obra es pot trobar als museus de São Paulo, Perpinyà, al Museu d'Història de la Ciutat de Girona, al Museu d'Art Modern de Barcelona, al Museu Comarcal de la Garrotxa i al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Emília Xargay i Pagès, juntament amb els seus dos germans, va ser filla d'una mestressa de casa i d'un mestre d'obres; va quedar òrfena de pare el 1930. Xargay havia nascut en un entorn rural on va tenir un important contacte amb la natura, en el seu poble natal de Sarrià. Va estudiar a l'actual Escola Eiximenis, i va compaginar els seus estudis a l'escola amb les classes particulars de dibuix, que al principi feia d'amagat de la seva mare. El seu secret va sortir a la llum quan va rebutjar les indicacions de la mestra d'arts pràctiques dient-li que ella "en sabia més que la mestra", per aquest fet va ser expulsada de l'escola. Quan la seva mare va comprendre la vocació artística de la filla, la va apuntar a classes particulars al taller de Joan Orihuel, que la formaria a ella i també a Paco Torres Monsó, Joan Riu i Montserrat Llonch en la pintura. S'inicia en l'àmbit de la pintura tradicional a les primeres mostres de 1942 i 1944. Aquest ultim any va fer la seva primera exposició als 17 anys, a la Sala de la Rambla de Girona, juntament amb altres alumnes d'Orihuel. Com a artista va ser molt polifacètica, ja que dibuixà cartells, il·lustrà llibres, modelà trofeus d'entitats, realitzà ceràmica i treballà el vidre, la llana o fins i tot dissenyà joies o gravats. Va treballar amb diferents tècniques, totes elles impregnades de la voluntat d'experimentació i en constant evolució, que la portaran a exposar fora d'Espanya, a l'Argentina, els Estats Units, Cuba, França, Alemanya i Mèxic. En l'àmbit pictòric abandonà la pintura més academicista per buscar la seva pròpia estètica, marcada per la presència geomètrica d'una realitat figurativa, base d'un gran expressionisme. El 1963 es va iniciar en l'escultura, ja que el volum de producció de pintura comença a decaure aquest mateix any. Esdevindrà una disciplina que acabarà formant part central de la seva obra.
Sarrià de Ter : Entitat_Geopolítica, Gironès : Entitat_Geopolítica, L'Escala : Entitat_Geopolítica, Alt Empordà : Entitat_Geopolítica, São Paulo : Entitat_Geopolítica, Perpinyà : Entitat_Geopolítica, Museu Comarcal de la Garrotxa : organització, Xargay : artista_o_autor, Sarrià : Entitat_Geopolítica, Joan Orihuel : artista_o_autor, Paco Torres Monsó : artista_o_autor, Joan Riu : persona, Montserrat Llonch : artista_o_autor, Sala de la Rambla : edifici, Girona : Entitat_Geopolítica, Orihuel : artista_o_autor, Espanya : Entitat_Geopolítica, Emília Xargay i Pagès : artista_o_autor, Cicle Experimental d'Art Nou : organització, Museu d'Història de la Ciutat de Girona : organització, Museu d'Art Modern de Barcelona : organització, Museu Nacional d'Art de Catalunya : organització, Escola Eiximenis : educació, Argentina : Entitat_Geopolítica, Estats Units : Entitat_Geopolítica, Cuba : Entitat_Geopolítica, França : Entitat_Geopolítica, Alemanya : Entitat_Geopolítica, Mèxic : Entitat_Geopolítica, grup Indika : organització