Què passava a la nau Santa Rita?
-Estem a recés. Emprò… mireu, una de dues: o ve temporal o no en ve. Si no en ve, aquí haureu perdut es temps vanament; i si en ve, s'onatge es rebatrà com trenta dimonis per aquesta olla. Ja, amb sa ressaga d'ara, fa de mal habitar-hi. Figureu-vos, doncs!… Ès facil que ses àncores amollun, i llavors trebais per a sortir amb es vent de reborsada; i, si voleu desembarcar amb es bot, us en gordaran sa revoltura des rompents i ses seques que puntegen per davant de sa cala. Mal que mal, Déu me do un bon tou d'aigua per córrer. En mar me fan més por ets ossos que es suc. Podríem arribar a Tossa… o bé, si voleu, desembarcar aquí sa pubilla, i que se'n vaju a Sant Feliu.
-Tota sola?
-Caret!… portem sa gent tan justa per a sa maniobra!
-Potser que desembarquéssim tots i deixéssim el bastiment fondejat a la bona de Déu.
-Esteu mort de por! ¡Abandonar sa Santa Rita!
Que estaven a recés.