Què va anar a fer el dia següent en Melrosada?
L'endemà, quan en Melrosada vingué a donar la classe, la tia Paulina ja estava a l'aguait. En Melrosada anà a la cambra d'estudi; però la tia Paulina no s'aguantava, es posà nerviosa, i per fi va dirigir-se a empendre el professor.
-Ai, senyor Melrosada, quina gràcia! M'han contat lo d'ahir nit.  Quina gràcia! No es pot pensar com he rigut!

Aquesta entrada de la tia Paulina, al pobre Melrosada no n'hi va fer gens, de gràcia; i, no sabent com pendre-s'ho, digué:
-Ah! sí? Li ho han contat?… Res! Una equivocació tothom la pot tenir.
-Però fugi! El meu nebot, amb aquell cap tan gros! imagini's!
Els nens es posaren a riure i començaren a fer disbarats. En Melrosada estava violent, i la tia Paulina es rebentava per dir una pila de coses. Hi hagué un silenci, i la tia Paulina, canviant de veu, afegí:
Donar la classe.