Qui és Mercedes Fernández-Martorell?
Mercedes Fernandez Martorell (Barcelona, 25 de novembre de 1948) és una antropòloga catalana que ha escrit llibres i articles en llengua castellana, en què formula un projecte antropològic sobre com els humans autoproduïm el nostre significat i els processos i conflictes que es generen en les pràctiques socioculturals ideades per aquests. És professora titular del Departament d'Antropologia Social i Cultural de la Universitat de Barcelona.
Mercedes Fernandez Martorell, és llicenciada en Història Moderna i Doctora en Antropologia Social per la Universitat de Barcelona.
Des de l'any 1980 és professora titular d'antropologia a la Universitat de Barcelona. Imparteix cursos sobre Antropologia Urbana (treballa sobre el com de la construcció i recreació de les màquines socials en contexts urbans) i l'antropologia i el Feminisme (treballa sobre l'esdevenir i els processos d'elaboració de la individualitat). Dos temes dels que ha publicat diverses obres. Ha impartit conferències i cursos a Espanya i França.
Dirigeix l'Observatori sobre la Construcció i Recreació del Significat dels Humans OCRSH a la Universitat de Barcelona.
A partir de les obres Muerte en dos tiempos (1980) i Estudio Antropológico: Una comunidad judía (1983) estableix i analitza com de forma interna els pobles construeixen i recreen la seva particular historicitat, inclusivament en entorns multiculturals. Va determinar que els conceptes "poder i cultura" eren inseparables.
Escriu Antropología de la convivencia (1997), i La semejanza del mundo (2008) des d'una aproximació crítica a l'antropologia estructuralista, comparativista i del parentiu.
Manifesta que no hi ha antropologia sense història, sense filosofia, sense ciència. L'antropologia pensa i treballa sobre el que estableixen com a realitat els pobles i individus per aconseguir sobreviure i perviure com a espècie. El paper de l'antropologia consisteix en l'estudi de quines "presons" (com les entén Gilles Deleuze) vam idear els humans per viure en societat i com aquestes són, a més, motor de l'esdevenir.
Forma part de la línia d'intel·lectuals propers al corrent crític i feminista que es va expressar a partir del Maig del 68. Planteja que l'antropologia, des dels seus inicis i en menor o major mesura, és sexista i androcèntrica. Amb Subdivisión sexuada del grupo humano (1986) va formular com la diferència de sexe s'utilitza com a instrument de desigualtat i respon a una construcció sociocultural, ja que la biologia és, en si, discurs cultural, i que l'origen del capitalisme va tenir lloc quan els homes, que en el règim feudal produïen el que necessitaven i donaven una part al seu senyor, van acceptar posar-se al servei dels patrons en condicions miserables a canvi de tenir un salari i una dona.
Una antropòloga catalana.