Què era Roma a l’antiguitat?
En la mitologia romana, Roma era una divinitat que personificava l'estat Romà, o una personificació en l'art de la ciutat de Roma (com es pot observar a la columna d'Antoní Pius).
Roma apareix per primer cop el 269 aC en monedes romanes de Roma i també en monedes romanes de Locri (Calabria) el 204 aC. Existeix la hipòtesi que les poblacions no romanes també podrien haver donat atributs divins de Roma.
Era representada vestida amb robes llargues, amb elm i asseguda, sensiblement similar a la grega Atenea; inicialment era el genius de la ciutat i com a tal fou adorada durant la república, però abans d'August no consta que tingués cap temple dedicat, si bé en endavant van començar a sorgir temples i altars arreu.
Els temples a Roma s'aixecaven a Esmirna (195 aC), tanmateix, també trobem cultes a Roma a Efes, Sardes i Delos.
La seva veneració la va fer oficial el Cèsar August en la seva carrera per arribar a "Princeps Senatus" o "Els Primus enterren talla" (primer ciutadà del Senat i primer entre iguals, respectivament - i.e. Emperador) com a part d'una campanya de propaganda. D'aquesta manera va deïficar el concepte de Roma, construí molts temples per a ella (sovint com a Temple de Roma i August), amb una còpia el seu Res Gestae al costat d'inscripcions que popularitzaven la nova deessa.
Roma (ῥῶμη) volia dir també "força".
Una divinitat que personificava l'estat Romà, o una personificació en l'art de la ciutat de Roma.