Quin és el tema principal del text següent?
La mutació consonàntica, en sincronia, és un canvi fonètic en el qual la consonant d'una paraula canvia d'acord amb el seu entorn morfològic i sintàctic. El seu coneixement és objecte de la morfofonologia.
Aquest fenomen es troba en molts d'idiomes en tots els continents. L'exemple típic és la mutació consonàntica de la inicial en totes les llengües cèltiques modernes. Aquest canvi consonàntic inicial també s'observa en el paiute meridional i en diverses llengües d'Àfrica Occidental com el peul. Les llengües fíniques (o baltofineses) com el finès i l'estonià, i les llengües sami, tenen mutacions internes en els mots, anomenades alternança consonàntica. El dholuo, una llengua nilosahariana parlada a Kenya, muda les consonants finals dels radicals, així com ho fa l'anglès en menor mesura. La mutació de les consonants inicials, mitjanes i finals també es troba en l'hebreu modern. El japonès fa mutar certes inicials en composició: el fenomen es diu rendaku.
El terme de mutació consonàntica també s'utilitza en un altre sentit en fonètica històrica, per descriure els canvis sistemàtics en l'articulació de sèries de consonants, especialment en les llengües germàniques (llei de Grimm i mutació consonàntica a l'alt alemany).
El text tracta sobre humanitats.