Quin és el tema principal del text?
La baralla de cartes xinesa (xinès tradicional: 紙牌; xinès simplificat: 纸牌; pinyin: zhǐpái) van ser molt probablement inventada a la Xina durant la dinastia Song del Sud (1127-1279). Sens dubte existien en la dinastia Yuan mongola (1271-1368).Els xinesos fan servir la paraula pái (牌), que significa «placa», per referir-se tant a les cartes i a les rajoles. Moltes fonts antigues són ambigües perquè no es refereixen específicament al pái paper (naip) o al pái òssi (rajola). En termes de joc, no hi ha diferència; es poden fer servir per amagar les cares als altres jugadors amb reversos idèntics. Els jocs de cartes són exemples de jocs d'informació imperfecta, el contrari que els escacs o el go. Michael Dummet atribueix als xinesos la invenció dels jocs d'atzar amb cartes, els pals i el joc de cartes amb basa. Aviat, d'aquest joc amb cartes van aparèixer moltes variants de jocs amb cartes. Durant la dinastia Qing (1644-1912), van aparèixer els primers jocs de cartes amb combinació . Cap al final de la dinastia, la gran majoria dels jocs tradicionals de cartes xineses eren d'extracció i descart. Les cartes xineses han proliferat al sud-est d'Àsia pels immigrants xinesos. També es coneixen a Mongòlia i el Japó. La direcció d'operacions i el joc és en sentit antihorari.
El text tracta sobre jocs.