Quin és el tema principal del text?
El teorema de Kutta-Joukowski és un teorema fonamental de l'aerodinàmica. Porta el nom de l'alemany Martin Wilhelm Kutta i el rus Nikolai Jukovski que van començar a desenvolupar les seves idees clau a principis del segle XX. El teorema relaciona la força de sustentació generada per un cilindre recte amb la velocitat del fluid al voltant del cilindre, la densitat del fluid, i la circulació. La circulació és la integral de línia de la velocitat del fluid, en una corba tancada que conté al cilindre. En les descripcions del teorema Kutta-Joukowski el cilindre recte en general es limita a un cilindre circular o un perfil alar. El teorema es refereix al flux bidimensional al voltant d'un cilindre (o un cilindre d'envergadura infinita) i determina la sustentació generada per unitat d'envergadura. Quan es coneix la circulació                         Γ                 {\displaystyle \Gamma }   , la sustentació                         l                 {\displaystyle l}    per unitat d'envergadura del cilindre pot ser calculada en primera aproximació usant l'equació següent:                         l         =         ρ         ⋅         V         ⋅         Γ                          {\displaystyle l=\rho \cdot V\cdot \Gamma \,}   on                         ρ                 {\displaystyle \rho }    és la densitat del fluid,                         V                 {\displaystyle V}    és la velocitat del fluid a través del cilindre, i                         Γ                 {\displaystyle \Gamma }    és la circulació. Kuethe i Schetzer declaren el teorema Kutta-Joukowski així: La força per unitat de longitud que actua sobre un cilindre recte de qualsevol secció transversal té mòdul                         ρ                  V                  Γ                 {\displaystyle \rho \,V\,\Gamma }    i direcció ortogonal a V.Es poden trobar proves formals del teorema en textos estàndard. Tot i això, com a argument de plausibilitat, consideri's una superfície sustentadora fina de corda                         c                 {\displaystyle c}    i envergadura infinita, movent-se a través de l'aire de densitat                         ρ                 {\displaystyle \rho }   . Deixi's el perfil alar inclinat al flux, tenint una velocitat                         V                 {\displaystyle V}    l'aire sobre el costat superior del perfil alar i una velocitat                         V         +         Δ         V                 {\displaystyle V+\Delta V}    l'aire sota el perfil. La circulació, és, doncs:                         Γ         =         (         V         +         Δ         V         )                  c         −         V                  c         =         Δ         V                  c                          {\displaystyle \Gamma =(V+\Delta V)\,c-V\,c=\Delta V\,c\,}   La diferència de pressió                         Δ         P                 {\displaystyle \Delta P}    entre els dos costats del perfil alar es pot trobar mitjançant l'aplicació del principi de Bernoulli:                                                 ρ             2                                                 V                        2                             +         (         P         +         Δ         P         )         =                                 ρ             2                             (         V         +         Δ         V                    )                        2                             +         P                          {\displaystyle {\frac {\rho }{2}}\,V^{2}+(P+\Delta P)={\frac {\rho }{2}}(V+\Delta V)^{2}+P\,}                                                   ρ             2                                                 V                        2                             +         Δ         P         =                                 ρ             2                             (                    V                        2                             +         2         ⋅         V         ⋅         Δ         V         +         Δ                    V                        2                             )                          {\displaystyle {\frac {\rho }{2}}\,V^{2}+\Delta P={\frac {\rho }{2}}(V^{2}+2\cdot V\cdot \Delta V+\Delta V^{2})\,}                           Δ         P         =         ρ         ⋅         V         ⋅         Δ         V                          {\displaystyle \Delta P=\rho \cdot V\cdot \Delta V\quad }    (negligint                                                 ρ             2                             Δ                    V                        2                                              {\displaystyle {\frac {\rho }{2}}\Delta V^{2}\,}   )llavors, la força de sustentació per unitat d'envergadura és:                         l         =         Δ         P         ∗         c         =         ρ         ⋅         V         ⋅         Δ         V         ∗         c         =         ρ                  V                  Γ                          {\displaystyle l=\Delta P*c=\rho \cdot V\cdot \Delta V*c=\rho \,V\,\Gamma \,}   Una versió diferencial d'aquest teorema s'aplica sobre cada element de la placa i és la base de la teoria del perfil alar prim.
El text tracta sobre física.