Escriu-me una frase que expliqui la idea principal del text següent:
"Si és extradit, a nivell europeu seria increïble perquè, encara que pocs líders ho diguin públicament, tothom sap que és molt poc normal tenir líders empresonats per la seva activitat política", afirma en declaracions a l'ACN.
Si, per contra, no ho és, això significarà, segons el periodista, una valoració negativa de com s'ha gestionat la situació a escala jurídica a Espanya.
Analitza que si Puigdemont, Comín, Ponsatí, Puig i Serret són lliurats a Espanya, "internacionalment i en termes diplomàtics o polítics" pot causar problemes per al govern belga, tot i que assegura també que no té per què passar.
"Amb la situació judicial, per sort per al govern, l'afer és purament judicial i és per això que l'euroordre va ser inventada: són els jutges els que decidiran sobre l'extradició", remarca.
Sobre la possibilitat que tot plegat faci trontollar el govern de coalició a Bèlgica, Kuczkiewicz creu que "ara per ara" la presència del president i la resta de consellers a Brussel·les no afecta directament la seva estabilitat.
Amb tot, no descarta que pugui ser un "perill" més endavant si el govern belga ha de prendre una decisió política o posicionar-se al respecte.
"Només serà un problema si algú vol fer-ne un problema", afirma apuntant cap als nacionalistes flamencs, l'N-VA, el principal soci del govern liderat per Charles Michel.
Reconeix que no sap què faria l'N-VA en cas d'extradició però insisteix que, de moment, el govern "no té res a dir ni ha debatut sobre si reconèixer o no la independència de Catalunya".
Segons ell, l'N-VA "no vol ni té cap interès que el govern caigui per la qüestió de Catalunya" i atribueix a aquest fet que cap dels seus responsables s'hagi reunit -com a mínim públicament- amb Puigdemont.
"Estan sent cauts en aquest sentit, és difícil per a ells", afegeix.
L'exili de Puigdemont a Brussel·les és una situació "molt insòlita"
El periodista remarca que la presència a Bèlgica del president i els consellers Comín, Puig, Serret i Ponsatí, cessats pel govern espanyol, és una situació "molt insòlita" i admet que està afectant l'espai públic del país.
"És un exiliat polític que fa unes setmanes era president d'una regió d'Europa.
Per tant, és una situació insòlita legalment i política i està afectant perquè tota la premsa internacional és aquí", comenta.
Kuczkiewicz també destaca que si bé Puigdemont assegura haver triat Brussel·les perquè la ciutat és la “capital política” i on es troben “el debat i les institucions europees”, també ha vingut a un país "el primer ministre del qual ha estat dels pocs que han expressat crítiques per com s'estava gestionant la crisi catalana".
El que va dir Michel és un sentiment "molt compartit" a Bèlgica
El periodista de Le Soir, que ha tingut l'ocasió d'entrevistar el primer ministre belga, Charles Michel, està convençut que el polític no es penedeix "en cap cas" de les seves paraules de denúncia de la violència per part de la policia espanyola l’1-O, tot i que s'ha arribat a parlar de crisi diplomàtica.
"Hi he parlat un parell de vegades i crec que ell sap que el que va compartir a Twitter i el que va dir, tot i ser caut, reflecteix molt un sentiment compartit a Bèlgica", explica.
En aquest sentit clarifica que si bé a Valònia i fins i tot en una part de Flandes l'independentisme no és una idea favorita, els belgues saben que aquests tipus de problemes es resolen "de forma política, amb acord i compromís".
"En una entrevista va dir-me que sempre acabes pagant les factures de les frustracions acumulades durant diversos anys.
És a dir, que si no dónes una resposta a les seves necessitats o demandes, les comparteixis o no, sempre has de pagar-ne el preu", recorda.
Això, diu, ho coneixen bé a Bèlgica, on durant anys la regió de Flandes ha demanat més poder i l'N-VA ha passat del 2% al 30% fins a entrar al govern federal.
"No resoldràs el problema amb la independència però tampoc posant a la presó els seus líders i esperant que es resolgui per art de màgia", conclou.
Kuczkiewicz, periodista que va entrevistar Puigdemont a Bèlgica, troba "poc normal" la situació política i judicial dels exiliats.