Llista i classifica les entitats de què parla aquest text:
És el govern que ha d’adaptar la seua idea inicial per aconseguir els vots dels grups que necessita que li donen suport i no a l’inrevés
Aquest cap de setmana supose que viurem tots immergits en el debat sobre el pressupost de la Generalitat de Catalunya. La CUP, com ja és sabut, ha anunciat que presentava una esmena a la totalitat, però també que estava disposada a continuar negociant fins dilluns a migdia, quan es tanca el termini. Mentrestant, el president Aragonès ha obert el ball amb els comuns, per cercar un recanvi dels anticapitalistes, i amb Salvador Illa, que en nom del PSC s’ha ofert també a negociar. Per a acabar-ho d’embolicar, sembla que ERC i Junts estan a mata-degolla per veure qui ha de donar suport al projecte. La cosa és, doncs, rocambolesca.
I encara ho és més per culpa de les tensions addicionals i completament innecessàries que originen els hiperactius aparells de propaganda dels partits. Ahir, per exemple, des del govern feien córrer, com si fos tot un drama, que la xifra de membres de la CUP que havia votat la decisió de presentar una esmena a la totalitat havia estat de 292. I s’esquinçaven les vestidures dient, amb tot d’escarafalls, que no podia ser que el vot de tan sols 292 persones ens deixàs tots sense el pressupost més meravellós de la història i bla bla bla i bla bla bla.
Generalitat de Catalunya : govern, CUP : partit_polític, Aragonès : polític, Salvador Illa : polític, PSC : partit_polític, ERC : partit_polític, Junts : partit_polític, govern : govern