Qui fou Isabel Pallarès?
Isabel Pallarès i Roqué (Almacelles, Segrià, 1964 - Barcelona, Barcelonès, 24 de juny de 2021) va ser una docent i sindicalista catalana, i la primera dona a servir de secretària general d'una organització sindical de classe a Catalunya, càrrec que va ocupar durant 15 anys.
De professió docent, exercint com a professora d'educació secundària, començà a implicar-se sindicalment a la Intersindical-CSC als anys 90. Entre 1998 i 2003 va ser la secretària general del sindicat independentista convertint-se en la primera dona a Catalunya que liderava una organització sindical de classe. Pallarès fou escollida secretària confederal, un càrrec es convertiria amb el temps en el de secretària general el 1998 en substitució de l'històric Miquel Porter i Moix. Després de quinze anys al capdavant de l'organització, va cedir el testimoni a Carles Sastre i Benlliure, que durant el seu mandat l'havia acompanyada com a secretari d'Acció Sindical. Posteriorment, el sindicat ha estat liderat per Sergi Perelló i Miró.
Els anys de Pallarès al capdavant de la Intersindical-CSC expliquen l'evolució i el posicionament actual de la central, que en els darrers anys ha experimentat un fort creixement. Va aconseguir que es passés d'un model de sindicats autònoms federats a una organització de tipus més confederal i unitari i que les reivindicacions socials i nacionals es fessin més explícites i contundents. Pallarès encara estava activa als òrgans del sindicat: fomava part del seu secretariat nacional. En l'esfera internacional, durant el seu mandat la Intersindical-CSC va consolidar la relació amb ELA i la CIG i va obrir relacions intenses amb LAB, que la van dur a crear la Plataforma de Sindicats de Nacions Sense Estat.
Va morir el juny del 2021, deixant marit i dos fills, després de patir una llarga malaltia.
Va ser una docent i sindicalista catalana.