El text següent parla sobre el tema Catàstrofes?
En psicologia i en les ciències cognitives, el  biaix de confirmació és una tendència a tenir en compte esdeveniments o elements de tal manera que confirmin les nostres preconcepcions o hipòtesis, provocant errors en la interpretació del món que ens envolta. S’hi sol fer referència també com a "biaix confirmatori" i és un dels biaixos cognitius que provoca més errors en la inferència inductiva realitzada en el procés de confirmació de les hipòtesis a estudiar. Per compensar aquesta tendència humana, s'ha elaborat el mètode científic amb l'objectiu de poder desaprovar les hipòtesi que la confirmen d'una manera més objectiva. Vegeu per a més informació falsacionisme. El biaix de confirmació és un tipus de biaix cognitiu, un error sistemàtic del raonament inductiu. Aquests biaixos, en el processament de la informació, es distingeixen dels efectes de confirmació de comportament (també anomenada profecia autocomplerta), en què les expectatives d'una persona influeixen en el seu propi comportament. Els biaixos poden ocórrer en la reunió, interpretació o recuperació d'informació. Alguns psicòlegs utilitzen els "biaix de confirmació" de les desviacions sistemàtiques en qualsevol d'aquests tres processos, mentre que d'altres restringeixen els passos per a la recollida selectiva de l'evidència, utilitzant "biaix d'assimilació" per a interpretacions esbiaixades. En moltes situacions de raonament, les persones rebutgen el biaix de confirmació i les proves d'hipòtesis per a l'obtenció d'una informació real. Els biaixos apareixen en especial en els aspectes que són emocionalment importants (com ara, la salut personal o de relacions) i per a establir les creences que donen forma a les expectatives de la persona. Els biaixos de recerca, interpretació i/o d'emmagatzematge s'han utilitzat per a explicar la perseverança de creences (les creences en les persones romanen intactes encara que l'evidència d'aquestes creences ha estat provada com a falsa) i la polarització de l'actitud (un desacord és més polaritzat tot i que les diferent parts estan exposades a aquestes proves). El biaix de confirmació pot portar a decisions desastroses, sobretot en l'organització i en els contextos polític i militar. Els intents d'ensenyar el pensament crític poden ser contraproduents si els biaixos de confirmació no són ben direccionats, ja que si s'utilitza la lògica del pensament només d'una banda de l'argument, els crítics poden convertir-se en "actius de ment tancada".
No.