Què és el primer que es pregunta el protagonista del text?
Què fer?… Aquí són els meus treballs. ¿Com tornar-la a casa seva per aquells camins perillosos? Si algú m'ajudés… D'una llambregada m'emporto el paisatge, cercant-hi una esperança, un auxili… No m'enduc més que negres penyals, viaranys feréstecs, la mar deserta, la tarda que fineix.
És una d'aquelles fatalitats que deixen un hom sense acció ni defensa. No es pot intentar res: plegar els braços i carregar-se de paciència. I és lo que faig: espero i veurem. La Jacobè és la primera a parlar. Aixeca el cap, m'esguarda, procurant fixar les seves nines inestables, i diu, amb un encert que em sorprèn: -¡Tira, Min guet! quina cama tens més llarga! T'he seguit… (No puc dir fava) Pujaves pel… dallòs… i he pensat: «-¿Ont anirà tot sol, aquesta criatura, pels caminals de les cabres?»- De seguida comença a divagar. -Sortia fum. Jo… saps?… volava darrera d'un gavinot blanc… vola, vola… Estic més… més… saps? agafada!…
-Cansada: oi? Estàs cansada: veritat?
-I sí, home! ès clar!… Vola cap aquí, vola cap allà, marges i més marges… la…
Què fer.