Amb quina pregunta comença el text?
-Ja ha pensat el que vol, per dinar, senyoret?
En Llucià fa com si es deixondís, i respon, amb una dolcesa infinita:
-Fes el que vulguis, Genoveva.
En Llucià seu davant d'una tauleta de l'Orxateria Valenciana. L'altíssima volta dels arbres projecta una ombra majestuosa. Corre un aire fresquívol gairebé. Els tramvies d'imperial passen plens de persones gaudint el lleure ben guanyat. Una música ambulant escampa les notes d'un vals vienès. L'orxata és saborosa i gelada. Cau la tarda.
En Llucià xucla àvidament totes aquestes benaurances efímeres. I medita. Es troba, tanmateix, en un oasi de la seva existència conjugal. Però res més que en un oasi. Altre temps, aquesta hora tindria per a ell una beutat perfecta. Ara no, definitivament no: la delícia que començava de sentir llangueix de pressa dessota el pes d'una temor o d'una recordança. Avui és divendres: demà a la tarda hom ha de pendre el tren i presentar-se a Viladrau, davant de l'Adelaida.
Ja ha pensat el que vol, per dinar, senyoret?