Quin soroll es va notar?
Se sentí una remor propera de fulles i branques rompudes i d'entre els arbres que vorejaven el gorg sortiren dos braços que enlairaven un infant blanc, escotorit i rodanxó que plorava amb vigoria!
-Quel!… Mira!… és un noi!… i té llengua!…
-Ets tu!- va exclamar l'home ple de sorpresa, alegria i esverament i corregué com un boig entre les falgueres i joncs, i tremolós agafà el seu fill i digué: -¡No et moguis que vaig per una carreta! Què has fet?
-Ni jo ho sé! ¡Vaig sortir de casa com borratxa! ¡Volia anar a casa els ermitans i allí tenir el fill, sempre amb la mania que no tindria llengua!… Quin sofrir!… ¡Us vaig veure i vaig amagar-me!… i he tingut el noi! ¡I de sobte em só trobat tota desvetllada!… Quin cap tan clar!… ¡i quina por i quina vergonya llavors!… i no gosava moure'm!… I sort que tu has cridat!…
-Calla!… Calla!… Espera'm! No et moguis, per Déu, no et moguis!… Ja vinc amb la carreta!…
I en Quel marxà colpit per un llamp d'alegria; com un esperitat plorant i rient, sagnós de cara, suant de front, mig esparracat, feia uns crits triomfals:
-Ja tenim un noi!… Ja tenim un noi!…
(Tordera)
Una remor propera de fulles i branques rompudes.