Per què estava Quel animat?
Ara, de retorn, encoratjat amb les converses dels companys que festejaven les pageses i una mica emboirat amb l'alegria de l'hostal i els regalims de vi, que es féu decantar en sa boca ardent de set, va sentir-se més coratjós, i en lloc de seguir-la de lluny, bo i amagant-se, quan ella mirava, com ho féu a l'anada, es posà al seu costat i va dir-li tot xiroi i amb veu molt alta:
-Com ha anat el mercat?
-Ola! poc pensava en tu, Quel!
-En mi, no! en l'altre, sí!
-I ara! que et creus que estic enamorada?
-Què sé jo! tants n'hi ha que et volten!
-Tot un mosquer, oi?
-Ben cert! tot un eixam!
La Margarida caminava tota rumbosa i cofoia per sentir-se afalagada la vanitat que rau en tota dona que passa per la terra. L'èxit de la seva bellesa; els rotllos que feia al mercat quan s'aturava; les rengleres d'ulls que feia embadalir quan caminava i les amoretes que es sentia a pluges tots els jorns, li plaïa que En Quel els sabés per tal de fer-li néixer aquella gelosia que tantes voltes fan decidir els homes amb una temença de veure's l'enamorada del braç d'un altre festejador.
-Ja t'agrada a tu el mosquer!
-Jo?
-Bé hi rius!
Per les converses dels companys que festejaven les pageses.