Qui va ser Antoni de Gironella?
Antoni de Gironella i Aiguals (Barcelona, juliol de 1789 — París, 4 de setembre de 1855), fou un polític liberal, comerciant, escriptor, fcatalà de la primera meitat del segle xix.
Era fill del comerciant Josep de Gironella i Ramoneda. Es dedicà al comerç. Es va casar amb Maria Dodero, filla d'Antonio Dodero, de la família de comerciants genovesos d'aquest cognom. I a través d'ells va emparentar amb els Sagnier i els Vilavechia.
En la seva joventut col·laborà a la revista revolucionària “El Propagador de la libertad”. El 1821 fou un dels fundadors dels comuners ( espècie de lògia maçònica) a Catalunya, dels quals arribà a ésser gran castellà de Catalunya, i va tenir enfrontaments amb la Lògia del Gran Oriente Español.
A 1822 durant el Trienni liberal fou elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona i va pertànyer a les diputacions en el grup radical. L'1 de novembre de 1823 va signar en nom dels ciutadans de Barcelona, juntament amb Josep Elias, el tractat de capitulació d'aquesta ciutat i l'ocupació de les places militars de Barcelona, Tarragona i Hostalric pels Cent Mil Fills de Sant Lluís, document signat a Sarrià que era el quarter general dels francesos ocupants. Els altres signants van ser el Mariscal Rotten, i els tinents coronels José de la Torre i Ramon Galí. El 1827 fou nomenat vocal de la Junta de Comerç i cònsol primer del Tribunal de comerç de Barcelona, del qual el 1835 fou jutge i prior. Militant del partit liberal, fou president de la Junta Provisional Superior Governativa del Principat de Catalunya, creada després de la revolució del 1835, i també comandant del 6è batalló de la milícia urbana i col·laborà amb el diari "El Vapor". Firma els documents en nom de la Junta de Barcelona. Acusat dels fets de 1835 és deportat a Canàries fins 1838. Tot això no li impedia la seva gran fortuna doncs a gener de 1836 apareix com un dels mes gran contribuents de Barcelona. A 1838 es presenta a senador amb la candidatura del progrés amb Juan A. Llinas i Pere Felip Monlau, que seran uns dels grans defensors de la modernització de Barcelona fent enderrocar les muralles. Els últims anys de la seva vida els va passar a París.
Entre el 1832 i el 1838 portà a l'escena, al teatre de la Santa Creu, de Barcelona, moltes obres teatrals (una d'elles Cristina o el triunfo del talento, 1832), convertint-se en un dels més destacats cultivadors del melodrama moralista.
És autor de la novel·la en vers Los odios (París, 1840), d'una traducció de l'Odissea al castellà (1851) i de Délassements d'un Visigoth. Macédoine polyglotte (París, 1853), recull de poesies en castellà, francès, anglès, llatí i italià, i una en català, Lo penitent, publicada el 1858 a Los trobadors nous.
Un polític liberal, comerciant, escriptor, fcatalà.