Aquest text parla sobre el tema Lingüística?
Els Perapertusa foren un llinatge medieval del Perapertusès i altres llocs, inicialment senyors del castell de Perapertusa. El seu escut d'armes era d'or, amb el cap carregat amb tres losanges vermells buidats d'or o bé tres losanges de sable. El seu origen fou un senyor de nom Amell, casat amb Ermengarda. Van tenir dos fills, Seguer I de Perapertusa, que el 1017 estava present en la fundació del bisbat de Besalú, i Pere I de Perapertusa; aquest darrer fou el pare de Ramon I de Perapertusa i de Berenguer I de Perapertusa que apareixen esmentats el 1073 quan van signar l'acta d'unió de l'abadia de Cubieras i la de Moissac. Berenguer I fou avi de Berenguer II de Perapertusa, que consta l'any 1040 com a senyor dels castells de Perapertusa, Montalbà i Querbús, de la Torre de Triniac i de les forces de Rufiac i Cucunhan. Berenguer II fou pare de Berenguer III, que vivia encara el 1193 i estava casat amb una dama de nom Comdors. Després el llinatge desapareix per un temps. Guillem i Seguer de Perapertusa apareixen esmentats el 1242, quan hagueren de refugiar-se a les terres del comte rei català, fugint de la croada contra els albigesos o càtars. El llinatge s'hauria fraccionat en més d'una línia; una de les branques foren senyors de Montalbà i Bellestar (Fenolleda), i a la seva extinció va anar per matrimoni als Senespleda, senyors de les Fonts Una altra branca eren senyors de Trevillac, Sequera i Rocaverd, que segurament es va acabar refonent amb una altra línia, la de Rebollet (vegeu més avall). Berenguer de Perapertusa (mort el 1309) es va establir al Rosselló, on es va casar en data incerta, anterior al 1276, amb Clemència d'Ortafà, senyora de la baronia d'Ortafà, amb qui va tenir Berenguer de Perapertusa (mort el 1360), dit també Berenguer d'Ortafà, casat amb Esclarmunda de Santjoan, senyora de la baronia de Sant Joan de Pladecorts. Van tenir dos fills: Berenguer d'Ortafà, baró d'Ortafà i de Sant Joan de Pladecorts, que continuà el llinatge dels Ortafà; i Pere de Perapertusa, que es va casar el 1355 amb la pubilla Margarida de Corbera, hereva de la baronia de Corbera; només van tenir una filla, Hugueta de Perapertusa, que va aportar les senyories al seu marit Francesc de Sagarriga i va seguir en la seva descendència. Seguer de Perapertusa apareix casat el 1412 amb Anna de Parestortes, senyoria que va passar pel matrimoni d'una neta a la família senyorial dels Oms. Un Amell de Perapertusa era el 1344 mestre dels ports del Rosselló i s'havia casat amb la pubilla Francesca Albert. Els seus descendents foren probablement els senyors de Castellrosselló. Berenguer de Perapertusa era veguer de Cerdanya i Baridà i batlle de Puigcerdà el 1328. Arnau de Perapertusa, que vivia el 1354, fou falconer, munter i coper del rei Pere el Cerimoniós i veguer de Cerdanya. Un altre Berenguer de Perapertusa fou abat de Santa Maria d'Arles (1350-1361). Guillem de Perapertusa (mort vers el 1426) era de la línia de Rebollet, i portava els títols de baró de Rebollet, senyor de Rocaverd, Sequera, Prats i Trevillac; va adoptar el partit de Pere III de Catalunya-Aragó contra el seu rei Jaume III de Mallorca. Segurament ell o els seus dos fills passaren a Sicília: Amell de Perapertusa va rebre allí la baronia de Favara, que passaria al seu germà, Bernat Berenguer de Perapertusa, conegut tanmateix com a Bernat Berenguer de Castellar, que havia rebut vers el 1397, la baronia de Tavi i estava casat amb Ilaria di Ventimiglia. Bernat Berenguer es suposa que fou el mateix personatge que el 1396 era guardià dels ports i costes del Rosselló i fou escuder i uixer d'armes del rei Martí l'Humà, havent-se casat el 1401 (en segones noces) amb Constança de Perellós, hereva de la baronia de Jóc. D'Ilària va tenir a Guillem de Perapertusa, baró de Rebollet i de Favara, que romandria a Sicília, on els seus descendents —que portaren el cognoms de Perapertusa i Castellar de manera alternativa— van governar la baronia de Favara; amb Constança fou pare de Bernat Berenguer de Perapertusa i de Perellós (mort el 1485), baró de Rebollet, que va heretar la baronia de Joc el 1459 de la seva tia Elionor de Perellós. La seva filla Constança de Perapertusa es va casar amb Roger de Brugueres (o Bruguera), baró de Chalabre (Llenguadoc), i van tenir almenys dos fills, dels quals el segon, Gastó de Perapertusa (mort vers el 1505) fou baró de Jóc i Rebollet i senyor de Trevillac i Rocaverd, i pare del seu successor Francesc de Perapertusa (mort en 1552/1554), que el 1543 va adquirir per compra les senyories de Rodés i Ropidera als Vilardell; com que va adquirir també les senyories de Saorla, Finestret, Rigardà, Glorianes i Traiguera, es va convertir en el senyor més poderós del Conflent. El seu net, Pere de Perapertusa i d'Erill (mort el 1624), cavaller de Sant Jaume, va heretar de la seva mare la meitat de la baronia de Gelida i el 1599 fou creat vescomte de Jóc. Es va casar dues vegades, la segona amb Rafaela de Vilademany-Cruïlles, òlim d'Oms i d'Agullana, que li va aportar les baronies de Rupit (amb Susqueda), Santa Coloma de Farners, Taradell (amb Viladrau), la varvassoria de Vilademany, la senyoria de Fornells de la Selva i de Sant Martí Sacalm i les castellanies de Seva i el Brull. Tot aquest patrimoni molt extens va passar al seu fill Antoni de Perapertusa i de Vilademany-Cruïlles, segon vescomte de Jóc, que lluità contra Felip IV de Castella en la guerra dels Segadors, però el 1652, quan es va produir la revolta al Conflent, es va declarar contra els francesos, i el rei Lluís XIV de França li va confiscar els seus béns el 1653; finalment li foren restituïts el 1659. A la seva mort el 1676 el llinatge es va extingir i la successió va passar als fills i descendents de la seva filla Maria de Perapertusa i de Clariana (morta el 1660), que el 1659 s'havia casat amb Jean François de Bournonville, marquès de Risbourg.
No.