Fes un breu resum dels punts o temes principals discutits al text següent.
El Peneloppegate, l’escàndol que afecta la dona de François Fillon i dos dels seus fills per unes feines fictícies, ha deixat la candidatura del candidat d’Els Republicans al caire del precipici.
La decisió dels jutges de cridar-lo a declarar el 15 de març vinent, en què serà imputat, no detura, però, l’aspirant, qui ha anunciat aquest migdia la seva voluntat de mantenir la seva campanya i ser candidat a l’Elisi.
“No cediré, no em retiraré”, ha clamat Fillon davant els mitjans.
El candidat ha emprat paraules fortes.
Ha denunciat un intent d’“assassinat polític” no només contra ell sinó contra la mateixa elecció presidencial.
Ha dit que declararà davant els jutges per dir “la meva veritat, que és la veritat”.
Ha fet una crida als seus partidaris a resistir.
Ha denunciat que no se l’està tractant de manera justa i ha pronunciat una d’aquelles frases que tant agraden els polítics francesos: “França és molt més gran que els meus errors”.
L’anunci a primera hora d’aquest matí que Fillon havia anul·lat la seva visita al Saló de l’Agricultura, acte obligat en tot candidat a la presidència, ha desfermat tots els rumors.
Els primers sorpresos per l’anul·lació de la visita han estat alguns dels seus col·laboradors principals, cosa que ha afegit desconcert en el camp conservador.
Fillon ha mantingut un seguit de contactes al llarg del matí, abans de la seva compareixença, per demanar consell.
El fet que hagi parlat amb Alain Juppé, un dels seus adversaris i amb qui havia competit en les primàries, ha fet córrer la possibilitat que Juppé fos convocat a la seu de la candidatura en el cas d’una eventual retirada.
Fillon també ha parlat amb l’expresident Nicolas Sarkozy.
Un dels barons de la dreta conservadora, Henri Guaino, va declarar ahir que Fillon no estava en condicions de fer una campanya presidencial.
Aquesta és una idea compartida entre sectors d’Els Republicans.
Però la impressió és que a aquestes alçades, canviar el cartell del candidat a la presidència podria ser pitjor per a les expectatives electorals.
Macron, el gran beneficiat
Macron, el gran beneficiat
Mentre la tempesta s’abat sobre Fillon, Emmanuel Macron, l’opció independent, el presidenciable que després de ser ministre d’Economia de François Hollande, apareix com l’encarnació de la renovació, no fa més que solidificar-se.
El suport que el centrista François Bayrou va donar a Macron fa uns dies ha estat el darrer cop que ha rebut un Fillon extenuat.
Un polític discret que sempre ha aspirat a la glòria
El destí de François Fillon no semblava cridar-lo als destins més alts de França.
Diputat del neogaullista RPR fundat per Jacques Chirac, va ser un diputat gris durant anys.
El temps ha demostrat que mirava ja cap al “tron” republicà.
Fillon, però, tenia ambició.
Durant la campanya pel referèndum sobre el tractat de Maastricht, el 1991, es va alinear a favor del “no” darrera de Philippe Séguin, líder dels gaullistes més nacionalistes i crítics amb el projecte europeu.
Però el triomf del sí, tot i que per la mínima, va tornar a posar en segon terme el sector anti-Maastricht.
Va ser Nicolas Sarkozy qui va treure Fillon de l’obscuritat quan, després de guanyar les eleccions del 2007, el va fer primer ministre.
Sí, fet.
Perquè en el sistema polític francès, el primer ministre és un segon amb totes les de la llei, avui ungits i demà apartats pel president de la República.
El Fillon d’aquells anys (2007-12) va ser un home ponderat i prudent, sempre per sota d’un Sarkozy omnipresent.
Alguns odis devien covar-se en aquell temps i amb motiu d eles primàries a la dreta francesa, Fillon va voler demostrar que no tenia afany de ser sempre el número dos.
La victòria de Fillon sobre Sarkozy i Alain Juppé va ser una revenja del dirigent menystingut de sempre.
L’ex-primer ministre va gaudir d’un triomf espectacular en què va passar a l’ofensiva.
No hi ha precedents d’un cas així: un presidenciable que assoleix una victòria aclaparadora… i efímera.
El que no s eli pot negar és capacitat de resistència.
Fillon no retirarà la candidatura malgrat anunciar que serà imputat i qualifica la decisió de la justícia d’“assassinat polític”.