Identifica la temàtica clau del text següent.
Un objecte estel·lar jove és un estel en els primers estadis d'evolució. A la literatura científica escrita en anglès apareix amb l'acrònimYSO (young stellar object). Aquesta classe la constitueixen dos grups d'objectes: les protoestrelles i les estrelles pre-seqüència principal. Algunes vegades se les diferencia per rang de massa: objectes estel·lars joves massius (en anglès: massiveYSO o MYSO), de massa intermèdia (en anglès: intermediate-mass YSO), de massa petita (en anglès: low-mass YSO) i nanes marrones. Els objectes estel·lars joves són usualment classificats usant un criteri basat en el pendent de la seva distribució espectral d'energia, introduïda per Lada i Wilking. En basar-se en els intervals de valors de l'índex espectral                         α                          {\displaystyle \alpha \,}   els dos científics proposen tres classes (I, II i III)                        α         =                                                d               log               ⁡               (               ν                                F                                    ν                                               )                                         d               log               ⁡               (               ν               )                                                  {\displaystyle \alpha ={\frac {d\log(\nu F_{\nu })}{d\log(\nu )}}}   . Aquí                         ν                          {\displaystyle \nu \,}    és la freqüència,                                    F                        ν                                     {\displaystyle F_{\nu }}    és la densitat de  flux. L'índex                         α                          {\displaystyle \alpha \,}    es calcula en l'interval de longitud d'ona 2.2-20                                    μ                  m                 {\displaystyle {\mu }m}    (regió de l'infraroig proper i mig). Posteriorment, el 1994, es va afegir una quarta classe de fonts amb espectre pla. El 1993 es discubriren els objectes de Classe 0, objectes amb emissió intensa en el rang submil·limètric, però febles en els                                    λ                  <         10                    μ                  m                 {\displaystyle {\lambda }<10{\mu }m}     Class 0: fonts indetectables en                                    λ                  <         20                    μ                  m                 {\displaystyle {\lambda }<20{\mu }m}    Class I: fonts amb                                    α                  >         0.3                 {\displaystyle {\alpha }>0.3}    Espectre pla: fonts amb                         0.3         >                    α                  >         −         0.3                 {\displaystyle 0.3>{\alpha }>-0.3}    Class II: fonts amb                         −         0.3         >                    α                  >         −         1.6                 {\displaystyle -0.3>{\alpha }>-1.6}    Class III: fonts amb                                    α                  <         −         1.6                 {\displaystyle {\alpha }<-1.6}   Aquest esquema de classificació reflecteix grollerament una seqüència evolutiva. Els astrònoms creuen que moltes de les fonts immersa en la pols còsmica de Classe 0 evolucionen cap a l'estat de Classe I dissipant el seu embolcall circumestel·lar. De mica en mica, arriben a ser òpticament detectables en la línia de naixement estel·lar com estrelles de pre-seqüència principal. Els objectes estel·lars joves estan relacionats a altres fenomenologies associades a la formació d'estrelles: dolls de gas circumestel·lars, fluxos de gas bipolars, màsers astrofísics, objectes de Herbig-Haro, discs protoplanetaris i discs circumestel·lar
El text tracta sobre objectes astronòmics.