Com va deixar l’Adelaida el Dr. Roure?
Al cap de tres mesos l'Adelaida abandonà el Dr. Roure amb una irritació general de totes les mucoses.
Les experiències fallides la posaven de mal humor, però no li llevaven la fe. Insensiblement, es submergia en una mena de misticisme mèdic, en les pràctiques del qual consumia una aspra fervor teresiana. Entre les amistats i les coneixences descobrí aviat un veritable museu de persones amb malalties parelles de la seva. Foren els seus correligionaris. No cessava d'interrogar-los i fer-los confidències minucioses. Les persones gaudint bona salut no l'interessaven gens: en fugia. El seu marit precisament es trobava en un període de benanança física. Això vol dir que no coincidien en res. S'asseien a la taula plegats, però no compartien ni el pa. Ell, en front d'ella, engolia les menges ordinàries amb una mena de vergonya, com volent dissimular la seva gormanderia. Ella el mirava menjar amb un posat de fàstic o de displicència. Llurs àpats eren tristos com una litúrgia funeral.
Amb una irritació general de totes les mucoses.