Digues-me quines son les entitats d'aquest text:
Un país tan sols és sobirà en la mesura que reté la possibilitat última de prendre decisions sense sotmetre-les ni a l’aprovació ni al consens de cap altra entitat jurídica; és a dir sense necessitat de discutir-ho amb ningú més
Els comuns continuen avançant pel pendent que els porta cap a l’unionisme. Però com que encara no es veuen amb cor de defensar obertament aquesta postura, mentrestant es veuen forçats a fer ús de subterfugis i trampes per a confondre tant com puguen l’electorat i potser també per a autojustificar-se. El darrer és aquesta hipòtesi ‘amateur’ segons la qual podria haver-hi una república catalana sobirana però que no fos independent. Una república no independent però sobirana que diuen que és la que ells defensarien, contra els partidaris d’una república catalana independent. I el ‘contra’ és la clau de tot. Perquè la tesi és tècnicament indefensable i la seua aparició únicament s’explica per la necessitat de fabricar alguna cosa que semble que és una alternativa creïble al projecte que volen impedir, o siga a la independència.
El debat tal i com el plantegen ells és fals. Perquè allò que és un estat sobirà és perfectament codificat per la llei internacional, no és discutible i no encaixa de cap manera en el model que ells volen crear. Concretament perquè el concepte internacionalment establert de sobirania incorpora una peça clau que sembla que els comuns vulguen passar per alt: el de l’exclusivitat de la jurisdicció. En virtut de l’exclusivitat de la jurisdicció, un país tan sols és sobirà en la mesura que reté la possibilitat última de prendre decisions sense sotmetre-les ni a l’aprovació ni al consens de cap altra entitat jurídica; és a dir sense necessitat de discutir-ho amb ningú més. La sobirania, per tant, exclou qualsevol manera de dependència.
No hi ha entitats nomenades en aquest text.