Resumeix el text següent en una sola frase.
L'escriptor Andrés Barba (Madrid, 1975) ha guanyat el 35è Premi Herralde de Novel·la amb l'obra 'República luminosa', mentre que 'La extinción de las especies' de Diego Vecchio (Buenos Aires, 1969) ha estat l'obra finalista del guardó convocat per Anagrama i que s'ha donat a conèixer aquest dilluns.
'República luminosa', novel·la guanyadora, relata com va afectar l'aparició de 32 nens violents a la petita ciutat tropical de San Cristóbal i tracta sobre la innocència salvatge, com han destacat des del jurat.
El jurat del premi està format per Gonzalo Pontón Gijón, Marta Sanz, Jesús Trueba, Juan Pablo Villalobos i l'editora Silvia Sesé, i la dotació és de 18.000 euros.
En total, s'han rebut 626 originals i n'han passat a la votació final, cinc.
Es preveu que les dues novel·les es publiquin el 29 de novembre.
A la presentació de la novel·la de Barba s'han fet diferents referències a l'obra de Joseph Conrad, autor d''El cor de les tenebres' (1902),.
Ell mateix ha explicat que la novel·la neix d'una traducció "monumental" que va fer amb la seva dona dels relats complets de Conrad de 2.500 pàgines.
"Conrad és un autor molt difícil, però envolupa i aquesta música de Conrad està a l'origen del llibre amb l'escenari i la seva escenografia".
Una escenografia ubicada a una ciutat tropical al costat d'un gran riu i una selva enorme.
Com les novel·les de Conrad, ha explicat, el context "té una presència espiritual i a vegades és lluminosa i imponent sobre el què passa al lloc".
També ha apuntat que hi està present la discussió de Conrad sobre "on estan els límits de la civilització i on comença la barbàrie".
A l'origen de la novel·la també hi ha un documental que el "va tornar boig" de Polònia i que tracta sobre uns nens que viuen al metro de Rússia, alguns d'ells drogoaddictes i delinqüents.
Li va interessar el documental per veure com és una república infantil i com les persones que passaven per aquell lloc no tenien eines per comunicar-se amb ells.
"Hi ha un lloc de la infantesa que no es pot mirar des de la civilització sense posar en compromís una visió idealitzada i ridícula del món infantil" i aquesta idea, ha afegit, "està al cor del llibre".
"Estem acostumats a esperar que els nens siguin el que s'espera d'ells".
Barba creu que és una novel·la realista i ha indicat que està escrita en un to de crònica i això li permet jugar amb molts tons de coses que havien passat a la comunitat a partir de l'episodi amb els 32 nens.
De fet, la novel·la és una reconstrucció de totes les veus sobre com "una comunitat ha intentat encaixar dialècticament un episodi que està al marge de la realitat" i sobre "la seva visió de la infantesa".
Un dels protagonistes de la novel·la narra els una crònica sobre els fets que van succeir sobre aquests 32 nens 20 anys endarrere.
Barba es va donar a conèixer l'any 2001 amb 'La hermana de Katia' (finalista del Premi Herralde).
A Anagrama també ha publicat 'La recta intención' i 'Ha dejado de llover' (Premio Nord-Sud), i cinc novel·les més 'Ahora tocad música de baile', 'Versiones de Teresa' (Premi Torrente Ballester), 'Las manos pequeñas', 'Agosto, octubre' i 'En presencia de un payaso'.
També és autor de 'Muerte de un caballo' (Premio Juan March), els assajos 'Caminar en un mundo de espejos', 'La ceremonia del porno' (escrita amb Javier Montes i guanyador del Premi Anagrama d'Assaig) i 'La risa caníbal', el llibre de poemes 'Crónica natural' i, en col·laboració amb el pintor Pablo Angulo, 'Libro de las caídas' i 0Lista de desapariciones'.
Ha publicat com a traductor versions d'autors como Herman Melville, Henry James, Joseph Conrad i Thomas De Quincey.
'La extinción de las especies'
Diego Vecchio ha remarcat que a 'La extinción de las especies' es va basar en la darrera obra no finalitzada del francès Gustave Flaubert, que tractava sobre dos persones que es dediquen a estudiar totes les ciències possibles i cada vegada que intenten dedicar-se a una ciència fracassen.
Vecchio ha explicat que la seva nova novel·la és una història natural en farsa dels museus.
"El que em va interessar a partir de Flaubert és la relació que pot tenir la literatura amb una cosa exterior a ella com és la ciència".
El protagonista del llibre 'La extinción de las especies' és un museu que es converteix en museus de diferents categories.
Després, ha afegit, hi ha personatges però això depèn de la tipologia del museu.
L'escriptor argentí és narrador, assagista i traductor.
Ha publicat 'Historia calamitatum' (2000), 'Egocidios: Macedonio Fernández y la liquidación del Yo', (2003), 'Microbios' (2006) i 'Osos' (2010).
Els escriptors Andrés Barba i Diego Vecchio s’han alçat com a protagonistes de l’edició d’enguany del Premi Herralde de Novel.la. 