Què és complicat de trobar a la cultura micènica?
L'element religiós és difícil d'identificar a la civilització micènica (c. 1600-1100 aC), especialment pel que fa als jaciments arqueològics, on és difícil trobar els espais de culte. John Chadwick assenyala que almenys hi ha sis segles entre la presència més primerenca de protoparlants grecs a les terres que més endavant formarien part de l'Hèl·lade i les primeres inscripcions micèniques conegudes amb el nom de lineal B. Durant aquest llarg període els conceptes i les pràctiques es van anar fusionant amb les creences indígenes i la religió minoica, en cas que la cultura influeixi en les creences religioses. Pel que fa a aquests textos, les poques llistes d'ofrenes que donen noms de déus com a destinataris dels béns no revelen res sobre les pràctiques religioses, i no n'han sobreviscut altres textos. John Chadwick rebutja que les religions minoica i micènica es confonguin, tal com podrien assenyalar algunes correlacions arqueològiques, i adverteix contra «l'intent de descobrir la prehistòria de la religió grega clàssica a través de conjectures dels seus orígens i resolent el significat dels seus mites» sobretot a través d'etimologies traïdores. Moses I. Finley ha detectat molt poques reflexions micèniques autèntiques en el món homèric del segle VIII, malgrat el seu context micènic. Nilsson també afirma que una gran quantitat de déus minoics i concepcions religioses es van fusionar en la religió micènica, però no es basa en les etimologies incertes, sinó en elements religiosos i en les representacions i la funció general dels déus. A partir de l'evidència existent, sembla que la religió micènica fou la mare de la religió grega. El panteó micènic ja incloïa moltes divinitats que es poden trobar a la Grècia clàssica.
Hi va haver alguns llocs que tenien certa importància per al culte, com ara Lerna, els quals normalment eren uns santuaris que originàriament no es diferenciaven gaire d'un habitatge, tot i que més endavant ja van prendre la forma d'un temple amb, una imatge devocional dins la cel·la i un altar al davant a l'aire lliure. Certs edificis trobats en ciutadelles tenen una habitació central, el mègaron, de forma oblonga, envoltada d'habitacions petites que podrien haver servit com a lloc d'adoració. A part d'això, es pot suposar també l'existència d'un culte domèstic. S'han localitzat alguns santuaris, com el de Filakopí a Melos, on es va trobar un nombre considerable d'estatuetes que segurament es van fabricar amb l'objectiu de servir d'ofrenes, i es pot suposar que els estrats arqueològics d'indrets com Delfos, Dodona, Delos, Eleusis, Lerna i Abes ja eren santuaris importants; a Creta, diversos santuaris minoics mostren una certa continuïtat amb el període conegut com el Minoic Recent III, un període de cultura híbrida minoicomicènica.
L'element religiós.