Quines entitats apareixen en el text següent?
Carme Riera i Guilera (Palma, Mallorca, 12 de gener de 1948) és catedràtica de literatura espanyola i escriptora en llengua catalana. Es donà a conèixer l'any 1975 amb la publicació del llibre Te deix, amor, la mar com a penyora, considerat un best-seller de la literatura catalana. Va ser escollida membre de la Real Academia Española a l'abril de 2012. A banda de la producció narrativa, l'activitat literària de Carme Riera, en paral·lel a l'activitat docent i investigadora a la UAB, comprèn obres en gèneres tan diversos com l'assaig, la crítica literària i els llibres de memòries. Riera va escriure remarcables estudis sobre els poetes de l'escola de Barcelona Carlos Barral, Jaime Gil de Biedma i José Agustín Goytisolo, guions de ràdio i televisió, literatura infantil i juvenil i dietarisme. També destaca com a traductora al castellà de les seves pròpies obres."M'hauria agradat ser periodista" diu l'autora en una entrevista a La Vanguardia, diari en què s'incorpora com a articulista amb una periodicitat quinzenal a partir del 2 de febrer de 2014. Va néixer el 1948 a la ciutat de Palma, capital de les Illes Balears. Té vincles familiars amb l'enginyer mallorquí Eusebi Estada i el general Valerià Weyler. Des dels vuit anys, va començar a escriure narracions que eren variants de les històries que li contava l'àvia Caterina quan Carme era petita. Va passar la seva infància i adolescència a la seva ciutat natal, i es traslladà l'any 1965 a Barcelona per estudiar filologia hispànica a la Universitat de Barcelona,[cal citació] on es llicencià el 1970 i de la qual és catedràtica (i la seva especialitat és la literatura del segle d'or espanyol i els tallers d'escriptura). Riera va participar en les mobilitzacions estudiantils en contra del franquisme, de la guerra del Vietnam i en l'incipient moviment feminista. Tot plegat va forjar la seva mirada sobre la realitat, una mirada que qüestionava les normes, sota l'influx del maig del 68 francès, i que albirava una finestra oberta a un món radicalment diferent. El seu primer llibre de contes, Te deix, amor, la mar com a penyora, va tenir una gran repercussió, un gran èxit de públic. Riera aportava un estil nou i fresc i utilitzava la parla mallorquina col·loquial per a suggerir i crear una narrativa que posava sobre la taula temes que fins aleshores havien estat tabús, com l'amor entre les dones, i al mateix temps era força crítica amb la societat del moment. Amb el següent recull de contes, Jo pos per testimoni les gavines, un conjunt de narracions que segueixen els mateixos principis narratius de l'obra anterior, es tanca aquesta primera etapa de la producció literària de l'autora.
Carme Riera i Guilera : artista_o_autor, Palma : Entitat_Geopolítica, Mallorca : Entitat_Geopolítica, Te deix, amor, la mar com a penyora : obra_escrita, Real Academia Española : organització, Carme Riera : artista_o_autor, UAB : educació, Riera : artista_o_autor, Carlos Barral : artista_o_autor, Jaime Gil de Biedma : artista_o_autor, José Agustín Goytisolo : artista_o_autor, La Vanguardia : mitjans_massius, Illes Balears : Entitat_Geopolítica, Eusebi Estada : persona, Valerià Weyler : persona, Caterina : persona, Carme : artista_o_autor, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Universitat de Barcelona : educació, guerra del Vietnam : conflicte