Quina sensació té, el primer en parlar?
-Sembla que et faig paor.
-Més que goig: sabeu?
-No sé per què ho dius, això.
-Com que tot me surt esguerrat…
-Doncs el cas és fer els possibles perquè no hi surti.
-Prou que m'hi escarrasso!
-Ja ho sé. I tot el poble ho sap.
-Mentre ho sapigueu vós… i aquesta…
I, com si fos un ocell de la primera volada, en Biel va sentir que una onada de sang el sufocava, i va prendre comiat a correcuita per a dirigir-se lleuger cap a la torre, on va estar treballant fins a nit entrada.
Havent plegat, i aprofitant el clar de la lluna, va donar una volta pels circuits. Al cap de dos dies havia d'arribar el comte, i estava amb ànsia per saber la impressió que el seu treball li faria. Prou que ho veia, que havia de ser bona; però el mateix desig li encomanava el dubte… un dubte semblant al que havia sentit en altre temps quan amb tot i tenir l'assegurança que la Malena l'estimava, no li gosava declarar el seu amor, tement una revolcada.
Que sembla que a l'altre li faci paor.