D'acord amb les creences gregues, com es definien les Sirenes?
Les Sirenes (Grec Antic: singular: Σειρήν, Seirḗn; plural: Σειρῆνες, Seirênes), en la mitologia grega, eren criatures perilloses, que atreien als mariners amb la seva encantadora música i veus cantores per provocar el naufragi a les costes rocoses de les seves illes. També podien encantar els vents. Els poetes romans els van col·locar en unes petites illes anomenades Sirenum scopuli. En algunes tradicions racionalitzades posteriors, la geografia literal de l'illa "florida" d'Anthemoessa, o Anthemusa, es va fixar de vegades al cap Peloros en altres de les illes conegudes com la Sirenuse, prop de Paestum, o a Capri. Totes aquestes ubicacions tenen en comú que estan envoltades de penya-segats i roques.
Es creia que les sirenes semblaven una combinació de dona i ocell de diverses formes diferents. A l'art grec primitiu, es representaven com ocells amb grans caps de dona, plomes d'aus i peus escamosos, i més tard es van representar com a figures femenines amb potes d'ocells, amb ales o sense, tocant diversos instruments musicals, especialment arpes i lires. Al segle VII, el Liber Monstrorum diu que eren dones des del cap fins al melic, i en lloc de potes tenien cues de peix. Al segle X, la Suïda diu que de pit amunt tenien forma de pardals i, a sota, eren dones o, alternativament, que eren ocellets amb rostre de dona. A l'edat mitjana, la figura de la sirena s'havia transformat en la figura de la sirena perdurable. Originalment, les sirenes es mostraven com a mascles o dones, però la sirena masculina va desaparèixer de l'art cap al segle V aC.
Criatures perilloses, que atreien als mariners amb la seva encantadora música i veus cantores.