Llista i classifica les entitats de què parla aquest text:
L'Assemblea Nacional Catalana ha sabut obrir vies noves que fins ara havien estat poc transitades, però que, en la mesura que transformen a fons la nostra societat, són imprescindibles
El terme ‘consumisme polític’ fa referència al fet que al món, al món occidental sobretot, cada volta hi ha més moviments de consumidors que tenen en compte valors no econòmics a l’hora de prendre decisions de compra. Dels defensors dels drets dels animals als ecologistes, dels moviments LGTBI als partidaris del comerç just o dels drets sindicals al tercer món, per assenyalar-ne cinc dels més habituals. La tria implica afavorir aquelles empreses que comparteixen uns mateixos valors i, per tant i seguint la implacable lògica del mercat, castigar les que sostenen els contraris.
És ben evident que com més va més gent connecta els problemes socials i polítics amb els seus patrons de consum i que això és molt positiu i un signe de modernitat. Naturalment, els canals d’expressió política continuen essent prioritaris, però no cal amagar que el consumisme polític creix a partir de la consciència que existeix un poder col·lectiu que no necessàriament s’expressa mitjançant la política. De fet, alguns dels fenòmens de consumisme polític porten implícit un anhel evident de canviar les coses des de baix, desencantats per la poca capacitat de fer-ho dels de dalt. Hi ha autors que defensen que el consumisme polític és un nou format de participació pública, precisament nascut en resposta a l’erosió evident de l’espai col·lectiu. Forno i Ceccarini van més enllà i tot, quan afirmen que el consumisme polític ‘és una forma de participació política que permet a l’atomitzat ciutadà postmodern de reclamar la seua agenda política i trobar la pròpia veu gràcies al desplaçament de l’arena política al mercat’.
Assemblea Nacional Catalana : organització, Forno : persona, Ceccarini : persona