Identifica la temàtica clau del text.
Kepler va descobrir les lleis que regeixen el moviment dels planetes al voltant del Sol. Els planetes giren en una òrbita el·líptica, un dels focus  F  l'ocupa el Sol, però  no  ho fan amb un moviment uniforme, sinó segons la llei de les àrees escombrant el radi vector Sol-Planeta àrees iguals en temps iguals. El plasmat matemàtic d'aquesta llei és l'Equació de Kepler:                         M         =         E         −         e                             s           i           n                           E                 {\displaystyle M=E-e\,\mathrm {sin} \,E}   on:  M és l'anomalia mitjana o angle que recorreria un planeta fictici que es mogués amb moviment uniforme por la circumferència principal,                         e                   (         0         ≤         e         <         1         )                 {\displaystyle e\ (0\leq e<1)}    és l'excentricitat de l'el·lipse i E és l'anomalia excèntrica.Va ser derivada per primera vegada per Johannes Kepler el 1609 en el capítol 60 de la seva Astronomia nova, i en el llibre V del seu Epitome Astronomiae Copernicanae (1621) Kepler va proposar una solució iterativa a l'equació. L'equació ha jugat un paper important en la història de la física i les matemàtiques, en particular en la mecànica celeste clàssica.
El text tracta sobre astronàutica.