Com seria l'aspecte simbòlic amb la presència d'un sant?
La pregària del comitent connecta amb l'escena central mitjançant l'àngel que porta una llança i està darrere de Josep d'Arimatea, i acosta la seva mà als seus llavis mentre observa amb una mirada trista el donant. Igual que al Tríptic de Mérode del mateix autor, el comitent accedeix directament a l'escena sagrada sense la intermediació de cap sant, tal com es pot veure a moltes obres del contemporani Van Eyck. La falta d'un sant intercessor està d'acord amb la recreació directa de Campin sobre el desenvolupament de l'esdeveniment. Tant el comitent com l'espectador veuen l'escena de forma immediata, tal com s'ha pintat. La presència d'un sant aniria en detriment de la recreació de l'escena, fent el seu aspecte simbòlic massa pronunciat. Amb tot, a partir de 1430, Campin va seguir l'estil de Van Eyck incorporant un sant intermediari, com en el tríptic Werl al Museu del Prado, on intervé Sant Joan Baptista. Tot i que el comitent segur que va triar l'escena, el seu desig personal no està representat a l'escena; per a Campin, ell és un participant passiu sense esquema iconogràfic.
massa pronunciat