Quina temàtica explora aquest text?
Un conflicte social és una forma de conflicte generalitzat entre grups socials rellevants que constitueixen una societat. Segons Lewis A. Cosir, ha de ser concretament una lluita pels valors i per l'estatus, el poder i els recursos escassos en el curs de la qual els oponents desitgen neutralitzar, danyar o eliminar als seus rivals. Un conflicte entre grups passa a ser un conflicte social quan transcendeix l'individual o grupal i afecta a la pròpia estructura de la societat o al seu funcionament. Per Ralf Dahrendorf, el conflicte és un fet social universal i necessari que es resol en el canvi social.
Variants de la concepció de conflicte social depenen sobre assumpcions més generals o bàsiques sobre la societat o naturalesa humana. Para versions "moderades" del conflicte, aquest no només coexisteix sinó té un paper compartit amb la cooperació per establir estabilitat o cohesió social (veure, per exemple, costum) Aquestes visions permeten a percepcions funcionalistes o estructuralistes construir teories del conflicte que conceben tant el conflicte mateix com altres institucions "negatives" com posseint un rol social en la mantenció i evolució d'ella i les seves institucions. (que aquest conflicte, si és pròpiament controlat (veure, per exemple, negociació), es transforma en font d'innovació i evolució cultural)Visions més radicals es poden traçar a la visió original de Hobbes, segons el qual la societat està en canvi constant i és integrada per elements contradictoris. Aquest canvi social i aquests elements contradictoris obvien la necessitat d'explicar el canvi social però necessiten una de l'estabilitat o permanència de les institucions. Aquesta es troba en la coacció. Això al seu torn dona origen a dues visions: la clàssica o conservadora, d'acord amb la qual aquesta coacció dona, o pot donar, origen a abusos de poder, que han de ser acceptats a fi de garantir el bon funcionament social (posició de Hobbes mateix). Dins d'aquesta posició general hi ha visions més moderades que advoquen per un estat que millori les condicions o abusos més extrems a fi d'evitar revolucions. (veure Lorenz von Stein) (cal notar que una de les diferències principals entre Hobbes i von Stein -diferència de la qual von Stein estava perfectament conscient- és que entre els períodes que ells van viure va succeir la Revolució francesa)
La segona versió de la visió radical és la de Marx. Para ell, les contradiccions socials de Hobbes existeixen sobre una base fonamental: l'objectivitat econòmica. Aquest conflicte central s'expressa o té repercussions en la superestructura social, per exemple, en la ideologia (veure lluita de classes). D'acord amb Marx aquest conflicte no pot ser, es tracti com es tracti, ameliorado sinó que, per contra, és un que s'aguditza.
Altres seguidors d'aquesta segona versió de la teoria conflictista radical són C.W. Mills segons el qual les contradiccions o la coacció de Hobbes genera "elits del poder". El mateix Lewis A. Cosir i Ralf Dahrendorf, a més, Oscar Lewis, Anthony Giddens, Alain Touraine, etc.
S'ha de fer un esment especial de Max Weber per qui aquestes consideracions signifiquen que l'Estat (que Weber concep com tenint el monopoli de la força) va, inevitablement, cap a una estructura racional-legal de l'autoritat, utilitzant una estructura burocràtica a fi de guanyar acceptabilitat. No obstant això, per a ell, la política es deriva inanbigüamente del poder (entès com la capacitat de prendre decisions i imposar-les a uns altres), política s'entén com qualsevol activitat a la qual pot dedicar-se l'estat per influir sobre la distribució relativa de força. La qüestió central és la transformació d'aquesta força de violència nua en força legitima, la qual cosa s'aconsegueix, com s'ha dit, a través de la construcció d'estructures burocràtiques, és a dir, regulades i sustentades.
Encara que Weber no va negar que l'ordre econòmic determinés l'ordre social i polític, la concepció weberiana de les classes econòmiques és més àmplia que la marxista, en què la pertinença a classes no es determina solament per la posició en relació al mitjà de producció que els individus posseeixin. Weber va introduir tres dimensions al llarg els quals s'estratifica socialment als individus, incloent l'estatus i un sistema d'estratificació d'acord amb el consum de béns (veure Estratificació social). No obstant això, una vegada que un grup o classe ha obtingut un estatus elevat a través de certs assoliments, els seus membres tendeixen a limitar les oportunitats que altres individus les substitueixin, la qual cosa al seu torn genera conflictes que poden fins i tot desembocar en revolucions. Així, aquesta teoria pot ser vista a vegades com una part de la teoria social evolucionista o, de vegades, com a part d'una percepció fortament influïda per visions tals com la de Marx o la de von Stein.
El text tracta sobre política.