Qui és Hiperió?
En la mitologia grega, Hiperíon (en grec antic: Ὑπερίων, Hyperíōn 'el que viu a sobre', 'el que va per sobre'; en llatí: Hyperion) és un tità, fill d'Urà (el Cel) i Gea (la Terra).
A la Ilíada d'Homer, el déu sol s'anomenava Helios Hyperion (Sol en el més alt), però en l'Odissea, la Teogonia d'Hesíode i l'himne homèric a Demèter el sol rep el nom d'Hyperonides (‘fill d'Hiperió'), Hesíode imaginava Hiperió com un ésser separat d'Hèlios en altres obres. Alguns tradueixen «Hiperió» com el que apareix abans que el Sol. En la literatura grega posterior Hiperió sempre es distingeix d'Hèlios.
Hiperió era considerat sovint el déu de l'observació, i la seva germana Tea la deessa de la vista.
Segons Hesíode, es va casar amb Tea (germana seva, anomenada també Eurifaesa en l'Himne homèric a Hèlios) amb qui va tenir tres fills: Hèlios (el Sol), Selene (la Lluna) i Eos (l'Aurora):
Els seus fills eren notables per bellesa i virtut, el que atragué sobre Hiperió les enveges dels altres Titans. Aquests, conspirant entre ells, van decidir matar Hiperió i ofegar els seus fills.
Hiperió exerceix un paper virtualment nul en els cultes grecs i molt petit en la mitologia, amb l'excepció d'aparèixer a la llista dels dotze Titans. Autors grecs posteriors "intel·lectualitzaren" els seus mites:
Un tità.