Com va concloure el diàleg?
La conversa acabà a pler comprometent-me a retratar-los tots si teníem lleure, bon temps i humor durant el viatge.
Amb això era arribada l'hora de dinar, i el pare i jo ens asseguérem al banc galliner, davant de la taula parada, i férem honor a les viandes que ens serví en Pau amb la seva acostumada serietat. En Cadernera no es presentà fins a última hora. Estava moix i preocupat; i, quan vaig restar sola amb ell, se m'acostà i em va dir, falaguerament:
-Si sabéssiu lo que us estimo, mestressa! Jo, per vós, tiraria gats en mar.
-De veres?
-Es tan cert!… Però, vaja, m'heu de fer content. ¿Com ho arreglem, això des retratament, que jo em pugu guardar sa mapa per memòria vostra? Ja em faig compte de que ses manifatures són cares, i no vui pas que perdeu res per culpa meva. A enraonat no hi ha, qui em gonyu, i…
-Mira, caret: jo et regalaré lo que desitges; però ni una paraula a ningú: sents?
-De franc!
La protagonista es va comprometre a retratar-los temps si tenien lleure, bon temps i humor durant el viatge.