Quant temps ha passat des d'aquests fets?
Enguany en fa trenta que 57 joves de l'estat espanyol es declaraven insubmisos al servei militar obligatori. Era el 20 de febrer de 1989. Durant els dotze anys següents, uns 50.000 joves van desbordar, literalment, l'estat espanyol. I malgrat que prop de 1.700 insubmisos van acabar a la presó, finalment van provocar el col·lapse del model militar de lleva obligatòria. Però, qui eren aquests joves? Com van aconseguir guanyar? El llibre Insubmissió!, escrit pel periodista i activista Joan Canela, arribarà a les llibreries la setmana vinent. Conté un pròleg de Gabriela Serra i un epíleg de Jordi Cuixart. Podeu llegir-ne un fragment. Ens en parla l'editora de Sembra Llibres, Mercè Pérez: «A Sembra Llibres sempre hem dit que ens mou la passió per la cultura i que entenem la cultura com una eina de transformació social. En aquest sentit, mirem d'oferir llavors que ajuden a escriure el relat de la nostra història des del nostre punt de vista: el dels vençuts, oblidats o invisibilitzats. Creiem que és fonamental crear el referent perquè quede constància d'aquestes lluites que ens ajuden a entendre d'on venim per encarar els temps d'avui. De la mateixa manera que hem publicat els llibres Lluitant contra l'oblit, sobre l'accident del metro de València, La Batalla de l'Horta, sobre cinc dècades de resistència silenciada, El poder del poble, sobre l'origen i la realitat dels CDR, i la biografia d'August Gil Matamala que estira el fil roig de la lluita històrica contra la repressió i pels drets humans a casa nostra, ara publiquem Insubmissió! Creiem que és un llibre imprescindible en molts sentits. Primer, perquè ara fa trenta anys dels primers insubmisos, un moviment que va implicar 50.000 joves, 1.700 dels quals van acabar a la presó. I segon, perquè aquestes xifres representen el moviment de desobediència civil més potent d'Europa del segle XX, i que, a més, va acabar vencent. I això ho hem de fer valdre i ho hem de reivindicar com una lliçó per als dies convulsos que vivim. Per acabar, perquè fou un gran moviment social i contracultural que va marcar una generació i en va beneficiar totes les posteriors. Uns fets històrics que ens demostren el poder de la desobediència civil, pacífica i col·lectiva.»
Trenta anys.