A què es dedica Íngrid Rubio?
Íngrid Rubio i Ruiz (Barcelona, 2 d'agost de 1975) és una actriu catalana. Estudiant de relacions públiques, debutà professionalment a la telesèrie de TVC Secrets de família, on la seva cara es fa popular a Catalunya. Poc després fa el salt al cinema, on triomfa ràpidament gràcies a la seva interpretació a Más allá del jardín, que li reporta el premi Goya a la millor actriu revelació. Ha rodat setze llargmetratges en nou anys, i s'ha obert les portes al cinema argentí. El 2009 torna a TV3 amb la sèrie Infidels, i el 2015 amb Cites.
Ingrid va començar la seva trajectòria professional participant en una telenovel·la de la catalana que va tenir un gran èxit d'audiència, "Secrets de família". Va aconseguir amb el seu paper una gran popularitat, i el seu rostre es va convertir en molt familiar per als catalans.D'aquí va donar el salt al cinema, on va debutar ni més ni menys que de la mà del director Carlos Saura, l'any 1996, quan aquest li va oferir un rellevant paper en la pel·lícula "Taxi". Aquest mateix any, va treballar en la pel·lícula "Más que amor, frenesí", d'Albacete, Menkes i Bardem.
I, en el mateix any 1996, va intervenir encara en un altre llargmetratge, "Más allá del jardín", a les ordres del director Pedro Olea, pel treball va rebre el Premi Goya a la Millor actriu revelació, quedant així la carrera de l'actriu plenament consolidat.Durant la resta de la dècada, l'actriu va participar en altres produccions com "En brazos de la mujer madura", "Un día bajo el sol", "El faro", "Extraños" o "Un banco en el parque". Es tracta d'una actriu que escull amb cura els guions, participant solament en pel·lícules de qualitat, i que en els últims anys s'ha obert les portes del prestigiós cinema argentí.
A la primera meitat de la dècada del 2000 l'hem vist en llargmetratges com "L'altra cara de la lluna", "El viaje de Arián", "La soledad era esto", "La playa de los galgos", "El alquimista impaciente", "Noviembre" o "Madre Teresa", entre altres.
A la segona meitat d'aquesta dècada, l'actriu ha continuat treballant en la mateixa línia, en llargmetratges de qualitat i amb reconeguts directors. Així, podem assenyalar d'aquesta època pel·lícules com "Tirant lo Blanc", "Salvador (Puig Antich)", "Trastorno", "La vida en rojo", "7 pasos y medio" o "Los minutos del silencio".
A part del Premi Goya ja esmentat, l'actriu té altres guardons i reconeixements, com el Premi, el 1996, a la millor actriu revelació, lliurat per la Unió d'Actors, pel seu paper a "Taxi", la pel·lícula en la que va debutar, paper pel qual va aconseguir també la Menció Especial del Jurat del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. El 1998, pel seu treball en la pel·lícula "El faro" va aconseguir el premi a la millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Mont-real, així com el Premi Còndor de Plata en la mateixa categoria. L'any 2000, per la seva interpretació en la pel·lícula "El viaje de Arián", va obtenir la Menció Especial del Jurat Festival de cinema espanyol de Màlaga. I, l'any 2003, va aconseguir el Premi a la millor actriu del Festival de Cinema de Comèdia de Peníscola per "Haz conmigo lo que quieras".
És actriu.