Amb què va acabar l'Andreu?
-Si voleu la barromba de la vacada farà més remor!
-No cal!
L'Andreu va carregar-se el senglar i seguit pel noi gran de can Buscà van marxar a fer la capta per les masies deixondides entre collades, pujols i avencs tots colgats de neu.
Quan l'Andreu va arribar al poble anava seguit d'un estol de brivalls. Duia el cofí, el cistell i la saca plens de pa, verdures, ous i fruites seques. En ésser al cap del primer carrer de la vila va posar-se el cap del senglar damunt de la seva testa i s'aturava davant de cada portal i tocava la tríncola i bo i fent una tonada cançonera, deia:
-Sóc l'Esparver… què hi ha pel senglar!
La porta o finestra que s'obria ja no es tancava. Ben abrigats sortien els homes amb els esclops plens de palla i les mantes cargolades fins als ulls. La mainada anava eixint amb les mans a les butxaques i el nas moquillós per la gebrada.
-I dôs! Ja n'heu aplançonat un altre. Fa que és més gros aquest que el darrer… ¡Quin esballenc li haveu fet! mateu-los tots d'una vegada.
Amb el senglar.