Quina temàtica explora el text següent?
Cui prodest, també Cui bono («qui se'n beneficia?»), és una locució llatina que fa referència al fet que en molts casos, a l'hora de determinar l'autor d'un acte, pot ser molt aclaridor preguntar-se qui es beneficiaria dels resultats. En el cas d'un delicte sovint així es pot arribar a trobar indicis per a determinar-ne el culpable. És considerat un dels principis del Dret romà.Encara que aquest principi és molt usat en criminalística, no és senzill determinar qui és o qui són els que es poden beneficiar d'un fet, ni tampoc pressuposar que tots els beneficiats per força hi han d'estar implicats, encara més quan el culpable els pot fer servir de cap de turc per a encaminar l'atenció lluny de la seva persona.
Ciceró atribuí la frase cui bono a l'antic censor i cònsol romà Luci Cassi Longí Ravil·la, i va popularitzar-ne el seu ús:

Sèneca va utilitzar l'expressió cui prodest en Medea (acte primer, escena primera, versos 500-501): «cui prodest scelus, is fecit» (aquell a qui aprofita el crim és qui l'ha comès). Sèneca utilitza la locució en la seva anàlisi, no criminalistica, de l'essència dels diversos beneficis i regals.Hi ha un ús alternatiu molt estès però erroni de la locució: Quid prodest? (en interrogatives indirectes sense signe interrogatiu), encara que en aquest cas significa "què és útil?" o "quina cosa beneficia?", ja que quid és la forma neutra, en nominatiu, del pronom indefinit interrogatiu llatí quis, amb la qual cosa la interrogació d'autoria resta totalment desvirtuada.
El text tracta sobre filosofia.