Identifica la temàtica clau del text.
L'accident del Costa Concordia o sinistre del creuer italià, que inclou el xoc i el posterior encallament i enfonsament parcial, va succeir el divendres 13 de gener de 2012, després de xocar contra un escull de la costa italiana. El vaixell va encallar enfront de l'illa de Giglio -de poc més de 1.500 habitants-, a Toscana, el que va requerir l'evacuació de les 4.229 persones a bord; el nombre de rescatats va superar la capacitat d'hostalatge de la petita illa, i, en absència d'altres habitatges, les autoritats van obrir les portes dels col·legis, escoles bressol, hotels i catedrals. 32 persones van morir, entre passatgers i tripulació, 64 persones van resultar ferides -tres d'elles de gravetat-; una parella de noucasats de Corea del Sud més un tripulante italià van haver de ser rescatats dessota la coberta. El capità, Francesco Schettino, i el primer oficial, Ciro Ambrosio, van ser arrestats sota sospita d'homicidi involuntari després de navegar molt més a la vora de la riba del permès. Schettino, va ser posteriorment alliberat el 5 de juliol. La nau va ser adreçada amb èxit a mitjan setembre de 2013 en una operació sense precedents a la història naval, per ser posteriorment desballestada el 2014. El complex rescat, del que va participar un equip de 500 tècnics, 22 naus i vuit vaixells, va costar 600 milions d'euros, i representa una fita a la història dels creuers. El Concordia va entrar al servei de Costa Cruceros el 7 de juliol de 2006, sent el vaixell més gran construït a Itàlia fins a aquest moment i va costar 450 milions d'euros. Amb les seves 114.500 tones, és el naufragi de més gran tonatge de la història i els analistes del sector estimen que es tracta d'un sinistre total.
El text tracta sobre catàstrofes.