Què hi havia després d'haver anat a oferir?
Altre enraonament entre dames, després d'haver anat a oferir:
-Quanta de gent! Li dic que la casa pot haver quedat contenta… Jo ho crec… Mes de trenta persones han anat a besar l'estola de mossèn Guix.
-Senyora, els amics són per les ocasions; i quan una calcula que amb sa assistència pot treure una animeta del Purgatori… Miri, el que vulguis per tu, vulgues pels altres…
-I quin luxo!… No hi ha més que vestits de tafetà…
-No me'n parli, que això esgarrifa. Jo no puc entendre com s'ho fan. Aquí té vostè la muller del senyor Tòfol. Ell guanya catorze rals escrivint en un magatzem de la riba, i ella gasta que és un primor. Vestits de seda, mantellina amb puntes; les nits de les festes vagi a l'Olimpo, que sempre els veurà amb llunetes.
-Miracles, senyora, miracles!… El meu marit té una casa al carrer d'En Cuch que li dóna quatre pessetes diàries i luego, uns camps a la Bordeta que estan molt ben arrendats; és enfermer de tres confraries; i, amb tant bé de Déu ¡que és cas de gastar com la muller del senyor Tòfol!
Entre enraonaments d'aquest gènero, termina l'Ofici. Cap persona s'ha recordat de dir un mot de bé; però han complert amb la família.
Un altre enraonament entre dames.