Què fan els vells al menjador?
I ve'ls aquí per què s'hi estan tots fent rodona, en el menjador, amb el plat i la xicra sobre la falda, l'un acabant de rosegar l'últim secall que li sobra i l'altre passant un xiquet d'orxata pel xacolata que li ha quedat, l'altre xarrupant la xicra i picant el cul perquè acabi de baixar la que xarrupa… És a dir, cada qual fent la seva.
I són una pila! El que fa companyia al senyor Vintró i la seva noia gran, que ja és casadora; la veïna de l'entresol; la del pis del davant; parents de la família; dos o tres nois ja grandets convidats pel xicot; senyors de la tertúlia. Ja dic, una pila.
El nebot de la senyora també hi és!… Jo us diré: ell bé tenia el compromís d'anar a dar els dies a l'oncle, però s'ha aguantat tot lo dia per no trobar gent, que ell amb tot atina. Diu: -Hi aniré al vespre i de seguida estic.- Ja hi ha anat al vespre, però res de lo dicho: s'ha trobat amb la reunió de convidats que no l'han deixat moure, que l'han fet seure, que li han donat xacolata i secalls i orxata… I ell… pobre xicot!… qui sap si aquest vespre tenia que ajuntarse amb la conquista…
Mentrestant cada qual ha anat quedant llest i el senyor Vintró desocupant a tothom del plat i la xicra escurada, que ja no els servia de res.
-Ah!…- diu el noi, que és més llarg que una forqueta i més pampana que en Calces. -Ara no es moguin, que aviat se'ls cridarà per la gran funció.
-Vamos, vamos… vamos…
-Ja els has dat les targetes? ¿Ja els has dat targetes?- diu el seu pare… allò… volentse'n mig burlar, però en realitat tot content.
-Jo no en tinc…
-Ni jo…
S'hi estan tots fent rodona.