Digues-me quines son les entitats d'aquest text:
Ara som en el punt on els eslovens eren el desembre del 1990 i els quebequesos l'octubre del 1995. Som davant una oportunitat única, treballada amb un enorme esforç
En l’acte de dissabte d’Esquerra Republicana, van intervenir-hi dos convidats internacionals de pes. D’una banda, l’eslovè Peter Jambrek, un dels pares de la constitució del seu país, la presència del qual ha enutjat enormement els unionistes. D’una altra banda, el més previsible, però també important, president del Partit Quebequès i líder de l’oposició en aquell país, Jean-François Lisée. En sengles discursos, parlant com a amics, van dir coses que hauríem d’escoltar amb molta atenció.
Comencem per Lisée. De jove havia format part del grup llegendari que envoltava Jacques Parizeau i que va promoure el segon referèndum d’autodeterminació, el 1995.  De fet, és considerat el principal impulsor de l’estratègia d’aquell referèndum que va deixar el Quebec només a 54.288 vots de la independència. Això, enmig d’una campanya insòlita, que féu anar a votar prop de cinc milions de persones, el 93% del cens, i amb trampes de darrera hora que avui sabem que van decantar finalment la victòria cap al no.
Esquerra Republicana : partit_polític, Peter Jambrek : polític, Partit Quebequès : partit_polític, Jean-François Lisée : polític, Lisée : polític, Jacques Parizeau : polític, Quebec : Entitat_Geopolítica