Identifica les entitats del següent text:
Anna Maria Martínez Sagi (Barcelona, 16 de febrer de 1907 - Santpedor, el Bages, 2 de gener de 2000) fou una poeta, sindicalista, periodista, feminista i atleta republicana catalana. Va néixer al si d'una família de l'alta burgesia barcelonina, filla de Josep Martínez i Tatxé (Barcelona 1871), industrial tèxtil, i de Consol Sagi i Barba, de Barcelona; neboda d'Emili Sagi i Barba. Mantingué una relació sentimental amb l'escriptora Elisabeth Mulder, però la família aconseguí de separar-les. Va ser una de les periodistes més importants de la república, juntament amb Josefina Carabias. Va entrevistar tota mena de personatges, de rodamons i prostitutes, fins a polítics catalans. Són especialment interessants els seus reportatges sobre el sufragi femení, que en la seva època era un tema controvertit, perquè a molts progressistes, incloses algunes feministes, els feia por que les dones acabessin votant allò que els manessin llurs marits o bé el mossèn. També va ser molt destacada la seva labor com a reportera en la Columna Durruti. A part de la seva feina com a periodista, també va publicar alguns llibres de poemes, que en el seu moment tingueren un gran èxit. El seu estil s'acosta al d'algunes poetes de l'Amèrica Llatina com ara Juana de Ibarbourou, Alfonsina Storni o Gabriela Mistral, d'una marcada desesperació i angoixa. Se la va arribar a anomenar l'hereva de Rosalía de Castro. En la seva faceta feminista, Martínez Sagi adoptà idees que arribaven des de França. Va fundar el primer club de dones treballadores de Barcelona, amb el qual mirava d'incentivar l'alfabetització de la població femenina. Com a esportista, Martínez Sagi va destacar en el llançament de javelina, també va practicar el tennis i l'esquí. Va arribar a ser directiva del FC Barcelona el 1934 esdevenint la primera dona a aconseguir una posició d'importància en el futbol estatal, una fita que no es repetiria fins més de 70 anys després. Al Barça va mirar de crear una secció femenina, però el fracàs del projecte la va portar a dimitir del seu càrrec. Martínez Sagi entenia l'esport com una necessitat per portar les dones cap a la modernitat, compatibilitzant cos i ment. El seu germà Armand Martínez Sagi va arribar a ser futbolista del club. Posteriorment va impulsar l'organització de l'Olimpíada Popular de 1936 a Barcelona. Acabada la Guerra Civil, se n'anà a França, on va participar en la Resistència i, més endavant, cap a la dècada de 1950, a EUA, on va impartir classes de francès a la Universitat d'Illinois. Va tornar a Catalunya l'any 1975, un cop mort el dictador Franco, i es recollí en la seva vida privada. L'any 1999 l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya li va atorgar el Premi Rosa del Desert, junt amb Rosa Murià, com a reconeixement a la seva trajectòria professional com a periodista.
Anna Maria Martínez Sagi : persona, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Santpedor : Entitat_Geopolítica, Bages : Entitat_Geopolítica, Josep Martínez i Tatxé : persona, Consol Sagi i Barba : persona, Emili Sagi i Barba : artista_o_autor, Elisabeth Mulder : artista_o_autor, Josefina Carabias : artista_o_autor, Columna Durruti : mitjans_massius, Amèrica Llatina : Entitat_Geopolítica, Juana de Ibarbourou : artista_o_autor, Alfonsina Storni : artista_o_autor, Gabriela Mistral : artista_o_autor, Rosalía de Castro : artista_o_autor, Martínez Sagi : persona, França : Entitat_Geopolítica, FC Barcelona : equip_esportiu, Barça : equip_esportiu, Armand Martínez Sagi : esportista, Olimpíada Popular : esdeveniment_esportiu, Guerra Civil : conflicte, EUA : Entitat_Geopolítica, Universitat d'Illinois : educació, Catalunya : Entitat_Geopolítica, Franco : polític, Associació de Dones Periodistes de Catalunya : organització, Rosa Murià : artista_o_autor