Identifica la temàtica clau del text.
Es denomina sistema d'edició no lineal en la terminologia del vídeo i sistema de muntatge no lineal en la terminologia del cinema el sistema d'edició pel qual es pot ampliar o reduir qualsevol seqüència sense alterar ni danyar les seqüències o quadres posteriors. SI a més es pot accedir a qualsevol punt del material brut instantàniament, sense recórrer les preses prèvies, es denomina Sistema d'edició no lineal d'accés aleatori. A vegades és considerat equivalent en l'àmbit de l'àudio/video al processament de textos, per la qual cosa també es denomina edició de vídeo en desktop en l'àmbit dels consumidors (Evans, 2006, p. 14). L'edició lineal va ser el primer sistema d'edició que es va usar en difondre's els sistemes de vídeo, però les seves limitacions van fer que aquest sistema fos substituït pel sistema d'edició no lineal a partir de la dècada dels 80. Amb la millora informàtica, els algorismes de compressió i els enregistraments digitals van anar fent aparèixer successives generacions de sistemes no lineals basats primer en cintes de vídeo, després en discos làser i més tard en diferents generacions de discos magnètics. Amb les successives millores també es va buscar abaratir el procés d'edició proporcionant subproductes intermedis com la cinta de visionat, llista de decisions d'edició (EDL per les seves sigles en anglès) o llista de tall de negatiu; fins que les últimes generacions ja aconseguien realitzar el procés complet.
El text tracta sobre telecomunicacions.