Amb què es va trobar el protagonista mentre caminava?
Després, a deu o dotze passes, li va aparèixer entre la lletosa espessor, una massa grisenca, que poc a poc, acostant-s'hi ell, anava prenent tons foscos i dibuixant vagament la forma d'un arbre… al seu detràs altres ombres formaven un petit bosc.
-La Rovira!- va pensar mig d'esma en Pau, i va seguir son camí, sense fixar-se que entre els arbres i ell hi passaven furients, però en gran silenci, una munió de petites gotes, de ruixims imperceptibles… Al ser un tros lluny es va girar, i el bosc s'havia tornat a amagar fantàsticament en el si de la boirada…
Després, el sol ja un xic alt, s'inicià un moviment en la gran buidor; la boira s'anava agombolant poc a poc, formant masses grisenques que un ventet suau escombrava lentament, portant-les d'un cantó a l'altre, i de sobte les bromes s'esquinçaren com un vel, i per la clariana en Pau va veure el poble, al lluny, tot petit, però clar, assoleiat, eixint d'aquell bany de tristesa, fresc i alegre com una rosa. En tant les boires en solemnes moviments, anaven voltant i allunyant-se, fins a arreconar-se al peu de les muntanyes de l'horitzó… I el pla s'anava estenent, tornant a ser el de sempre, però tot xop, ple d'un ambient pesat, d'una calor enganxosa…
Llavores en Pau s'adonà de que tot ell regalava.
-Valga el sol- pensà tot aixugant el canó de l'escopeta -que aviat em secarà!- I tornà a caminar; però als pocs passos suava de valent, i fos aquella calor sobtada, fos la humitat, el mal de caixal li va tornar i no com a la nit, en forma de rosec somort, sinó amb un parell de punxades d'aquelles que cuiden a enfonsar el cervell. Tant valentes varen ser, que en Pau quedà tot encorbat, amb una cama enlaire el puny apretat a la galta.
Una rialla que va esclatar al seu darrera, el tornà a la posició natural:
-I doncs, Pau… que t'ha picat una vespa?…
-Ah, ets tu, Pere?… aquest dimontri de caixal que no m'ha deixat dormir en tota la nit i ara hi torna… Vet aquí la vespa que m'ha pessigat!
-Mes, sembla que no t'hi enfundes gaire tu… perquè ja et veig amb l'escopeta!…
-Jo et diré: és per mort d'un punt el que vagi tant d'hora amb l'arma a coll… un punt que tinc amb una guatlla que hi ha a la vinya d'en Nandu… Cinc trets li he cascat ja… i tant campanta!…
-Guatlles a aquest temps?…
Amb una massa grisenca.