Identifica la temàtica clau del text següent.
Les pedres dropa també coneguts com a Dropas, Drok-pa o  Dzopa , (xinès: 杜 立 巴) segons uns ufòlegs i pseudoarqueòlegs es diuen d'una sèrie de 716 discs de pedra circulars datant de fa dotze mil anys, als quals s'han trobat petits inscripcions que s'assemblen a una mena de jeroglífics. Cada disc té un diàmetre d'uns trenta centímetres i dues espirals concèntriques esmicolades, que ixen des del forat central. En la llegenda, són considerats oopart o artefactes fora de lloc que no corresponen al nivell de tecnologia de la cultura on se les van trobar. És un hoax o llegenda moderna. El 1980, David Agamon (pseudònim de David A. Gamon) publica la novel·la Sungods in Exile (Déus del Sol exiliats), al qual conta la història d'un cert Karyl Robin-Evans que el 1947 fa una expedició a la muntanya molt aïllada de la regió de Bayan-Kara-Ula. Allà es va trobar amb una tribu d'uns centenars de «dropes», amb qui va viure mig any, estudiar la seva cultura i aprendre la seva llengua. Robin-Evans va tenir un infant amb una dona dropa. Les dropes li van contar que van aterrar fa molts anys i que provenien d'un planeta a la constel·lació de Sirius. En un article a la revista britànica Fortean Times especialitzada en històries estrambòtiques i pseudociència va revelar que tot el llibre era pura ficció. Per crear el personatge de Robin-Evans i la seva expedició es va inspirar d'una novel·la Les disques de Biem-Kara de l'escriptor de ciència-ficció francès Daniel Piret. Volia fer una paròdia de la pseudoarqueologia del popular Erich von Däniken. Tot i això, la llegenda queda molt popular als medis d'ufòlegs. Cap dels noms d'experts i professors de la llegenda sembla correspondre a persones reals.
El text tracta sobre pseudociència.