Què li pregunta el primer personatge?
-I com, mare de Déu! se't va esgarriar?
-Esgarriar dius?
-Ho diuen! Sí, mira; fan córrer que la jova us ha tret perquè diu que estava com ella!
La Clàudia va quedar-se espalmada i obrí els ulls amb un esfereïment de boja, i, plena d'angoixa, va dir amb un prec enternidor:
-Pelat, diga'm què vós dir!
-Sí, mira; res, no en facis cabal.
-Pelat, per Déu t'ho demano ¡no em deixis amb aquest corcó!
-No en facis estat!… Jo ja ho veig! males llengües diuen que van veure la Rosa festejar amb un sagal i que la jove va dir que amb ella ja n'hi havia prou de prenyades a casa.
-Reina del cel!- La Clàudia va sentir una onada de rancúnia que li féu cuidar perdre la raó. Va asseure's en el tirant d'una carreta amb un panteix terrible i una tremolor de feblesa va escampar-se per tot el seu cos.
-Clàudia, aquí teniu les unces dels bous. La carreta el noi de can  Xiró potser se l'emporti.

Que si se li va esgarriar.