Dona'm les entitats que hi ha en el següent text:
Com ha passat aquests darrers vuit anys, la solució, el full de ruta, no vindrà de les reunions dels despatxos, sinó de la pressió del carrer
Ahir vaig fer un elogi immoderat de la manifestació de diumenge. El vaig fer perquè diumenge s’havia derrotat per tercera vegada el 155, aquesta volta al carrer, sumant-ho a la derrota política que va significar el 21-D i a la judicial, a Alemanya. La manifestació va ser una expressió poderosa de la capacitat política i social del moviment independentista i de la resistència del país. Aquestes imatges on es compara amb la darrera manifestació unionista haurien de servir per a tancar el debat sobre les falses dues meitats del país que alguns volen imposar. Diumenge al Paral·lel vam tenir una gran prova, una altra, que l’independentisme és la majoria social del Principat.
Però avui és el dia de fer un advertiment, també. Jo no vaig saber entendre què demanàvem o què volíem els manifestants, més enllà de reclamar, com cal que fem cada dia, l’alliberament dels presos i el retorn dels exiliats. La manifestació, en aquest sentit, mancava de direcció política. I no va resoldre una qüestió fonamental: cap on vol anar l’independentisme? El diputat d’ERC Ruben Wagensberg va ser molt clar fa uns quants dies a VilaWeb, quan va recordar que l’objectiu de la repressió era fer-nos parlar de la repressió, fer-nos lluitar contra la repressió i que per aquest motiu deixàssem de parlar i de lluitar com ho hauríem de fer per allò que ha motivat la repressió, és a dir, per la República.
Alemanya : Entitat_Geopolítica, Paral·lel : ubicació, Principat : Entitat_Geopolítica, ERC : partit_polític, Ruben Wagensberg : persona, VilaWeb : mitjans_massius, 21-D : esdeveniment_polític