Identifica la temàtica clau d'aquest text.
Estàbia o Estàbies (en llatí, Stabia o Stabiae; en grec, Στάβιαι) fou una ciutat de Campània, al peu de les muntanyes Lactarius a uns 6 km al sud de Pompeia i a un o dos km de la mar. Apareix esmentada per primer a la guerra social (90 aC) quan fou ocupada pel general samnita C. Papius (90 aC) però reconquerida per Sul·la (89 aC) i destruïda. No fou reconstruïda i va romandre un llogaret que és esmentat només per Plini el Vell. El 63 va patir un terratrèmol de certa importància que va afectar també a Pompeia. Els romans rics hi van construir viles, i entre ells Pomponianus, l'amic de Plini el vell. Aquest es va refugiar a la vila del seu amic durant l'erupció del Vesuvi l'any 79 i va morir allí ofegat pels gasos i colgat per la cendra. La ciutat fou destruïda per l'erupció però menys completament que Pompeia i Herculà, de manera que va tornar a ser habitada però no va arribar mai a adquirir importància. El seu nom s'ha conservat a la moderna Castellammare di Stabia, a la vora de l'antiga ciutat.
El text tracta sobre arqueologia.