Quin altre nom rep el Llibre dels Morts?
El Llibre dels Morts o Peri Em Heru ("Llibre per sortir al dia") és un text funerari compost per un conjunt de fórmules màgiques o sortilegis, encanteris, oracions i himnes (rau), que ajudaven el difunt, en la seva estada a la Duat (inframon a la mitologia egípcia), a superar el judici d'Osiris, i viatjar al Aaru, segons la mitologia egípcia. El Llibre dels Morts es dipositava als túmuls, al costat de les mòmies. L'objectiu d'aquests texts era ajudar el mort durant el seu viatge al món soterrani, per poder superar els possibles perills durant el viatge al més enllà. Constitueix una de les principals fonts d'informació per a l'estudi i la comprensió de la religió de l'antic Egipte.
La redacció del Llibre dels Morts data de l'Imperi Nou, encara que per trobar els seus orígens cal remuntar-se als Textos de les Piràmides de l'Imperi Antic que va evolucionar posteriorment en els Textos dels Sarcòfags de l'Imperi Mitjà. Aquestes successives transformacions comporten que aquesta col·lecció heterogènia de fórmules contingui textos funeraris de totes les èpoques de la història d'Egipte. Destaquen quatre versions diferents del Llibre dels Morts, que es van anar succeint a través de la història:
Dyedefhor, que va gaudir de gran fama com a savi i endeví, és considerat per la tradició l'autor de la pregària del Llibre dels Morts .
El títol «Llibre dels morts» es deu al seu primer editor i traductor, l'egiptòleg alemany Karl Richard Lepsius, qui el va publicar el 1842 amb el títol Das Todtenbuch der Ägypter, encara que es diu també que el títol procedeix del nom que els profanadors de les tombes van donar als papirs amb inscripcions que van trobar al costat de les mòmies: «Kitab al-Mayitun», en àrab, que significa «Llibre del difunt». Els antics egipcis el coneixien com a Llibre per a sortir a la llum.
Per ara es coneixen un total de 192 capítols, però la seva extensió és molt desigual i no existeix un sol papir que els comprengui a tots. L'extensió dels papirs variava segons el poder adquisitiu de cada difunt, i una vegada que es va anar popularitzant, les versions més econòmiques eren realitzades 'en sèrie' pels temples i després emplenades amb el nom del comprador. La successió de fórmules, sense cap ordre i que arriben a variar d'uns exemplars als altres tenen, però, una lògica interna. Segons l'egiptòleg francès Paul Barguet, el Llibre dels Morts es pot dividir de la manera següent:
El capítol més famós i important del Llibre dels Morts és potser el titulat "Fórmula per entrar a la sala de les dues Maat", en el qual el difunt es presenta davant del Tribunal d'Osiris perquè tot el seu cor (consciència i moralitat), una vegada superada la prova, pugui continuar el camí en el món dels morts, la Duat, fins a arribar als fèrtils camps d'Aaru.
Aquest capítol, de notòria complexitat i extensió, conté les anomenades "Confessions negatives", declaracions d'innocència que el difunt feia davant els déus del tribunal per a justificar les seves accions personals, cosa que posa de manifest la gran importància moral que aquest capítol tenia per als antics egipcis.
Peri Em Heru.