Fes-me un breu resum dels punts principals discutits al text següent.
El cantautor Ramon Rodríguez (Barcelona, 1976), conegut com a The New Raemon, té molt clar que el que més li agrada és fer discos, incansablement.
Per això no tenia masses concerts previstos per presentar el seu setè àlbum, 'Coplas del andar torcido' (BMG), i ha aprofitat el confinament per fer el que l'omple més: escriure cançons.
Fer-ho l'ajuda a "trobar l'equilibri" i li fa "menys insuportable ser dins d'aquest sistema".
El seu nou disc, que es publica aquest divendres, fa referència a la dificultat d'encaixar dins un sistema "que no és gaire positiu, com estem veient ara", diu el cantant en una entrevista amb l'ACN.
Hi reflexiona a través d'un treball existencialista i cada vegada més poètic.
Com els últims tres discos, el músic de Cabrils (Maresme) ha gravat 'Coplas del andar torcido' a Sevilla, d'aquí la referència de les coples en el títol de l'àlbum.
La segona part del títol, té un doble sentit.
"Tinc una cama més curta que l'altra per un accident de moto fa molt anys, i soc una mica coix.
És com un acudit, em va semblar divertit", explica Rodríguez.
L'altre sentit és metafòric: "Caminar tort pel sistema que hem creat nosaltres, l'home, per tenir cert ordre, i no oblidem que tot és molt caòtic i controlar tant les coses ens pot portar a llocs incòmodes", reflexiona el cantant.
Com a artista, The New Raemon considera que els músics "són una tribu" exclosa d'un sistema "que no considera la seva feina com una feina".
El títol dels discos i de les cançons és important per al músic, ja que és a partir d'aquests que s'inspira i comença a crear melodies i versos.
"Totes les meves cançons parlen de mi, de com penso i com rebo les coses, l'obra sempre té un punt autobiogràfic", apunta.
Però també hi ha certa "fantasia", ja que les vivències en pròpia pell "les processes dins d'una cançó, que no deixa de ser cosa una mica abstracta".
Ramon Rodríguez reflecteix en les cançons tot allò que es qüestiona.
"Hem de qüestionar més les coses.
Jo les qüestiono, evidentment el sistema deu tenir coses que són positives, com tot, però estic enfadat amb aquest sistema, perquè és injust per la gran majoria dels ciutadans".
El confinament, hàbitat d'un escriptor de cançons
Amb el seu setè disc sortint a la llum, The New Raemon ja està covant el següent.
El confinament l'ha ajudat, ja que el seu entorn habitual per poder escriure és l'aïllament.
Les futures cançons són "molt boniques", lluny del context de la pandèmia.
"No vull parlar d'això, em sembla molt pervers utilitzar aquesta història ara mateix a nivell artístic", rebla.
Abans d'aquestes creacions, però, arriba aquest divendres el seu setè disc, que estava previst pel 24 d'abril i que la crisi pel coronavirus va obligar a posposar.
"Vaig pensar que el disc era menys important que tot el que estava passant", argumenta.
El cantant està en un moment en què fer discos l'omple més que cap altra cosa, per això no havia preparat "una gran gira", i havia decidit cuidar més el format de cada un d'ells.
"Clar que fa mal perquè no saps quan podrem fer concerts.
Un artista com jo que està acostumat a tocar sol amb una guitarra m'afecta menys que altres que potser ho patiran molt més", diu Rodríguez sobre el futur de les bandes en viu.
"Hi ha artistes mitjanets com jo, altres més per sota, i altres molt més amunt, i penso que són els que ho patiran més perquè la seva estructura és molt més grossa i necessiten fer concerts de gran aforament per mantenir aquesta estructura", afirma.
Cada vegada més poètic
'Coplas del andar torcido' és un àlbum que "requereix certes escoltes".
"No és un disc fàcil, s'ha d'anar escoltant, i si entres en l'atmosfera, la lírica i el que et suggereix, el pots gaudir molt", assenyala l'autor.
I és que cada vegada més, The New Raemon avança cap a la poètica.
Amb els anys, la seva lírica s'ha anat polint de forma més minimalista i les cançons tenen cada cop menys paraules.
El cantautor ho resumeix com a música existencialista.
The New Raemon llança el seu treball més existencialista després d’un confinament en què s’ha dedicat, incansablement, a escriure cançons.