Qui va ser la Maria Montserrat Capdevila?
Maria Montserrat Capdevila d'Oriola (Cabestany, 6 d'agost del 1905 - Barcelona, 4 d'octubre del 1993) va ser una de les primeres matemàtiques de l'Estat espanyol.
Era filla de Joan Capdevila Lagasca, representant de Bayer, i de Thérése d'Oriola de Paillarés, nascuda a Cabestany, prop de Perpinyà, al Rosselló, on es traslladà la mare en el moment de tenir-la, tot i que la família ja vivia a Barcelona.
Va fer els seus estudis de primària i secundària al col·legi bilingüe francès-castellà de les Dames Negres de Barcelona, actualment Escola Infant Jesús. El 1924, a l'edat de dinou anys, ingressà a la Facultat de Ciències Exactes, Físiques i Químiques i Naturals de la Universitat de Barcelona. El 26 de setembre de 1928 es va llicenciar amb un expedient brillant en Ciències Exactes. Posteriorment es doctorà a la Universitat Central de Madrid.
Va ser nomenada catedràtica interina de Matemàtiques de l'Institut de Zafra el 1928, i al cap de poc obtingué la càtedra de Llengua i Literatura franceses de l'Institut de Figueres. El 1931 fou becada per la Junta d'Ampliació d'Estudis (JAE) durant nou mesos per estudiar la teoria de les funcions en el Seminari de Matemàtiques de la Universitat de la Sorbona, a París. Durant el curs 1931-1932 treballà com a professora auxiliar d'Astronomia General i Física del Globus de la Facultat de Ciències de la Universitat de Barcelona, la primera professora universitària matemàtica.
L'any 1934 va aconseguir renovar la seva beca de la JAE i es va traslladar a París, sota la direcció de Gaston Maurice Julia, un dels primers estudiosos dels fractals, i on va conèixer altres importants científics, com Borel, Darmois, Denjoy, Drach, Vessiol, Freichel..., amb qui estudiaria l'axiomàtica dels espais de Hilbert.
La seva carrera com a investigadora quedà definitivament interrompuda per la Guerra Civil i el franquisme posterior, que limitava també el paper social i acadèmic de les dones. Després del 39, els càrrecs docents deixaren de tenir validesa, i li calgué passar un procés de depuració; l'any 1940 Maria Capdevila d'Oriola recuperà el càrrec de catedràtica d'institut de setena categoria (amb un sou de 10.600 pessetes), amb plaça a Figueres. Es jubilà quan era catedràtica de l'IES Jaume Balmes de Barcelona, l'any 1975.
En la vessant ciutadana, la seva decidida tasca permeté mantenir i fer prosperar el Bosc de can Gallart, a Horta (Barcelona), que li havia arribat per via familiar. Actualment aquests terrenys són de titularitat pública i s'anomenen Jardins de Maria Capdevila.
Era casada amb Josep Maria Gallart Sanz, catedràtic de Física i Química a l'IES Ausiàs March de Barcelona, de qui enviudà el 1988. El fill d'ambdós, Josep Maria Gallart i Capdevila, és un psiquíatre que ha publicat els llibres Orígenes de la concepción fenomenológica de la enfermedad mental (la seva tesi doctoral presentada a la Universitat de Madrid i dirigida per Pedro Laín Entralgo, Barcelona: Gràf. A. Bas, 1970) i, en col·laboració, El suïcidi (Barcelona: Acadèmia de Ciències Mèdiques, 1977). El 1967 obtingué el VIII premi "Doctor Martí i Julià" de l'Institut d'Estudis Catalans amb el treball Introducció fenomenològica racional a una propedèutica psiquiàtrica.
Una de les primeres matemàtiques de l'Estat espanyol.