Qui era Maria Oleart i Font?
Maria Oleart i Font, amb el pseudònim d'Oleart de Bel, (Barcelona, Barcelonès, 29 de maig de 1929 - Barcelona o Alella, 6 de febrer de 1996) va ser una poetessa i narradora catalana.
La seva infantesa la passà al Masnou, on es trasllada la seva família poc després del seu naixement. A l'escola descobreix la llengua i la literatura a través de les cançons i les rondalles populars. El seu pare, Gumersind Oleart, li transmet la passió per les lletres i la literatura. Casada amb l'escultor Tomàs Bel, va tenir dos fills, el Tomàs, psicòleg i també escultor, i la també escriptora Joana Bel Oleart. Autora d'una breu però intensa obra poètica, la poesia de Maria Oleart bascula entre l'austeritat i el lirisme, la realitat i la il·lusió, el desengany i l'esperança. També ha fet alguna incursió en el món de la narrativa i ha escrit obres de literatura infantil. El 2007 es va publicar una antologia seva, titulada Jo pregunto, amb postfaci de Montserrat Abelló i Soler. Va col·laborar a revistes, va participar en associacions de cultura i literatura catalanes. Va mantenir col·laboracions habituals en mitjans de comunicació, i en revistes científiques i culturals. Va participar en la revista Alella com a membre del consell de redacció. Entre el 1982 i el 1988 presidí l'Institut de Projecció Exterior de la Cultura Catalana. També és cofundadora de l'associació Josep Narcís Roca i Ferreres, i membre de l'AELC i del PEN Club Internacional. Oleart també va destacar per la seva participació activa en la vida pública i associativa catalana.
Una poetessa i narradora catalana.