Quin és el tema principal d'aquest text?
Les dones en música descriuen el paper de les dones com a compositores, compositores, intèrprets instrumentals, cantants, realitzadores, estudioses en música, educadores de música, crítics de música / periodistes musicals i en altres professions musicals. També descriu moviments musicals (per exemple, música per a dones, que és música escrita i interpretada per dones per a dones), esdeveniments i gèneres relacionats amb dones, temes de dones i feminisme.
Als anys 2010, mentre que les dones constitueixen una proporció important de músiques populars i cantadores de música clàssica i una proporció important de compositors (moltes d'elles cantautores), hi ha poques dones productores discogràfiques, crítiques i instrumentistes de rock. Dones artistes destacades del pop, com Bjork i Lady Gaga han comentat sobre el sexisme i la discriminació de gènere a la indústria musical. A més, un recent estudi dirigit pel doctor Smith va anunciar que "... durant els darrers sis anys, la representació de les dones a la indústria musical ha estat encara més baixa". En la música clàssica, tot i que hi ha hagut un gran nombre de dones compositores des de l'època medieval fins a l'actualitat, les dones compositores estan molt menys representades en el repertori de música clàssica que s'interpreta habitualment, els llibres de text d'història musical i les enciclopèdies musicals; per exemple, a Concise Oxford History of Music, Clara Schumann és una de les úniques compositores femenines que s'esmenta.
Les dones constitueixen una proporció important de solistes instrumentals en música clàssica i el percentatge de dones en orquestres és creixent. Un article del 2015 sobre solistes concertistes a les principals orquestres canadenques, però, indicava que el 84% dels solistes amb l'Orchester Symphonique de Montreal eren homes. El 2012, les dones continuaven formant només el 6% de l'orquestra filharmònica de Viena amb la millor qualificació. Les dones són menys freqüents com a intèrprets en els gèneres de música popular com el rock i el heavy metal, tot i que hi ha hagut diverses dones instrumentistes i bandes femenines. Les dones són especialment sobrerepresentades en els gèneres de metalls extrems. Les dones també són menys representades en la direcció orquestral, la crítica musical / el periodisme musical, la producció musical i l'enginyeria del so. Si bé les dones es van descoratjar de compondre al segle xix i hi ha poques dones musicòlegs, les dones es van implicar en l'educació musical "fins a un punt que les dones van dominar [aquest camp] durant la meitat del segle xix i fins al segle XX".
Segons Jessica Duchen, escriptora de música per a The Independent de Londres, les dones músiques de música clàssica són "massa sovint jutjades per les seves aparences, en lloc del seu talent" i fan pressions "perquè es vegin sexy a l'escenari i a les fotos". Duchen afirma que si bé " aquí hi ha dones músiques que es neguen a tocar amb la seva aparença ... Les que tenen tendència a tenir més èxit material". Segons l'editora de Ràdio 3 del Regne Unit, Edwina Wolstencroft, la indústria musical fa temps que està oberta a tenir dones en funcions d'interpretació o entreteniment, però és molt menys probable que les dones tinguin càrrecs d'autoritat, com ara la directora d'una orquestra, una professió que ha estat anomenada "un dels últims sostres de vidre de la indústria musical". En música popular, mentre que hi ha moltes dones cantants que graven cançons, hi ha molt poques dones darrere de la consola d'àudio que actuen com a productores de música, les persones que dirigeixen i gestionen el procés de gravació. Una de les artistes més gravades és una dona, Asha Bhosle, una cantant índia més coneguda com a cantant de reproducció al cinema hindi.
El text tracta sobre música.