Quina temàtica explora el text?
Un sensor CCD o detector CCD (sigles en anglès de charge-coupled device: 'dispositiu de càrrega acoblada') és un circuit integrat que conté un nombre determinat de condensadors enllaçats o acoblats. Sota el control d'un circuit intern, cada condensador pot transferir la seva càrrega elèctrica a un o més dels condensadors que estan al seu costat en el circuit integrat. De fet és un conjunt de cel·les de compte de fotons que formen una matriu de punts capaç de mesurar la quantitat de llum arribada a cadascun d'aquests. De manera que es pot generar una imatge digitalitzada. Les càmeres digitals de vídeo i de fotos, així com alguns telescopis, incorporen sensors CCDs. L'alternativa digital als CCD són els dispositius CMOS  (Complementary metal oxide semiconductor)  utilitzats en algunes càmeres digitals i en la majoria de Webcam. En l'actualitat els CCD són molt populars en aplicacions professionals i en càmeres digitals (encara que amb una forta competència per part dels partidaris del sensor Live MOS usat per l'estàndard Quatre Terços). Els primers dispositius CCD van ser inventats per Willard Boyle i George Smith el 17 d'octubre de 1969 en els Laboratoris Bell, tots dos premiats amb el Premi Nobel de Física de 2009 precisament per aquest invent.
El text tracta sobre astronomia.