Escriu-me una frase que expliqui la idea principal d'aquest text:
LONDRES, 9 (EUROPA PRESS)
La dependència del nou govern britànic del Partit Unionista Democràtic (DUP, en les seves sigles en anglès) ha posat el focus sobre els unionistes d’Irlanda del Nord, una formació marcadament conservadora que haurà de combinar la consecució d’una fórmula de suport i col·laboració amb els ‘tories’ a Westminster, amb la formació d’un executiu en l’Ulster, després del bloqueig polític que roman després de les eleccions, també anticipades, celebrades a la província al març.
La primera ministra, Theresa May, s’ha esforçat a elogiar als seus “amics i aliats” del DUP en la seva única compareixença pública després de perdre la majoria absoluta en les generals d’aquest dijous, conscient que la seva supervivència política més immediata depèn dels deu diputats que els unionistes han recaptat en la Cambra dels comuns, dos més que el 2015.
El suport, no obstant això, no li sortirà gratis i la líder del DUP, Arlene Foster, ha aclarit ja que el partit “entrarà en converses amb els conservadors”, la qual cosa descarta l’existència d’un acord tancat.
“Explorarem com pot ser possible generar estabilitat per al nostre país en aquests temps de grans desafiaments”, ha declarat en una intervenció en la qual ha mesurat altament les seves paraules.
Encara que May havia donat el suport per fet i ha comunicat ja a la Reina Isabel II el seu desig de formar un executiu en minoria, sustentat per l’oxigen del DUP davant els vuit escons que li falten per a l’hegemonia parlamentària, fonts del DUP insisteixen que és “prematur” parlar de pacte i es limiten a reconèixer l’existència de converses.
INCÒGNITES
En conseqüència, les incògnites romanen sobre quina fórmula triaran per garantir la “certitud” que la ‘premier’ va invocar reiteradament durant la seva intervenció a Downing Street al seu retorn del Palau de Buckingham, especialment després que Foster hagués considerat difícil la continuïtat de May, l’aposta de la qual per l’avançament electoral ha resultat un fracàs personal.
Una de les prioritats del DUP serà un arranjament convenient en matèria de Brexit.
Encara que constitueix una de les formacions britàniques més euroescèptiques, solament superada per l’UKIP, els unionistes no desitgen que la frontera amb la República d’Irlanda torni a les fórmules del passat, amb punts de controls fronterers i pautes que recordin els foscos anys de l’IRA.
La paradoxa de la seva posició entorn de la sortida comunitària és que, encara que volen fluïdesa de moviment en matèria de fronteres, aposten per un ‘Brexit dur’, amb l’abandó de la unió duanera i la preferència per tractats de lliure comerç amb la resta del món, dues aspiracions amb les quals coincideixen els conservadors.
El problema és que tots dos tenen per aclarir quin sistema planegen per materialitzar les seves ambicions en la matèria.
Una de les qüestions en les quals May haurà de filar fi és en el concepte de la unió.
El Parlament britànic ha recollit en les seves recomanacions per al Brexit que, si es donen les circumstàncies, seria possible admetre un referèndum per a una potencial unificació de l’illa d’Irlanda, però el DUP no acceptaria mai un punt de partida que obrís la porta a la separació del Regne Unit.
ANTI-LABORISME
A favor seu, la primera ministra britànica té la malvolença, fregant amb la fòbia, que els unionistes senten cap als seus rivals laboristes per comptar amb un líder, Jeremy Corbyn, al qual no perdonen la seva polèmica connivència amb la causa de l’IRA i la seva suposada suavitat en matèria de seguretat.
En contra de la ‘premier’, el DUP podria aprofitar la seva privilegiada posició per recaptar concessions del Govern britànic, del qual podrien demandar més inversió en l’Ulster, així com el compromís de suplir els fons comunitaris que es perdin una vegada el Regne Unit hagi esbiaixat llaços amb Brussel·les.
En relació al seu estil, els conservadors poden preparar-se per a un sentit d’unitat gairebé militar.
Enfront de les lluites caïnites que han arrossegat als ‘tories’ durant dècades, el DUP actua com una engreixada entitat individual.
D’aquesta manera, la desena de diputats dels quals May dependrà vitalment a Westminster exerciran com a un, la qual cosa hauria de facilitar la promoció de consensos.
Després de la pèrdua de la majoria absoluta, els conservadors busquen estabilitat pactant amb els unionistes.