Quin és el tema principal d'aquest text?
En càlcul, la notació de Leibniz, dita així en honor del filòsof i matemàtic alemany del segle xix Gottfried Wilhelm Leibniz, va començar amb la utilització d'expressions com dx i dy per a representat increments "infinitament petits" (o infinitesimals) de les quantitats x i y, igual com Δx i Δy representen increments finits d'x i d'y respectivament. Segons Leibniz, la derivada de y respecte de x, la qual més tard va arribar a ser vista com

  
    
      
        
          lim
          
            Δ
            x
            →
            0
          
        
        
          
            
              Δ
              y
            
            
              Δ
              x
            
          
        
        ,
      
    
    {\displaystyle \lim _{\Delta x\rightarrow 0}{\frac {\Delta y}{\Delta x}},}
  Era el quocient d'un increment infinitesimal d'y entre un increment infinitesimal d'x. Així si

  
    
      
        y
        =
        f
        (
        x
        )
        
         
      
    
    {\displaystyle y=f(x)\!\ }
  Llavors

  
    
      
        
          
            
              
                d
              
              y
            
            
              
                d
              
              x
            
          
        
        =
        
          f
          ′
        
        (
        x
        )
        ,
      
    
    {\displaystyle {\frac {\mathrm {d} y}{\mathrm {d} x}}=f'(x),}
  On l'expressió de la dreta és la notació de Lagrange de la derivada de f al punt x.
De forma semblant, tot i que ara els matemàtics normalment veuen una integral

  
    
      
        ∫
        f
        (
        x
        )
        
        
          d
        
        x
      
    
    {\displaystyle \int f(x)\,\mathrm {d} x}
  Com a un límit

  
    
      
        
          lim
          
            Δ
            x
            →
            0
          
        
        
          ∑
          
            i
          
        
        f
        (
        
          x
          
            i
          
        
        )
        
        Δ
        x
      
    
    {\displaystyle \lim _{\Delta x\rightarrow 0}\sum _{i}f(x_{i})\,\Delta x}
  ,Leibniz la veia com la suma (el signe integral indicant sumatori) d'un nombre infinit de quantitats infinitesimals f(x) dx.
Un avantatge del punt de vista de Leibniz és que és compatible amb l'anàlisi dimensional. Per exemple, en la notació de Leibniz, la derivada segona és:

  
    
      
        
          
            
              
                
                  d
                
                
                  2
                
              
              y
            
            
              
                d
              
              
                x
                
                  2
                
              
            
          
        
        =
        
          f
          ″
        
        (
        x
        )
      
    
    {\displaystyle {\frac {\mathrm {d} ^{2}y}{\mathrm {d} x^{2}}}=f''(x)}
  I té les mateixes dimensions que 
  
    
      
        
          
            y
            
              x
              
                2
              
            
          
        
      
    
    {\displaystyle {\frac {y}{x^{2}}}}
  .
El text tracta sobre matemàtiques.