Digue'm quines entitats apareixen en el text següent:
impostos. La nostra era una mesura clarament de justícia social. Era una mesura que clarament beneficiava a les persones més desprotegides. Com vostès saben, l’indicador de paritat del poder adquisitiu a Catalunya no és el mateix que a Extremadura, que a Galícia o Andalusia. Aquí a Catalunya l’índex de paritat del poder adquisitiu és diferent, és evident i és objectivament així: 5.550 euros, a Catalunya, donen per a molt menys que donen a qualsevol d’aquests territoris. Per això, en el seu moment, es va apujar el mínim exempt, perquè els governs del nostre país sempre han demostrat que estan en condicions de fer polítiques més pròximes a la realitat i a les necessitats dels catalans. La renda garantida de ciutadania i els complements de pensions són un exemple de com les polítiques que es fan des d’aquí són millors que les que es fan des de lluny. Aquest programa atorga als beneficiaris un dret subjectiu. Què vol dir un dret subjectiu? Això vol dir que tothom que estigui en condicions de demanar aquest ajut, hi té dret. Transfereix una renda mínima, o complementa la pensió. Perquè el cost de vida a Catalunya no té res a veure amb el cost de la vida a altres llocs. I els he de dir, senyores diputades i senyors diputats, que hem destinat els recursos suficients perquè aquestes persones no hagin d’estar pendents de si reben o no aquesta prestació. A Catalunya no hi ha llista d’espera per cobrar una renda garantida o un complement de la pensió. No sé si altres administracions poden dir el mateix. L’any 1954 Josep Pla va viatjar a Nova York comissionat per a la revista Destino per tal d’escriure una sèrie de cròniques de viatges. És conegut que en arribar a la ciutat i veure els gratacels, el brogit de la gent i l’enllumenat de cotxes carrers i edificis, li va preguntar al seu guia: «Escolti, i tot això qui ho paga?» D’aquesta anècdota del Pla se n’ha fet una mica d’ús i d’abús, però no me’n puc estar d’afegir-me jo mateix a la llista de persones que l’esmenten. Senyores diputades i diputats: tot això, qui ho paga? Doncs, es paga amb la riquesa que generen els catalans i catalanes. Són faves comptades. Si no volem estirar més el braç que la màniga i si volem mantenir el dèficit sota control, hem de generar tants recursos com els que volem destinar a polítiques socials.
Catalunya : Entitat_Geopolítica, Extremadura : Entitat_Geopolítica, Galícia : Entitat_Geopolítica, Andalusia : Entitat_Geopolítica, Josep Pla : artista_o_autor, Nova York : Entitat_Geopolítica, Destino : mitjans_massius, Pla : artista_o_autor, catalans : grup_humá, catalanes : grup_humá