Identifica la temàtica clau d'aquest text.
Fantasmagoria, era una forma de teatre de terror que (entre altres tècniques) feia servir una o més llanternes màgiques per a projectar imatges aterridores com esquelets, dimonis i fantasmes sobre parets, fum o pantalles semitransparents, generalment utilitzant una projecció posterior per mantenir la llanterna fora de la vista. Es van utilitzar projectors portàtils o mòbils, el que va permetre que la imatge projectada es mogués i canviés de mida a la pantalla, i els dispositius de projecció múltiples van permetre el canvi ràpid de diferents imatges (aquesta capacitat d'animar i ampliar o reduir una imatge per mitjà de manipulacions òptiques va marcar una evolució respecte al concepte de quadre). En molts espectacles, l'ús de decoració esgarrifosa, foscor total, presentació verbal (auto) suggestiva i efectes de so també van ser elements clau. Alguns programes van agregar tot tipus d'estimulació sensorial, inclosos olors i descàrregues elèctriques. Fins i tot el dejuni requerit, la fatiga (espectacles tardans) i les drogues s'han esmentat com a mètodes per garantir que els espectadors estiguin més convençuts del que van veure. Els espectacles van començar sota l'aparença de sessions d'espiritisme reals a Alemanya i França a finals del segle xviii, i van guanyar popularitat en la major part d'Europa (especialment a Anglaterra) al llarg del segle xix.
Els espectacles de la fantasmagoria es consideren un antecedent del cinema, és a dir, un precedent a la creació del cinematògraf dels germans Lumière o dels invents d'Edison, i en conseqüència un precursor del cinema de terror.
El text tracta sobre entreteniment.