A qui es dirigeix l’àvia?
-Tinet! Mira quina rosa s'ha obert! -
Però ell no gira ets ulls. Els baixa.
-Què tens, Tinet? Què vols?
-Voldria dir una cosa.
-Digues, fill meu.
-El gerro de la sala…
-Reina Santíssima!- fa l'àvia. Tota ella es redreça. Sos ulls grisos, nerviosos, descompten alguna calamitat. Sos braços s'aixequen amb l'esma -tardana!- de conjurar un perill. Un parrac de cabells blancs, que s'ha desfermat amb el surt, li cau gairebé fins al nas.
Al Tinet.