Identifica la temàtica clau d'aquest text.
El Congrés Nacional Pedagògic celebrat al paranimf de la Universitat de Barcelona, en paral·lel a l'Exposició Universal de 1888, fou un important pas vers el reconeixement de la llengua catalana en l'àmbit escolar. Fou Organitzat per l'Associació de Mestres Públics de la província de Barcelona . Frustrada la Revolució de Setembre, a partir de la Restauració de la monarquia borbònica van aflorant a Catalunya reivindicacions de la llengua i la cultura pròpies. Exemples en són el Memorial de Greuges de 1885, el Missatge a la Reina Regent de 1888 o les Bases de Manresa de 1892, on es destacava la necessitat de la presència del català a l'ensenyament. Són aquestes unes mostres d'un ampli moviment d'educadors que tradueixen pedagògicament les aspiracions i anhels de la Renaixença. Tot preocupant-se per defensar el català a l'escola, justament quan són més dures les polítiques per postergar-lo. Al congrés hi assistien 510 congressistes que d'alguna manera representaven el tram del magisteri espanyol més preocupat per l'educació i, alhora, amb mitjans per assistir-hi. Entre els participants s'hi troben moltes de les personalitats més significatives del magisteri català. Les anàlisis i propostes del congrés tingueren un important ressò a escala estatal. Es plantejà accions per a la dignificació professional dels mestres i la seva formació; les reformes urgents que calia abordar al sistema educatiu; la demanda de fer obligatòria l'escolarització fins als dotze anys; la greu necessitat de locals adequats i de materials escolar i altres afers. Entre els quals cal destacar la relació entre llengua de l'alumnat i escola.
El text tracta sobre pedagogia.