Identifica la temàtica clau del text.
La  bossa de plàstic és un objecte quotidià utilitzat per transportar petites quantitats de mercaderies. Va ser introduïda en l'ús domèstic a la dècada del 1970 i ràpidament es van popularitzar, especialment a través de la seva distribució gratuïta als supermercats i botigues. També són una de les formes més comunes d'empaquetar les escombraries domèstiques i, mitjançant la seva decoració amb els símbols de les marques, constitueixen una forma barata de publicitat per a les botigues que les distribueixen. Les bosses de plàstic poden estar fetes de polietilè de baixa densitat, polietilè lineal, polietilè d'alta densitat o de polipropilè, polímers de plàstic no biodegradable, amb gruix variable entre 18 i 30 micròmetres. Anualment, circulen a tot el món entre 500.000 i 1.000 milions d'aquests objectes. Hi ha diferents tipus de bosses de plàstic segons la seva funció: si és per transportar mercaderies des d'un supermercat, per exemple, es denomina bossa de tipus samarreta, per la forma de les nanses; és una bossa econòmica i amb poc material, feta de polietilè d'alta densitat, que pot transportar regularment 12 quilos de queviures. Un altre tipus de bossa de plàstic pot ser una bossa on s'envasen aliments altament higroscòpics, com farina, galetes o pasta, que és una laminació de polipropilè que permet protegir els productes de la humitat. Altres tipus de bossa protegeixen de l'acció de l'oxigen en els aliments altament sensibles, com la carn vermella, aliments amb alt contingut de greixos, etc. Hi ha bosses de plàstic per a contenir líquids, ja siguin begudes com la llet, o productes com maionesa, melmelades, sucs frescos de fruita, vins, o salses per a menjar ràpid, que utilitzen una tecnologia anomenada bag-in-box. Un altre tipus de bossa de plàstic que s'utilitza per exemple per a fer paquets industrials de sucre o patates de fins a 50 quilos i que faciliten la seva protecció i transport a altres mercats. Hi ha bosses de plàstic especials per coure dins d'elles els aliments, denominades en anglès boil-in-bag, on s'envasa l'aliment cru o semicuit, per exemple llet per fer un formatge, pernils, mortadel·les i arròs. Existeixen també bosses de plàstic adequades per protegir aliments a llarg termini envasant-los al buit. En general el procés de fabricació d'una bossa de plàstic inclou l'extrusió de la resina, ja sigui per mètode de bufat o per mitjà d'un dau, la impressió pot ser pel mètode de flexografia o de rotogravat (també gravat en relleu), pot haver un procés d'envernissat o laminació amb una altra capa de plàstic, i finalment el procés de soldat o segellat es fa per mitjà de calor i pressió. És una indústria gran a escala mundial que permet la conservació i transport d'aliments, reconeixement de marques, protecció al consumidor de marques pirates o empreses sense referències, de contaminació d'agents externs, de preservació de les qualitats nutritives i organolèptiques dels aliments, etc. De la quantitat de petroli que s'extreu a tot el món, només el 5% s'utilitza per a la indústria del plàstic, d'aquesta la major part s'usa per parts d'automòbils com motllures, interiors, taulers, etc., Un altre tipus de productes com telèfons, interiors de nevera, gabinets de televisió, etc. Una altra proporció molt alta la representen les ampolles de refresc, begudes, líquids, etc. Només una mínima part d'aquest total s'utilitza per fabricar bosses de plàstic.
El text tracta sobre estris.