Identifica la temàtica clau d'aquest text.
La síndrome de l'impostor, de vegades anomenada fenomen de l'impostor o síndrome de frau, és un fenomen psicològic en el qual la gent és incapaç d'internalitzar els seus assoliments, sobretot a nivell intel·lectual i/o professional, i sofreix una por persistent de ser descobert com un frau. No és una malaltia mental oficialment reconeguda, i no es troba entre les malalties descrites en el Manual diagnòstic i estadístic dels trastorns mentals. No obstant, ha estat el subjecte de nombrosos llibres i articles per psicòlegs i educadors i s'ha observat que sovint va acompanyat, per part de les persones que el pateixen, de preocupació, ansietat o depressió.El terme va ser encunyat per les psicòlogues clíniques Pauline Clance i Suzanne Imes el 1978 que primerament van observar el fenomen en una mostra de dones amb un alt grau d'assoliment professional. El que més crida l'atenció sobre aquesta síndrome és que tot i els excel·lents assoliments tant acadèmics com professionals d'aquesta primera mostra de persones on es va observar el fenomen, les dones que el patien seguien creient que no eren intel·ligents i que tothom que cregués el contrari estava equivocat.
El text tracta sobre psicologia.