Sintetitza'm el text:
Cs ha anunciat que presentarà una moció de censura contra el president de la Generalitat, Quim Torra.
Si finalment es registra a la cambra, serà la quarta vegada que el Parlament viu aquest procediment parlamentari des de la restauració de la democràcia.
I sempre s'ha rebutjat.
El setembre de 1982 el PSUC va presentar una moció de censura contra l'aleshores president del Govern, Jordi Pujol, i va proposar Josep Benet per a encapçalar l'executiu.
La segona moció de censura la va registrar Pasqual Maragall (PSC-CpC) contra el propi Pujol.
La darrera va tenir lloc el 2005, amb la moció de censura de Josep Piqué (PPC) contra Maragall.
La qui va ser líder de Cs a Catalunya Inés Arrimadas va anunciar una moció de censura el setembre de 2017 contra Carles Puigdemont, però mai la va arribar a registrar.
En la primera moció de censura contra Pujol, Benet reclamava una presidència més institucional.
El PSUC, però, es va quedar sol donant-hi suport (21 vots).
CiU, ERC i dos membres d'UCD van votar-hi en contra (56), per les 53 abstencions de PSC, UCD, CDS, PCC i els dos parlamentaris andalusistes.
Pujol també va superar la segona moció de censura contra ell.
En l'etapa final del pujolisme, Maragall va presentar-se com a alternativa al president.
L'aleshores cap de l'oposició va perdre la votació, en rebre només 55 vots a favor (PSC-CpC i ICV).
CiU i PPC hi van votar en contra (68), i ERC (12) es va abstenir.
Només dos anys després, el 2003, arribaria el primer tripartit d'esquerres -PSC, ERC i ICV-, amb el propi Maragall com a president de la Generalitat.
Finalment, el líder del PPC, Josep Piqué, va presentar una moció de censura el març de 2005 contra Maragall.
Era just després que el president del Govern es dirigís al ple a Artur Mas, líder de CiU: "Vostès tenen un problema, i es diu 3%".
Piqué va intentar aprofitar la tensió entre PSC i CiU, però no se'n va sortir.
Maragall i Mas van escenificar les paus, de manera que el debat sí que es va celebrar (10 de març de 2005), però Piqué va retirar la moció de censura abans de la seva votació (prevista per l'endemà).
Arrimadas, cap de l'oposició el 2017, va anunciar una moció de censura contra Puigdemont, després que el Parlament aprovés les lleis de la desconnexió, al setembre.
L'aleshores líder de Cs no va arribar a registrar el procediment en vista de no tenir prou suports dels altres grups.
Què diu el reglament?
L'article 43 del reglament del Parlament, sobre la moció de censura, concreta que l'ha de proposa, com a mínim, una cinquena part dels diputats o per dos grups parlamentaris, i que ha d'incloure un candidat o candidata a la presidència de la Generalitat, que ha d'haver acceptat la candidatura.
El debat d'una moció de censura s'ha de convocar per al cap de cinc dies d'haver estat presentada, comptats a partir de l'endemà de la presentació.
El debat i la votació es tenen d'acord amb el que estableix el Reglament del Parlament.
Durant el debat, el candidat o candidata proposat per a la presidència de la Generalitat ha d'exposar el seu programa de govern.
La moció de censura es considera aprovada si la voten afirmativament la majoria absoluta dels diputats.
Si s'aprova, el president o presidenta de la Generalitat i els membres del Govern cessen automàticament en el càrrec i s'entén que el candidat o candidata proposat pels signataris de la moció és investit com a nou president o presidenta de la Generalitat.
Només PPC dona suport a Roldán
La substituta d'Arrimadas al partit, Lorena Roldán, va anunciar la setmana passada una altra moció de censura, ara contra Quim Torra.
De moment Cs només té el suport del PPC.
El grup del PSC-Units espera que es registri per decidir la seva posició.
El bloc sobiranista -JxCat, ERC, CatECP i CUP-ja ha rebutjat la moció de censura.
Cs encara no ha registrat la petició de moció de censura al Parlament.
La nova líder de Ciutadans, Lorena Roldán, va anunciar la presentació d'una moció de censura contra Quim Torra. Aquesta seria la quarta vegada en què es produeix aquest procediment al Parlament de Catalunya en època democràtica. Si prospera, el candidat proposat pels signataris de la moció esdevé president o presidenta. En totes les ocasions anteriors ha acabat fracassant.