Quina temàtica explora aquest text?
Als jocs de rol, tant per a taula com en format de videojoc, la mort permanent (també coneguda com a permadeath) és una mecànica de jugabilitat en la qual els personatges que moren resten permanentment morts, són eliminats del joc i ja no es poden tornar a utilitzar per jugar. Altres termes menys comuns amb el mateix significat són "mort de personatge" o "mort de jugador". Els jocs sense mort permanent acostumen a permetre que els personatges que siguin assassinats siguin ressuscitats a un estat jugable, una acció que pot costar recursos o que desfà part del progrés que ha fet el jugador. La mort permanent és un component comú als jocs roguelikei en alguns MMORPG, encara que de vegades s'utilitza en discussions sobre la mecànica dels jocs de rol no electrònics. Ewen Hosie d'IGN afirma que, tot i que els jocs d'acció sovint utilitzen aquest element de joc, no acostuma a comportar una càrrega emocional. El desenvolupador de jocs Andrew Douall identifica la mort permanent com a pilar del disseny de jocs roguelike. Segons Hosie, el roguelike Dwarf Fortress "ni tan sols permet que el jugador guanyi en cap sentit tradicional". La implementació pot variar àmpliament. Les formes més accessibles de mort permanent poden permetre als jugadors retirar diners o articles alhora que s'apliquen algunes repercussions. Això pot reduir la frustració associada a la mort permanent. Les implementacions més difícils eliminen tot el progrés realitzat. En alguns jocs, la mort permanent és una modalitat o característica opcional de nivells dels dificultat més elevats. Les formes extremes de mort permanent poden castigar més als jugadors, com ara a The Castle Doctrine, que té l'opció de prohibir permanentment als usuaris l'accés als seus servidors després morir. Els jugadors podrien preferir jugar a jocs amb mort permanent per l'emoció, el desig de provar la seva habilitat o comprensió de les mecàniques del joc o per l'avorriment pel disseny estàndard de videojocs. Quan les seves accions tenen repercussions, han de prendre decisions més estratègiques i tàctiques. Al mateix temps, els jocs que utilitzen la mort permanent poden afavorir que els jugadors confiïn en la presa de decisions emocionals, intuïtives o no deductives, ja que intenten, amb menys informació, reduir al mínim el risc pels personatges amb els quals s'identifiquen. Els jocs que utilitzen la mort permanent simulen més la vida real. Els jocs amb un fort element narratiu freqüentment eviten la mort permanent.
El text tracta sobre jocs.