On va néixer Maria Teresa Turell?
Maria Teresa Turell i Julià (Barcelona, 1949 – Barcelona, 24 d'abril de 2013) fou una lingüista catalana, catedràtica de Lingüística Anglesa del Departament de Traducció i Ciències del Llenguatge (Universitat Pompeu Fabra), 1994-2013 i directora del Laboratori de Lingüística Forense, de l'Institut de Lingüística Aplicada (IULA) de la Universitat Pompeu Fabra. Presidí la International Association of Forensic Linguists (IAFLM) des de 2011. Creadora i directora acadèmica del Màster universitari en Lingüística Forense, essent la primera persona espanyola en aquest àmbit, desenvolupat conjuntament pel IDEC-UPF i el IULA.
Llicenciada en Filosofia i lletres (Filologia Anglesa) l'any 1973 per la Universitat de Barcelona. Màster en Lingüística i ensenyament de l'anglès l'any 1975 per la University of Leeds. Doctora en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona l'any 1981 i Màster en Lingüística Forense l'any 2008 per la Universitat Pompeu Fabra. Catedràtica de Filologia Anglesa de la Universitat de Barcelona (1986-1992) i de la Universitat Rovira i Virgili (1992-1994). Des de 1994 fins a la seva mort va ser Catedràtica de Lingüística Anglesa a la Universitat Pompeu Fabra. Responsable del grup UVAL de l'Institut Universitari de Lingüística Aplicada de la Universitat Pompeu Fabra des de l'any 2001, i directora del ForensicLab des de l'any 2003. Directora acadèmica del Màster en Lingüística Forense IDEC-IULA de la Universitat Pompeu Fabra des de l'any 2005. Consultora associada del Centre for Forensic Linguistics (Aston University) des de l'any 2008.
La sociolingüística variacionista o sociolingüística de la variació penetra en l'estat espanyol gràcies al lingüista alacantí Francisco Gimeno, qui dirigeix i guia les tesis doctorals de Brauli Montoya i Antoni Mas sobre el canvi lingüístic des d'un punt de vista sincrònic i diacrònic (sociolingüística històrica). Paral·lelament Maria Teresa Turell des de la Universitat de Barcelona i posteriorment des de la Universitat Rovira i Virgili, es rodejà d'un grup de col·laboradors que treballaren especialment en la perspectiva sincrònica, inspirades en la teoria i metodologia variacionistes (Arturo, Pradilla, González, Forcadell). La publicació l'any 1995 del llibre La sociolingüística de la variació donà a conèixer part d'aquests treballs i va fer que aquest terme fos conegut a Catalunya. La sociolingüística de la variació estudia els fenòmens lingüístics en el seu context social, la proposta bàsica d'aquesta disciplina és afirmar, demostrar i explicar la variabilitat de la llengua. La sociolingüística de la variació descriu les regles socials i lingüístiques que prescriuen l'ús d'una llengua i explicar els mecanismes que demostrarien el canvi lingüístic.
Maria Teresa Turell treballà en l'àmbit de la lingüística forense, que es pot definir de forma general com la relació entre llengua i llei. Aquesta disciplina inclou una sèrie d'àmbits d'investigació com: l'ús d'informació lingüística oral i escrita per identificar parlants o escriptors d'una determinada varietat, registre o estil; anàlisi de la imitació de la signatura i de la producció de textos amb finalitats criminals; establiment de l'autoria, tant de textos orals o escrits, i determinació de plagi; comprensió lectora de textos legals; discurs legal i judicial; interpretació i traducció legal i judicial en contextos multilingües.
A Barcelona.