Què va cridar en Xaneta?
-Foc!  Santa paraula! -exclamà en Xaneta, plantant-se d'un bot entre nosaltres dos. -Teniu mistos?
En Lluís se tragué de la butxaca una capsa rebregada, i, maldant, ne féu sortir el calaixet. No hi havia sinó dues candeletes i encara la una d'elles sense lluc, ni rastre de mixtura.
-Poca cosa és -va dir en Xaneta, palpant-les i mostrant-nos-les. - Però el certus és que amb una sola d'aquestes busques tan petites se podria assolar sa vila. Aquesta no val res -féu, llençant-la. -Es una pobrica, que ha perdut sa bossa dets diners. De contra, aquesta altra és de primera classe, sencera de cama i ben plena de potències! Oi, quina pirrosseta de mixtura, ninets? Sembla mentida, ai có! que d'un ou tan petit pugu néixer un drac capaç d'engollir tot un bosc. I ell és ací dedins, caretons. Ordi! Gorda'l bé, Lluís. I anem a preparar-li establada per a quan naixerà.
Foc, santa paraula.