De què o de qui es parla en aquest text?:
L'única música militar genuïnament catalana de la qual en queda registre són les marxes de pifres i tambors dels segles XVII i XVIII. Després, evidentment, Catalunya no tenia exèrcit propi ni, per tant, bandes militars; així que ens vàrem perdre el boom de composicions de finals del XIX i principis del XX.Un pifre, per qui no ho sàpiga, és un avantpassat de la flauta travessera més petit, fet de fusta i sense claus (els forats es tapen directament amb els dits, com a la flauta del col·legi). Moltes peces que originalment eren per a pifre han passat a l'instrument més semblant que hi ha al repertori tradicional, el flabiol, però en queda algun rastre: notablement, els Manaies de Girona, que van acompanyats d'una banda de pifres i tambors.A nivell mundial, algunes unitats ceremonials mantenen el pifre com a instrument regimental, per exemple el 3r Regiment d'Infanteria dels Estats Units (La Vella Guàrdia), o els Alabarders de la Guàrdia Reial espanyola.Les tonades tradicionals "Els tres tambors" i "Yankee Doodle" (catalana i nord-americana respectivament) van començar com a marxes militars de pifre i tambor i s'han conservat gràcies a les lletres no oficials que els soldats hi afegien.
Catalunya : Entitat_Geopolítica, Manaies de Girona : organització, Els tres tambors : música, Yankee Doodle : música, Alabarders de la Guàrdia Reial espanyola : organització, 3r Regiment d'Infanteria dels Estats Units (La Vella Guàrdia : organització, soldats : grup_humá