Què vol abordar el narrador?
Perdoneu si avui vaig a parlar-vos d'un assumpte terrible.
Les circumstàncies m'hi han portat i devem acatar les circumstàncies.
Quan se va a un sarau, és conseqüència natural sentir música alegre que fa bellugar les cames a son compàs, animar nostre rostre, acudir les rialletes als llavis, i tots aquells preludis que ens determinen a abraçar-nos amb una minyona i a dar voltes amb aquella bogeria autoritzada que en diuen ball.
Avui que l'assumpte, sento tenir que dir-ho, però que hi farem (mal camí, passa'l de pressa), avui que l'assumpte és de mort, no vos admiri contemplar sang, membres desquartisats que encara baten, mutilacions horroroses, encarnissament bestial, i tot portat al refinament més gran de la maldat, a la perfecció de lo terrible.
La causa us la diré en poques paraules, pel cas que no l'hagueu endevinada.
Es mata porc!
Donya Rita, que és dona molt de sa casa, i don Gervasi, home molt de la seva dona, inseguint la inveterada, econòmica i sàvia costum que vénen observant des que es varen unir en sant matrimoni, que compten que fou per l'any de les bombes, mata mig tocino, sols que es queda tot el sagí i un pernil que es conserva per endur-se'n a la torre.
-Diguin el que vulguin, senyora Tuyes, el tocino és el benestar de la casa: jo no em canso de repetir-ho an En Gervasi- diu donya Rita mentres para taula amb unes estovalles d'estopa teixides expressament per aquesta sanguinària festivitat.
-Ja ho pot dir, donya Rita: tenint tocino es té la carnisseria a casa; i ara, amb el preu a què s'han posat els queviures, és cosa de no poder menjar.
-Calli, dona, que no sé on anirem a parar: tot val els ulls de la cara; l'oli, sobretot, és cosa que esgarrifa.
-I a on me deixa el carbó i la gallina i tot?
-D'això, sap qui en té la culpa? Els revenedors. Agabellen tot lo de la plaça, fan baca amb les marmanyeres, i qui ho paga és el comprador. I cregui que això és l'Evangeli: fins les cols s'arramben.
Un assumpte terrible.