Digue'm quines entitats apareixen en el text següent:
13 de març del 2021, Uruguai
Viquinotícies entrevista Santiago Paulós, artista, dissenyador gràfic i pintor uruguaià radicat a Edimburg. Ens comparteix la seva opinió sobre l'art en aquests últims anys i com la pintura que era abans “anàloga” passa a ser “digital”; canvia segons l'artista i “...està centrada en processos d'intercanvi, en operacions des de la perspectiva del traç humà”. Per a l'artista “...haver vist per primera vegada” Els gira-sols  de Vincent van Gogh, canvia la percepció de la realitat i “...no hi ha manera de tornar als gira-sols de la mateixa manera”.
Viquinotícies ¿Com va descobrir vostè que volia dedicar-se a l'art i el disseny?
Des de petit sempre vaig tenir una inquietud cap a les arts plàstiques, la qual cosa a mi entendre no significa molt ja que és una cosa que tots els nens tenen. Potser la diferència rau en el fet que en créixer la majoria de persones deixen de costat el creatiu, en el meu cas en particular la idea de poder dedicar-me completament a l'art és una decisió que prengui el 2004 després del meu primer viatge a Europa gràcies a la Fundació alemanya Batuz. Va ser una cosa bastant racional, ja que recordo pensar la decisió i irracional en el sentit que mai quantifiqui el que implicava per al meu futur.
Viquinotícies ¿Què és per a vostè la pintura?
La pintura, el que entenc per ella és una cosa que ha canviat moltíssim des que vaig començar. Al principi pensava que pintar era simplement "afegir" elements a l'llenç, aquesta idea que el quadre té un començament, un desenvolupament i un final. Amb el temps un es va adonant que moltes vegades el que un decideix no col·locar en el quadre és el que compta. En altres paraules, la pintura com a pràctica o mitjà és un acte mental que després es trasllada a la tela o al suport a través d'un acte físic, per exemple una pinzellada o un plànol de color.
Viquinotícies ¿Quin és el paper de la pintura en els nostres temps?
Per sobreviure, la pintura com a llenguatge s'ha hagut de redefinir moltes vegades a si mateixa, la seva funció ha canviat amb el temps, potser un bon primer exemple és com la invenció de la fotografia va canviar radicalment la pintura. Els pintors van començar a reflexionar que era ser pintor, que particularitats té el mitjà que no tingui un altre medi, etc. Independentment del tema que abordi a l'hora de treballar, avui dia m'agrada pensar en la pintura com un mitjà de registre i també com una cosa anacrònica. És a dir, la pintura té aquesta particularitat que temps i espai poden ser registrats en un mateix suport o objecte. Podem posar a sobre diferents elements, estils, èpoques i crear nous diàlegs entre tots ells. En el mateix temps la materialitat de la pintura genera el seu propi registre de totes aquestes accions i interaccions, la qual cosa em resulta fascinant. Penso que és rellevant preguntar-nos com un mitjà tradicional com la pintura pot sobreviure a ara la era digital, ja que estem completament filtrats per informació més que mai.
Viquinotícies ¿Quin paper ocupa a la Societat postindustrial en la qual vivim sent en realitat un mitjà concebut en una era preindustrial?
Les pintures que ens envolten des dels últims vint anys o potser més, ja no estan centrades en la representació d'una experiència visual anàloga, diguem en la mera representació, sinó que estan centrades en processos d'intercanvi, en operacions des de la perspectiva del traç humà. Penso que aquí es troba el valor de la pintura contemporània i almenys per a mi, és on trobo molts dels temes que m'interessen investigar.
Viquinotícies ¿Què busca expressar amb les seves pintures?
Per a mi significa l'oportunitat d'intentar canviar el sentit d'algunes coses a través de la percepció, del llenguatge visual, d'una manera no racional ni lineal. La pintura, l'art en general ens fa veure la realitat en maneres que no havíem pogut veure abans d'experimentar aquestes obres. Després d'haver vist per primera vegada Els gira-sols de Vincent van Gogh per exemple, no hi ha manera de tornar als gira-sols de la mateixa manera. El llenguatge de la pintura és únic, es relaciona amb el temps i la història a través de salts temporals cap enrere i endavant simultàniament. Des que un pren un pinzell es connecta amb el passat, amb la tradició, però en el mateix temps qualsevol reflexió del passat ens pot portar a una crítica del present que fins i tot pot qüestionar la mateixa estructura d'aquesta tradició i en el millor dels casos, mostrar-nos el futur.
Viquinotícies ¿Té alguna rutina per pintar?
Simplement intento passar molt temps a l'estudi. És difícil d'explicar, però estar al taller encara que un no estigui literalment pintant penso que també és pintar. Donar-li temps a algunes idees i també donar-se a un mateix temps d'acostumar a aquestes idees. Sincerament no tinc una manera ordenada de treballar i el procés mateix és el que em va dient on anar, treball moltes coses de manera intuïtiva, si bé sempre estic llegint o investigant sobre temes que m'interessen. En aquest últim any en particular, he estat investigant al voltant de com hi ha aquest límit borrós entre imatge i realitat. La qual cosa em porto d'estudiar de prop la perspectiva a Florència fins a llegir sobre desenvolupament de videojocs i
Uruguai : Entitat_Geopolítica, Santiago Paulós : artista_o_autor, Edimburg : Entitat_Geopolítica, Els gira-sols : pintura, Vincent van Gogh : artista_o_autor, Europa : ubicació, Fundació alemanya Batuz : organització