Aquest text parla sobre el tema Ecologia?
La sociologia del cos estudia el cos humà com a símbol. Parteix del principi que els éssers humans modelen el seu cos segons unes convencions socials que són canviables però que en diuen força sobre la societat. Els primers estudis en sociologia i antropologia del cos es troben contaminats per la retòrica racial que cap al final de segle XIX vol servir-se d'aquestes dues disciplines científiques per a justificar que existeixen unes societats superiors a unes altres. La ferralla racista és desbancada tot començar el segle XX gràcies a les corrents marxistes. Però el marxisme ofereix una mirada molt determinista sobre la realitat.A partir dels anys 1940 hi ha una revisió antropològica de tota la literatura científica sobre l'estudi del cos. Això permet adonar-se que el cos és moltes vegades modelat per les convencions socials i que cap codi social és superior o inferior a cap altre. Simplement la societat contribueix a crear un corpus de gestos, mites i dinàmiques.El cos a les societats industrialitzades és sovint el producte del consum. La societat del consum necessita crear uns imaginaris amb què poder vendre. D'aquesta manera el cos s'ha modelat segons la moda, segons l'obsessió envers la joventut, segons unes pràctiques esportives, etc. El cos és igualment un instrument per al poder polític. A la vegada el cos produeix unes dinàmiques parladores de la societat. Un somrís pot ser interpretat de forma diferent aquí o allà.L'estudi del cos és un objecte difícil de definir perquè les recerques en l'àmbit parteixen sovint d'Occident i aquest bloc cultural ha tingut la tendència a separar el cos de l'esperit, dins la tradició cristiana, de certa forma represa pel pensament cartesià. La concepció del cos ha anat variant amb el temps. Aquesta és una primera conclusió quan hom mira de definir el cos com a objecte d'estudi. És a dir, si les societats actuals exerceixen poder d'influència sobre el cos i el seu comportament, les societats anteriors també exercien poder sobre el cos.D'aquesta manera un règim polític determinat genera uns codis corporals i aplicables a tota la societat. Sovint el nucli de partença de l'estructura d'un estat ha tendit a fer de la dona una submisa, o tot el contrari, de forma que això mateix s'ha vist reflectit en la representació del cos de la dona i de l'home a la societat.
No.