Quin camí segueix l'obra?
Sublim i complexa, Die tote Stadt és una obra que ofereix una trama nova per a l'època en què va ser estrenada (1920) -somnis, fixacions, fetitxisme, assassinat-, però ofereix una partitura que renuncia a les innovacions de les avantguardes per seguir el camí del melodisme. La partitura de Korngold mostra la influència tant de Richard Strauss com de Giacomo Puccini pel que fa a la voluptuosa i detallada orquestració i al lirisme vocal, respectivament. Empra una gran orquestra, a la manera de Strauss, però omple Die tote Stadt amb abundància de belles i memorables melodies à la Puccini. En conjunt, la música mostra una intensitat consistent, certament al nivell de les millors i més representades òperes de Strauss.
melodisme