Com volia escoltar els precs?
I tant va voler sentir de prop les oracions, que féu una remor lleu que els dos soldats van sentir.
Sobtadament l'oració finí; els frares emmudiren tremolosos.
-Pare Prior! he sentit un soroll!…
-Jo també!
Llavors el capità, sense saber per què, va tenir por, una gran temença d'ésser descobert. Por de passar vergonya, por d'una mena de respecte per aquells dos homes units per un misticisme que li semblava superior als seus ideals de guerrer.
-Fra Genís, vés-te'n! ¡Fem una imprudència! ¡Ningú que ens vegi no creurà que som aquí oblidants de les nostres nacions!
-El dia en què tot el món pregui de cor no hi haurà nacions! ¡La bondat cristiana esborrarà les fronteres!
-I si us trobo en un combat?
-Mata'm! és la teva obligació! Vés! ¡Sies un bon soldat! tan bo com eres frare!
De prop.