Fes un resum curt d'aquest text:
Ahir me vaig acostar, com tots els anys faig els dies entre setmana de les festes fundacionals de Castelló al vespre, a la Mostra Folklòrica de Magdalena que tradicionalment inaugure dilluns a les 20:00 l’Agrupació Folkòrica El Millars.
Ja vaig anar amb la mosca darrere l’orella sabent que estes festes de la Magdalena la mostra folklòrica de grups de danses de Castelló s’ha vist afectada per la brillant idea de traslladar-la de la Plaça Major a la Porta del Sol.
Al meu entendre, ha estat una decisió prou desafortunada i tot seguit exposaré les raons no amb voluntat corrosiva però sí d’evidenciar el desgavell que, repetisc: al meu parer, ha suposat.
En primer lloc i com a fet diferenciador per antonomàsia, val a dir que les dimensions tant de l’entaulat com de l’espai per a les cadires eren ridícules si les comparem amb l’entaulat que permet la Plaça Major i la quantitat de cadires que hi caben per als espectadors (que, per cert, ahir estaven totes ocupades, però quan ho feien a la Plaça Major que n’hi havien 5 vegades més també estaven totes ocupades i amb gent que s’havia de quedar de peu).
I això de la grandària de l’entaulat no és per caprici, simplement és per necessitat: qualsevol que haja vist l’actuació d’un grup de danses haurà notat que damunt l’entaulat hi ha, a banda de les parelles de balladors (amb l’espai que necessiten per a ballar), una rondalla (que no sol ser menuda) i, en alguns casos, fins i tot dolçainers i tabaleters.
Endemés, és totalment surrealiste que els espectadors tinguen d’apartar-se per a fer lloc perquè passe el tram o l’autobús a escassos tres metres de l’entaulat.
Com surrealiste és estar fruint d’una mostra de danses amb un post “obstaculós” d’una mida considerable que marque l’hora i la temperatura (la temperatura, per cert, que deu fer a Costa Rica) també a pocs metres de l’entaulat i disposat de forma que tape el contingut de l’escenari a la gent que està just enfront.
I tot això per no parlar de l’atractiu teló de fons que supose el banc de Santander (molt millor, ja ho crec, que el solemne edifici tres voltes centenari de l’Ajuntament de Castelló), o del redosset i la calidesa que oferix la Porta del Sol amb el seu encreuament massiu de carrers (fet que s’ha vist acusat pel mal oratge que fa, especialment pel vent).
Jo no sé exactament els motius del trasllat, sí que sé que la Plaça Major pareixie estar feta “ex profeso” per a la mostra folklòrica de Magdalena i que, tenint en compte que l’actuació dels grups sol dilatar-se aproximadament 1 hora i que n’actuen 5, la quantitat de temps que ocupen l’entaulat de la Plaça Major no impedix realitzar altres concerts o mostres al mateix entaulat amb no massa temps de diferència.
Com se n’han fet sempre.
El mateix ha passat amb l’escenari de Santa Clara que, tot i que l’han mantingut al lloc, com que el Mercat Gastronòmic té vocació “imperialista” i cada any se fa més gran (fins al punt que han integrat l’escultura de Llorens Poy), l’entaulat ha quedat arraconat a la vora del carrer Major amb un espai per a actuar i per a seure que fa riure (o plorar).
Si l’espai que donen per a les cadires és el públic que esperen que tinguen els actes que s’hi realitzen, és que no han anat mai a cap mostra folklòrica o (Déu me’n guarde de pensar-ho!) que no tenen voluntat de dignificar-les.
No vull acabar sense donar l’efusiva i merescuda enhorabona a l’Agrupació Folklòrica El Millars i a tots els grups que actuaran esta setmana a la Porta del Sol per l’esforç, la dedicació i la il·lusió amb què escometeu sempre les vostres actuacions a la Mostra Magdalenera i que, tot i que les circumstàncies no siguen del tot favorables, vau desenvolupar ahir i desenvolupareu hui i els dies que vénen amb gran èxit.
Si les nostres festes són d’orgull de genealogia, vosaltres el paleseu millor que ningú.
Sou patrimoni de Castelló i se vos ha de tractar com a tal!
Aquest any, la mostra folklòrica de Magdalena, que se celebra durant les festes fundacionals de Castelló, s’ha traslladat de la Plaça Major a la Porta del Sol. El canvi ha suposat una reducció tant de l’entaulat com de l’espai destinat als espectadors, l’aparició d’obstacles visuals i el pas de busos i trams a escassos metres de la gent.