Qui va ser Maria Assumpció Soler i Font?
Maria Assumpció Soler i Font   (Girona, 22 d'abril de 1913 – Girona, 24 de març de 2004) va ser una escriptora, periodista i mestra catalana.
De jove va ser molt influenciada pel seu oncle, Mossèn Joan Font i Giralt, un esperantista i catalanista convençut. L' afusellament de Joan Font, el 1936 durant la Guerra Civil Espanyola, i la desaparició durant la guerra del seu germà Joan van marcar-la greument.
Va estudiar al col·legi de les Escolàpies a l'ombra de la Catedral de Girona. Sota la dictadura de Primo de Rivera va estudiar a l'Escola Normal. La seva afiliació al sindicat Federació de Treballadors de l'Ensenyament-UGT li va causar uns problemes amb el règim franquista després de la guerra civil, però el cas va ser arxivat el 1939. El 1932 va començar a ensenyar a l'escola pública de Rupià, i de 1934 a 1950 a Palafrugell. Després d'un interludi de 1950 a 1952, durant el qual va treballar a l'empresa del seu oncle Lluís i a una escola privada a Barcelona, tornà el 1952 a l'escola de Sant Gregori on va estar ensenyant fins al 1980 quan passà a l'escola Migdia de Girona fins a la seva jubilació el 1982.
Va rebre el Premi Fastenrath en ocasió dels Jocs Florals en l'exili el 1959 per la novel·la L'escollit, que també havia sigut finalista al premi Joanot Martorell de novel·la l'any 1951, però no va rebre el permís del Ministerio de Educación Nacional per anar a recollir el Fastenrath a París (l'inspector Bastons la va amenaçar amb prohibir-li la seva carrera de mestra si hi anava), ni va poder veure la seva novel·la publicada mentre vivia. Es va publicar per primera vegada a Palafrugell l'any 2005, en el primer número de la col·lecció Dones amb nom propi.
Malgrat la desil·lusió de no veure mai publicada en vida la seva obra premiada, va continuar escrivint, obligada per la repressió lingüística sota el franquisme, a utilitzar el castellà. Si bé que els seus articles sobre temes seriosos foren en castellà, al 1955 va publicar a la Revista de Gerona un poema en català «Acció de Gràcies».
A una presentació del llibre pòstum feta a la seva antiga escola de Sant Gregori el 2008, la Marina Geli, resumida pel Puis Pujades, parla de la seva tasca com a docent:
Després de la guerra, va continuar escrivint en català i ensenyant.
Una escriptora, periodista i mestra.