Quin és el tema principal d'aquest text?
La conversió d'estàndards de televisió és el procés de canviar un tipus de sistema de televisió a un altre. El més comú és des de NTSC a PAL o al revés. Es fa així que els programes de televisió d'una nació es puguin veure en un país amb un estàndard diferent. El vídeo s'alimenta mitjançant un convertidor d'estàndards de vídeo que canvia el vídeo a un sistema de vídeo diferent. La conversió entre diferents números de línies i velocitats de fotogrames diferents en imatges de vídeo és un problema tècnic complex. Tanmateix, l'intercanvi internacional de programacions de televisió fa necessària la conversió d'estàndards i, en molts casos, obligatòria. Les cadenes de televisió van ser les primeres empreses que van realitzar conversions. Per a això van començar utilitzant el mètode de monitor en orticón, com Irlanda, que ho va usar per convertir el servei de 625 línies al servei de 405 línies. Aquests primers equips eren de mala qualitat i exigien una permanent atenció per part dels equips tècnics de les emissores que es veien obligats a ajustar manualment la  brillantor i el contrast de la imatge electrònica, molt poc tolerants a condicions extremes de lluminositat. Els sistemes PAL i SECAM treballen en entrellaçat a 50 FPS i 625 línies (25 imatges per segon), per convertir entre aquests dos sistemes no hi ha problema, és una qüestió de circuits codificadors. En canvi el sistema NTSC, treballa en entrellaçat a 60 FPS i 525 línies, (30 imatges per segon), la conversió a sistemes europeus obliga a efectuar una sèrie de processos força complexos. Per realitzar la conversió de PAL o SECAM a NTSC, el framerate es redueix de 25 a 23.976 fotogrames per segon (una desacceleració d'aproximadament el 4%) per aplicar posteriorment el sistema anomenat pulldown 2:3. Per al procés contrari (de NTSC a PAL o SECAM) es fa servir el  pulldown  3:2 per adaptar la velocitat de 30 ips a 25 ips ( 60 FPS). (Vegeu l'article telecine)
El text tracta sobre telecomunicacions.