Identifica la temàtica clau d'aquest text.
Un dau és un objecte amb forma geomètrica en la que cada cara hi ha un número imprès. Es fa servir en jocs per obtenir un número a l'atzar segons les lleis de la probabilitat. El més comú té forma d'hexaedre, però també n'hi ha amb altre nombre de cares, usats especialment en el joc de rol o alguns jocs de taula.
La seva mecànica és simple: N'hi ha prou en llençar el dau sobre una superfície plana i considerar el valor imprès a la cara que quedi en posició superior com a resultat.
Tipus de daus:

Moneda (2 cares): No és un dau en si, però popularment és emprat per obtenir resultats d'1 o 2
Tetràedre (4 cares): Com que no se li pot considerar que té una cara en concret en posició superior, aleshores el resultat és aquell que el seu nombre està imprès paral·lelament a la base.
Cub o Hexàedre (6 cares): El més comú és un dau en forma de cub, de 6 cares, amb un número de l'1 al 6 marcat a cada cara amb punts. Els punts estan disposats de manera que les cares oposades sumen set.
Octàedre (8 cares)
Trapezòedre pentagonal (10 cares)
Dodecàedre (12 cares)
Icosàedre (20 cares)
Dau de cent (100 cares): Raresa només adquirible a botigues especialitzades. Té tantes cares que fa difícil la seva manipulació i la lectura del resultat. Popularment es prefereix substituir-ho per dos daus de deu cares i diferenciats pel color. En aquest cas un dels daus adopta la funció de desenes i l'altre d'unitats.Existeix un sistema d'abreviatures que tracta el tipus i quantitat de daus a utilitzar en un llançament, molt utilitzat per aquells jocs que combinen els tipus de daus. Es fa referència, bàsicament, a les cares que té el dau,precedit per la consonant "d" (per exemple, un dodecaedre seria abreviat com a "d12"), si a més es vol fer referència a la quantitat, l'afegiríem davant la "d". A més es pot utilitzar l'abreviatura com a element matemàtic i regir-lo per les seves lleis.
Per exemple, si es vol demanar que al resultat de tres octaedres se li ha de restar un dos, s'escriu d'aquesta manera: "3d8-2".
Els daus descendeixen de les tabes asiàtiques i apareixen ja mencionats al Mahabharata. Es fabricaven amb ivori o banya. El nom ve de la paraula àrab per designar "nombre". Des dels inicis apareixen referències a daus trucats i a trampes en el seu ús.
Si s'usen els daus amb propòsits d'endevinació, es parla d'un tipus de cleromància. Aquests daus poden ser els ordinaris o contenir símbols gravats en les seves cares i poden usar-se en combinació amb altres fonts (per exemple per triar la pàgina que s'ha de llegir d'un llibre màgic).
El text tracta sobre entreteniment.