Identifica la temàtica clau del text.
René Guénon (Blois, 25 de novembre de 1886 - el Caire, 7 de gener del 1951) (també anomenat Abd-al-Wahid Yahya després d'iniciar-se al sufisme) va ser un filòsof i metafísic francès conegut pels seus escrits de caràcter espiritual i esotèric, i com a divulgador del pensament oriental. La seva obra va modificar substancialment la percepció de l'esoterisme a Occident a partir de la segona meitat del segle XX i va tenir una profunda influència en escriptors tan diversos com Mircea Eliade, Raymond Queneau o André Breton. Igualment se l'associa amb Ananda Coomaraswamy, un altre gran metafísic del segle xx.Guénon contraposava les civilitzacions que s'han mantingut fidels a "l'esperit tradicional" i que, segons ell, "només en queden representants a Orient", al conjunt de la civilització moderna, que considerava com a "desviada". Així, es proposava ser un "transmissor" de certs aspectes de les doctrines metafísiques d'Orient que definia com a "universals" (és a dir, presents com a rerefons dels diversos corrents de pensament, des del taoisme fins al sufisme, passant per l'hinduisme) considerant-los com a essencialment "no individuals", connectats a un coneixement superior "directe i immediat", que ell anomenava la "intuïció intel·lectual". Va publicar disset llibres en francès (també va contribuir en àrab a la revista El Maarifa) i pòstumament van aparèixer deu col·leccions d'articles seus. La seva obra ha estat traduïda a més de vint idiomes.
El text tracta sobre filosofia.