Quin insult profereix?
-Jo entenia es negoci, beneita des cabàs. Segons es vent s'han de trempar ses veles.
-Què havies de sebre tu lo que et pescaves!  Enraveixinada que estaves, i ganes que tenies de remolejar i esqueixar sa grua: vet-ho aquí.
-Sigu com vulgu, no va anar bé? Mira lo que va dir, aquella pagesa.
-Uix! encara me'n fai creus, pubilla!
-Doncs sí, carets: me ve una pagesa i diu: «-A vore si m'enganyareu, mala bala! Com un dia a Massanet, que hi vai menjar unes sardines que ni escoïssor de peix tenien.»
-Jo em rebatia de riure. I aquesta, tan encirada, fent s'article: «-Us varen enganyar, mestressa. Aquelles sardines devien èsser d'aiga dolça. Aquestes són atra cosa: ja m'ho sabreu dir: no n'heu emprades de millores. Són ajades as paratge més salat de sa mar salada; i, si les feu amb arròs, podeu ben estalviar-hi es bitxo. Això flaira com unes flors, filla. Sardina!… Sardina de Blanes! Fresca i coenta, noes!»  No ens en vàrem veure ses mans.
Beneita des cabàs.