Dona'm les mencions de organitzacions que surten en aquest text:
comunicació per entendre’ns. És cultura. És tradició. I forma part de les arrels d’aquest país perquè també és cohesió. L’escola i l’educació s’han de basar en el respecte i la pluralitat. Per això, el model d’escola catalana assegura el domini del català. I sí; també del castellà, als alumnes d’aquest país. I, per tant, garanteix la igualtat d’oportunitats per a tothom; vingui d’on vingui, se senti d’on se senti, parli la llengua que parli. Avui hem de tornar a elevar el debat parlamentari amb una denúncia ferma davant l’atac a un consens blindat de fa anys. Un atac a un model que va néixer d’un pacte. D’un consens. D’un respecte que cristal·litzava la manera d’entendre el país, una manera d’entendre el país democràtica, plural i integradora. El model d’escola catalana és un dels nostres tresors més grans. L’amplitud social del projecte era i és tan estable, constant i obstinada que, qui el contradiu u qüestiona ho fa conscientment, amb mentides i falsedats, perquè només busquen –com vostè deia– la divisió i l’enfrontament. I no ens hi trobaran pas, aquí. Aquests sectors reaccionaris, avui, de nou han trobat la complicitat d’una judicatura hereva directa del franquisme, res de nou. Volen usurpar de la política els consensos d’aquest país per intentar esquinçar-nos com a societat. Davant d’això, hem de ser una sola veu, alta, clara i forta. El català, a l’escola, no es toca. Ni a l’escola, ni enlloc. I el protegirem sempre i allà on calgui. Per defensar el model d’immersió lingüística cal fermesa i consens; sí. Però sobretot, cal claredat i determinació. El català és i serà la llengua vehicular a les escoles. No podem cedir ni un pam, president. Tocar el model d’escola catalana és tocar la cohesió social del país. I aquest Parlament i el Govern que vostè presideix n’han de ser garantia de fermesa en la seva defensa. En aquest sentit, president, què farà el Govern per fer-ho efectiu? Moltes gràcies. (Aplaudiments.)
Parlament, Govern