De què o de qui parla el text següent?:
Una tendència dels darrers temps és que hi ha gent que es resisteix a contestar-nos en català, i continuen parlant en català, tot i que l'altra persona ens atengui a una botiga i nosaltres siguem el client. El mateix passa al Parlament, on alguns parlamentaris hi han parlat en castellà. Una proposta per a evitar això: dir, de manera molt respectuosa: perdoni, però jo el castellà no l'entenc bé, li importaria parlar-me en català, si li plau? En el primer cas, pel fet de demanar-ho de manera respectuosa, és molt possible que la persona canviï de llengua. En el segon cas, com (suposadament) els parlamentaris que parlen en castellà són bilingües i no els importa quina llengua fan servir sinó només comunicar-se, degut que nosaltres estem dient que no parlem bé en castellà, la resposta lògica per tal de mantenir una comunicació verbal correcta seria que ells es passessin al català. En principi, pot semblar una proposta estúpida, però jo crec que funcionaria, si molts catalans la seguíssim. L'únic problema és que legalment ens podrien dir que per llei estem obligats a saber el català (si tenim la nacionalitat catalana, és clar, no si som de Perpinyà, per exemple). Però ells diuen que no cal obligar a ningú a parlar una llengua, oi? Doncs això, aprofitem-nos que ells diuen (falsament) que són bilingües per a dir que nosaltres som monolingües (més anglès o el que sigui) i "obligar-los" a parlar en català, a les botigues, al carrer i al Parlament.
Parlament : govern, Perpinyà : Entitat_Geopolítica