Què li va passar a Martí?
En Martí va esclatar en un plor silent.
El timbre del pis va sonar una llarga estona. En Martí va alçar el cap de sobte, va eixugar les llàgrimes que sentia fredes per sa faç i anà a obrir la porta. Era la portera.
-Què fa, senyoret? ¡Em creia que li havia agafat un treball!
En Martí va mirar el rellotge tot esverat. Havia pasat dues hores en aquella poltrona cavilós i macilent.
-És a dir que la senyora està bé!
-Si, tots bé.
-I el seu papà, li ha provat!
-Tots bé!… Tots bé!…
-I les noies ben aixerides!
Va esclatar en un plor silent.