Quan es van calmar les ventades?
Cap a mitja nit el vent es va apaivagar… a sobre la teulada s'hi va sentir el goteig d'un ruixat… les ratxes es varen anar fent més clares i poc a poc tot es va anar aquietant.
I va quedar un silenci llarg, inmens… ple de feresa… que quasi feia més angúnia que el soroll d'abans. Al lluny, molt lluny, un gos udolava…
Per tres o quatre vegades la Madrona es va creure que tornava el vent… hauria jurat que el sentia vibrar en aquell silenci que venia del de fora, poblat de veus estranyes, i escoltava… escoltava, aixecant el cap del coixí per a assolir millor les veus incomprensibles de la nit… però no sentia més que els bataments del seu cor i bull de la seva sang que li xiulava en les orelles, i es deixava anar altra volta sobre el coixí, capolada, rendida…
Quina hora deu ser! es preguntava. A l'últim s'ha adormit! es deia mirant al seu home,- i tornava: deu ser tard! -Com deu estar el camp!… Déu meu, quina desgracia!
Un badall li va descloure la boca… el cap li pesava… i no volia dormir… tenia por de tornar a sentir aquell bramul de fera… No, no volia adormir-se… Després volia acompanyar al seu home, quan se'n anés al camp… volia aconsolar-lo de sobre el camp destrosat, com ell l'havia aconsolada a ella, de sobre el llit de mort de sa mare…
I amb l'idea fixa de no deixar-se dominar per la son, començà a veure una claror alegre… es trobà al rec un dia de sol, fent anar el picador amunt i avall… amunt i avall… però tenia una pena molt fonda… que no sabia ben bé el que era… quelcom d'un soroll molt gran, que se n'hi havia endut al seu home però que potser tornaria… i plorava, plorava en mig de l'alegria dels camps més verds, més vius que mai…
I de sobte veia venir a l'avi Teiu, amb el feix a coll, fent tantines sota el pes dels anys i de la fusta seca…
-I doncs, l'avi!… vos sempre amb la llenya…
-Què hi vols fer noia! I s'allunyava poc a poc caminet enllà… I darrera d'ell, la Seca, la Mort… una ossamenta pelada, l'escarnia ballant un ball desenfrenat…
La va despertar un pardal, saltant per la teulada.
Cap a mitja nit.