Què fa el narrador?
Aquí el narrador calla sospirant i tombant damunt del pit el cap pensatiu. Al mateix temps s'ou el cant llunyà d'un gall, com un gemec prolongat i misteriós. Tothom s'estremeix. El xaval del cove d'userda es gira pàl·lid i esverat. Li havia semblat sentir una alenada freda que li arrufava els cabells del clatell.,  Després d'una llarga pausa, el music torna a sospirar i exclama:,  -Món, món! arca de ximples! ¿Sabeu lo que suposà, la gent, quan en Refila contà lo que li havia passat? Doncs res: que la serena de la tardor li havia emmalaltit el seny i havia esflorat les roses. I els metges que el visitaren (perquè sempre més ha estat malalt, flac, abatut i descolorit) sabeu què digueren? Que sí, que s'havia tocat i que tot lo que explicava eren fantasies i desvaris.,  -I vós què en penseu?- li preguntà el xaval del cove d'userda, amb veu ansiosa i apagada.,  -Jo crec que en Refila és més savi que nosaltres i que tots els metges- respon el music sentenciosament.
Calla sospirant.