De quin tema parla el text?
La nomenclatura química és la manera en que anomenem als compostos químics, en aquest cas, inorgànics. Aquest sistema de nomenclatura agrupa i anomena a aquests compostos, que són diferents dels orgànics. Actualment s'accepten tres sistemes o subsistemes de nomenclatura:  El sistema de nomenclatura estequiomètrica o sistemàtic, El sistema de nomenclatura funcional, clàssic o tradicional i El sistema de nomenclatura Stock.Aquests tres sistemes anomenen quasi tots els compostos inorgànics, sent la nomenclatura tradicional més extensa. Té grans ramificacions en el desenvolupament físic i alternatiu i porta a cap diverses interpretacions de les funcions bàsiques de cada element. La Unió Internacional de Química Pura i Aplicada (IUPAC) ha recomanat una sèrie de regles aplicables a la nomenclatura química dels compostos inorgànics; aquestes es coneixen com "El llibre vermell".També existeix una nomenclatura IUPAC per a la química orgànica. Els compostos orgànics són els que contenen carboni, normalment enllaçats amb hidrogen, oxigen, nitrogen, sofre, bor, fòsfor i alguns halògens. La resta dels compostos es classifiquen com a compostos inorgànics, els més comuns són els minerals. Aquests s'anomenen segons les regles establertes per la IUPAC. Els compostos inorgànics es classifiquen segons la funció química que realitzen i pel nombre d'elements químics que els formen, amb regles de nomenclatura particulars per a cada grup. Una funció química és la tendència d'una substància a reaccionar d'una manera semblant en presència d'una altra. Per exemple, els compostos àcids tenen propietats químiques característiques de la funció àcid, perquè tots ells tenen l'ió d'hidrogen que dona H+ ; i les bases tenen propietats característiques d'aquest grup a causa de l'ió OH-1 present en aquestes molècules i que rep protons. Les principals funcions químiques són: òxids, bases, àcids i sals.
El text tracta sobre química.