Identifica les entitats que apareixen en el text següent:
Mercè Anzizu Vila (Barcelona, 18 de maig de 1868 - Barcelona, 5 de març de 1916) fou una religiosa, escriptora i historiadora també coneguda com a Sor Eulàlia –o Eulària– Anzizu. Va néixer com a Maria de la Mercè, Francisca de Assís i Ramona, filla d'Ignasi Anzizu i Girona i Josefa Vila i Bacigalupi. Òrfena de mare poc després de néixer i de pare als 10 anys, resta sota custòdia dels avis fins a la mort d'aquests, quan ella tenia 15 anys. Fins als 21 anys en què ingressa al Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes viu de forma autònoma. La proximitat a la família de D. Eusebi Güell i Bacigalupi, cosí de la seva mare, la fa permeable a l'ambient cultural de la Renaixença del darrer terç del s. XIX. La seva inquietud intel·lectual la fa en gran part autodidacta de la seva formació cultural, destacant-se en la història i la poesia. Els seus mentors literaris són el canonge Jaume Collell, el seu tutor espiritual, i Jacint Verdaguer, que li dedica dues composicions dins el llibre Roser de tot l'any (1893). Aprèn el llatí a partir de la còpia del poema Saxia, que es publica dins el llibre La Musa latina en Montserrat de Jaume Collell. La seva formació musical comprèn el solfeig i el piano, destacant posteriorment en l'ús de l'orgue. Amant de la literatura, publica les seves primeres poesies als anys 1886 i 1887 a la revista La Veu del Montserrat. El 1888 acompanya Collell i una comitiva al Vaticà a les festes del jubileu sacerdotal del papa Lleó XIII. Després visita els paratges de la Itàlia franciscana, Santa Casa de Loreto i Assís, que li produeixen un fort impacte espiritual. Aconsellada pel seu tutor, entra com a novícia al monestir el 20 de juny del 1889 i el 6 de novembre del 1890 és professada monja del Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes. Adopta el nom de la santa-màrtir de la ciutat Eulàlia de Barcelona i professa els vots d'obediència, pobresa i castedat. Durant els següents 26 anys viu enclaustrada com a monja clarissa ocupant gairebé tots els càrrecs i oficis de la comunitat: infermera, mestra de novícies, procuradora i secretària, però no n'esdevé mai l'abadessa. La seva importància dins la comunitat es reflecteix en el rigor intel·lectual de les seves obres i la seva tasca com a arxivera, biògrafa, historiadora, música i traductora. A petició seva, la comunitat procedeix a la restauració de l'Església, i s'encarrega l'obra a Joan Martorell i Montells, renovador de l'art gòtic a la Catalunya de la meitat del s. XIX. Aquesta intervenció, que recull breument al darrer capítol del llibre Fulles històriques del monestir de Pedralbes, es fa gràcies a donacions de fidels i sobretot al patrimoni personal aportat per sor Eulàlia, que li permet reformar altres estances del monestir com la del refetor. Diagnosticada amb una insuficiència cardíaca a principis del 1916, mor el 5 de març als 46 anys. La producció literària de Sor Eulàlia Anzizu, englobada dins el marc de la Renaixença, comprèn articles en revistes com la Veu de Montserrat o La Veu de Catalunya, nombrosos opuscles, notes hagiogràfiques i biogràfiques, tractats històrics, llibres de cor i una producció poètica constant que encara resta en gran part inèdita. Pel que fa a la transcendència dins el monestir on va viure, una de les obres més importants és el llibre Fulles històriques del Real Monestir de Santa Maria de Pedralbes, publicat l'any 1987. Es tracta de la crònica documentada de la fundació del Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes i la seva història fins a l'any de la seva edició. Representa el primer recull històric fins al moment d'aquest cenobi, pel qual empra fonts generalment posteriors al s. XIV. La documentació comprèn el fons de l'arxiu del monestir i gran part de documentació conservada fora del monestir en una casa particular de Sarrià per por a la seva destrucció durant la revolució de 1868. Per dur a terme aquesta tasca, sor Eulàlia elabora un índex de béns del monestir a la cel·la de Sant Joan que acaba l'any 1899, reunint no només la documentació escrita sinó també les obres d'art que la comunitat ha aplegat al llarg dels segles.
Mercè Anzizu Vila : artista_o_autor, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Sor Eulàlia : artista_o_autor, Eulària– Anzizu : artista_o_autor, Maria de la Mercè, Francisca de Assís i Ramona : artista_o_autor, Ignasi Anzizu i Girona : persona, Josefa Vila i Bacigalupi : persona, Reial Monestir de Santa Maria de Pedralbes : edifici, Eusebi Güell i Bacigalupi : polític, Jaume Collell : artista_o_autor, Jacint Verdaguer : artista_o_autor, Roser de tot l'any : obra_escrita, Saxia : obra_escrita, La Musa latina en Montserrat : obra_escrita, La Veu del Montserrat : mitjans_massius, Collell : artista_o_autor, Vaticà : Entitat_Geopolítica, Lleó XIII : persona, Itàlia : Entitat_Geopolítica, Santa Casa de Loreto i Assís : edifici, Eulàlia de Barcelona : persona, Església : religiosa, Joan Martorell i Montells : artista_o_autor, Catalunya : Entitat_Geopolítica, Fulles històriques del monestir de Pedralbes : obra_escrita, sor Eulàlia : artista_o_autor, Sor Eulàlia Anzizu : artista_o_autor, Veu de Montserrat : mitjans_massius, La Veu de Catalunya : mitjans_massius, Fulles històriques del Real Monestir de Santa Maria de Pedralbes : obra_escrita, Sarrià : Entitat_Geopolítica