Identifica la temàtica clau del text.
El terme constructivisme en psicologia es refereix a totes les teories que no consideren els éssers humans receptors passius d'experiències i aprenentatges, sinó constructors actius de la seua realitat i experiències. En psicologia constructivista, la teoria i pràctica s'enfoquen en la manera en què els individus creen sistemes de significat per donar sentit al seu món i experiències; se centren, per tant, en l'estructura significativa en què es construeix la personalitat humana. Des d'un punt de vista filosòfic, el constructivisme vol conciliar el racionalisme i l'empirisme, que són dues formes diferents d'enfocar la psicologia del desenvolupament. En psicoteràpia, per exemple, aquest enfocament pot expressar-se quan el terapeuta proposa al seu pacient preguntes que li concentren l'atenció en els processos de significat i desenvolupament en el seu món relacional, alhora que l'encoratja a expandir i flexibilitzar aquests processos. Pioners d'aquest enfocament són Miichael Mahoney, George Kelly, Vittorio Guidano, Jean Piaget, Frederic Bartlett i Max Wertheimer.
El text tracta sobre psicologia.