Quin és el tema principal del text?
La Unió Europea de Radiodifusió (UER), European Broadcasting Union (EBU) (anglès), Union Européenne de Ràdio-Télévision (francès) és una organització internacional de radiodifusors de servei públic. La Unió Europea de Radiodifusió no té cap relació amb la Unió Europea. La seva seu es troba a Ginebra (Suïssa) i opera sota les lleis d'aquest país. Entre les seves funcions, la UER organitza intercanvis de programes, estimula i coordina les coproduccions, negocia els drets de difusió de retransmissions, participa en el desenvolupament de noves tecnologies i presta nombrosos serveis complementaris. Gestiona dues xarxes globals de comunicació: Euroràdio (ràdio) i Eurovisió (televisió). Va ser fundada el 12 de febrer de 1950 per 23 radiodifusores d'Europa Occidental i la conca del Mediterrani. En l'actualitat compta amb 73 membres actius de 56 països d'Europa, conca mediterrània i Àsia Occidental, així com 45 membres associats de 25 països a la resta del món. Col·labora estretament amb organitzacions internacionals similars, com ara la Unió de Radiodifusió d'Àsia-Pacífic (ABU) o l'Organización de Telecomunicaciones de Iberoamérica (OTI). La Unió Europea de Radiodifusió (UER) està formada per organitzacions de radiodifusió (ràdio, televisió i multimèdia), tant entitats públiques com a mitjans privats amb obligacions de servei públic. Els seus membres actius estan dins de l'Àrea de Radiodifusió Europea (que abasta a Europa, la conca de la Mediterrània i Àsia Occidental), o són membres del Consell d'Europa. mentre que els membres associats es troben fora d'ella. Per ser un membre actiu es requereix a més complir unes condicions i estar al corrent de pagament. La UER va ser fundada el 12 de febrer de 1950 a una reunió celebrada a Torquay, Devon (Regne Unit). A ella van assistir 23 organitzacions de radiodifusió que procedien d'Europa Occidental, Iugoslàvia, Turquia i els estats africans d'Egipte, el Líban i Tunísia. La nova associació pretenia millorar el servei de ràdio i televisió mitjançant la col·laboració, l'assistència tècnica, l'intercanvi de continguts i la defensa conjunta dels seus interessos. La seva contrapart va ser l'Organització Internacional de Ràdio i Televisió, vigent a Europa de l'Est i que va existir des de 1946 fins a 1993, quan va ser absorbida per la UER.  Resumeix la seva tasca de la següent manera:Creiem que els mitjans de comunicació de servei públic són la pedra angular de la societat democràtica, i nosaltres som la seva veu representativa. Oferim als mitjans uns serveis de primera categoria i un centre per a l'aprenentatge i l'intercanvi del coneixement. Operem les xarxes Eurovisió, el primer distribuïdor i productor de continguts de qualitat en el sector, i Euroradio, la major xarxa d'intercanvi de notícies i música del món.Les retransmissions de la UER comencen i acaben amb una sintonia, la introducció instrumental del «Te Deum» de Marc-Antoine Charpentier.
El text tracta sobre telecomunicacions.