Identifica la temàtica clau del text següent.
L'arquitectura regionalista és un corrent arquitectònic desenvolupant entre la dècada del 1890 i la dècada del 1950 principalment als estats espanyol i francès. Beu de l'eclecticisme i de l'historicisme i té les seves arrels polítiques en el regionalisme polític. En essència, el regionalisme es proposa de recrear l'arquitectura regional i vernacla d'un territori.Per les seves pròpies característiques, les característiques varien molt d'un territori a l'altre. A França tengué especial importància a Normandia i al País Basc, i a Espanya en tengué, a banda del País Basc, a Andalusia i també a Mallorca; per altra banda, hi ha autors que consideren que el noucentisme català és l'expressió del regionalisme arquitectònic en aquest territori. A l'Argentina s'exportaren regionalismes europeus, principalment el basc i el normand. El regionalisme crític, per altra banda, és un enfocament de l'arquitectura moderna que pretén remeiar la indiferència d'aquestes construccions respecte de l'indret i que no entronca amb el regionalisme de començament de segle, atès que es desenvolupa a partir dels anys vuitanta.
El text tracta sobre arquitectura.