Digue'm si aquesta frase és tòxica o no:
Vaig veure, intuïtivament, no pas per deducció que vaig poder demostrar molt més tard, que la solució del problema passava per fer l'únic moviment possible que no era marxa enrere i que mantenia l'alternança de “colors” clars i foscs… A partir d'aquí un dia vaig trobar l'equivalència de les posicions —les que tenen alternança de colors— amb la numeració binària, i que, en conseqüència, el nombre de moviments és de 2^n–1.Una variant amb el mateix algorisme —més ben dit un algorisme isomorf— és el problema de les anelles xineses.Però fa tants anys que el conec que és un problema que no he de pensar, me'l conec de la mateixa manera que sé que 7×7 són 49.
No.