Digues-me quines son les entitats d'aquest text:
La monarquia és sobretot espectacle, però ahir Felipe VI no el va poder lluir en cap moment. Ben al contrari
Una monarquia és, sobretot, espectacle. El seu paper –com cap altre paper de l’esfera pública– depèn de les aparences. I és per això que una monarquia sempre s’envolta d’aquella pompa que pretén distingir el monarca dels ciutadans. Si el monarca no apareix als ulls de la gent com algú diferent, i superior, la gent comença a qüestionar-se quina necessitat en té. I si la gent es comença a preguntar per quina raó necessita un monarca, aleshores el monarca està acabat. Al món, avui, només queden ja dèsset monarques, divuit si comptem el papa, que és l’únic monarca electiu del món. L’extinció de la institució monàrquica sembla a hores d’ara només una cosa de temps. Especialment si el monarca és polèmic.
Felipe de Borbó va rebre ahir la resposta que mereixia de la ciutadania i les institucions catalanes. Va haver d’entrar al Palau de la Música sense pompa, gairebé d’incògnit, amb la policia ocupant d’una manera brutal la Via Laietana i fent per manera de contenir la protesta sorollosa de la ciutat. Als carrers del voltant, milers de ciutadans van resistir els colps i la violència dels Mossos, i també la provocació dels monàrquics, per tal que al rei d’Espanya li quedàs ben clara l’animadversió que desperta al Principat. L’absència d’autoritats al sopar, i encara de manera més multitudinària a la recepció, el va humiliar davant els empresaris i emprenedors del Mobile. Ni president del Parlament de Catalunya, ni batllessa de Barcelona, ni cap representant de la Generalitat. Massa explicacions va haver de donar. Sobretot quan el soroll de les protestes –himne de Riego inclòs– arribava dins un Palau de la Música on els cantaires també havien expressat la protesta per la seua presència i havien demanat públicament que no l’hi deixassen accedir. A les nou del vespre, un repic d’atuells eixordador fou sentit pels centenars de milers d’assistents al congrés de mòbils, que havien estat rebuts amb llaços grocs i pancartes només de tocar terra a l’aeroport. Entre unes coses i altres, el Borbó rebé la resposta que es mereixia d’un país digne que li ha demostrat que ni s’agenolla ni es rendeix i que no oblida la seua repugnant crida a la violència del 3 d’octubre, el discurs que és possible que li coste aquesta corona que va heretar del seu pare, successor designat per Franco.
Felipe VI : persona, Palau de la Música : organització, Via Laietana : ubicació, Mossos : organització, Espanya : Entitat_Geopolítica, Principat : Entitat_Geopolítica, Mobile : esdeveniment, Parlament de Catalunya : govern, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Generalitat : govern, Riego : polític, Franco : polític