Quina temàtica explora el text?
Per a la producció d'un vídeo estereoscòpic ens cal obtenir dues seqüències o parell d'imatges diferents, destinades per l'ull esquerre i dret respectivament. Les dues tindran característiques similars. L'estereoscòpia és la capacitat humana per percebre dues imatges al mateix temps, una en cada ull, les quals es combinen en el cervell i ens proporcionen la sensació de relleu, adquirint una idea de distància, mida o magnitud dels objectes que podem percebre. Aquest fenomen és degut a la disparitat binocular, que és la lleugera diferència entre els dos punts de vista proporcionats pels dos ulls. Un parell de seqüències d'imatges estereoscòpiques, gravat amb una diferència en l'angle de visió, permet a l'observador la percepció de l'escena amb tres dimensions (3D), mitjançant l'exposició a cada ull la imatge de la seqüència corresponent. Això crea una sensació de 3D. Des de sempre l'ésser humà ha intentat reproduir les seves adquisicions de la manera més semblant possible a la realitat. Per poder transmetre tota la informació adquirida des de qualsevol medi, és necessari codificar la informació per poder aconseguir una transmissió més ràpida i una mida menor. Per aquesta raó podem definir la codificació estereoscòpica com una tècnica de compressió capaç de guardar les gravació de la informació visual en tres dimensions, per crear una il·lusió de profunditat a la imatge. Un dels paràmetres més importants en l'estudi de la codificació estereoscòpica és la disparitat binocular. Gràcies al fet que el nostre sistema visual humà assigna a diferents coordenades el mateix punt de l'objecte per a cada ull.
El text tracta sobre telecomunicacions.