Extreu les principals categories de què parla aquest text:
Joaquima de Vedruna i Vidal (Barcelona, 16 d'abril de 1783 - Barcelona, 1854) va ser una religiosa catalana, fundadora de la Congregació de les Germanes Carmelites de la Caritat o Vedrunes. És venerada com a santa per l'Església catòlica. Joaquima de Vedruna i Vidal va néixer a Barcelona, al carrer de l'Hospital, el 16 d'abril de 1783, al si d'una família benestant d'arrels cristianes profundes, pertanyent a l'aristocràcia i la burgesia intel·lectual de la ciutat. Fou la cinquena de vuit fills. El seu pare, Llorenç de Vedruna i Mur, exercia el càrrec de notari públic reial a la Reial Audiència de Barcelona. Va ser educada a la llar familiar directament per la seva mare, Teresa Vidal i Comas, que va procurar orientar i fer madurar l'extraordinària sensibilitat humana i espiritual de la seva filla. Als 12 anys sol·licità de ser admesa al Monestir de monges Carmelites de l'Encarnació, al carrer de l'Hospital, a poques passes de casa seva, però la priora ajornà l'ingrés a causa dels seus pocs anys. Finalment, acceptà la proposta matrimonial del vigatà Teodor de Mas i Solà, jove advocat de 24 anys que exercia el seu ofici a Barcelona com a procurador de número de la classe de nobles al Col·legi de la Reial Audiència, primogènit de nou germans en una família de terratinents pertanyent a la noblesa rural de Vic, propietària d'un extens patrimoni, amenaçat, aleshores, per diversos plets. Joaquima i Teodor es casaren a l'església de Santa Maria del Pi, la mateixa on havia estat batejada, el Diumenge de Pasqua, 24 de març de 1799. Del matrimoni nasqueren 9 fills, dels quals 6 assoliren l'edat adulta: Anna (1800-1872), Josep Joaquim (1801-1873), Francesc (1803-1809), Agnès (1805-1878), Joaquima (1806-1815), Carlota (1808-1815), Teodora (1810-1885), Teresa (1813-1886), i Maria del Carme (1815-1882) La seva fecunda vida matrimonial estigué marcada per tres fets negatius crucials: el rebuig inicial de la núvia per part dels pares de Teodor a Vic, la Guerra del Francès (1808-1814), en la qual el marit, patriota convençut, participà activament, i la mort prematura de tres dels seus fills. De resultes de la guerra, Teodor contragué una tuberculosi, i morí el 6 de març de 1816 a Barcelona. Joaquima, vídua, amb 33 anys i 6 fills, abandonà Barcelona i s'instal·là al Mas Escorial de Vic, la casa pairal de la família del seu marit, que ara li pertanyia, i on ja havia viscut els difícils anys de la guerra (1808-1813). Allà tirà endavant, no sense dificultats, la formació humana i espiritual dels seus fills. Alhora, reprengué el seu desig mai no oblidat de vida religiosa contemplativa, projecte que, tanmateix, hagué de posposar als seus deures de mare. Dels 6 fills supervivents, Josep Joaquim i Agnès formaren una família; Anna i Teresa abraçaren la vida religiosa al monestir de clarisses de Santa Maria de Pedralbes (Barcelona); i Maria del Carme i Teodora, professaren la vida monàstica al cenobi cistercenc de Santa Maria de Vallbona. Durant tot el temps de la seva viduïtat, Joaquima de Vedruna s'entrenà coratjosament en la vida espiritual, amb la pregària intensa, i extremant les pràctiques penitencials i les obres de caritat. El trobament casual, l'any 1819, amb el caputxí fra Esteve d'Olot (Esteve Fàbrega i Sala, 1774-1828), a l'església dels Caputxins de Vic, va marcar un canvi de rumb decisiu en el seu projecte de vida religiosa. El caputxí l'orientà cap a la fundació d'un nou institut religiós dedicat a la cura dels malalts i a l'educació de les noies d'extracció social humil, en uns moments en què la formació integral de la dona era encara molt menystinguda. El projecte comptà amb el suport i l'aprovació del bisbe de Vic Pau de Jesús Corcuera i Caserta (1825-1835). En un principi el pare Esteve i la mare Joaquima havien pensat afiliar el nou Institut a la família franciscana, com a «Germandat de Penitents Menors», però el bisbe Corcuera preferí posar-lo sota l'advocació del Carme, i passaren així a anomenar-se «Germanes Terciàries de Maria Santíssima del Carme». El nom de Germanes Carmelites de la Caritat, que és l'oficial de la institució, començà a utilitzar-se a partir del 1866. El dia 6 de gener de 1826, festivitat de l'Epifania del Senyor, a l'oratori del palau episcopal de Vic, en presència del bisbe, Joaquima de Vedruna va pronunciar els seus vots religiosos «d'obediència, altíssima pobresa i perfecta castedat», signant la cèdula de professió amb el nom de «Germana Joaquima del Pare sant Francesc»: tenia 42 anys. L'endemà renuncià als seus béns davant notari en favor del seu fill Josep Joaquim, i el dia 2 de febrer, festivitat de la Purificació de la Mare de Déu, començà a reunir les primeres noies al Mas Escorial, per tal de preparar-les per a la vida de comunitat i el treball apostòlic de l'Institut naixent. El nou institut es constituí oficialment el dia 26 de febrer, que, aquell any de 1826, va coincidir amb el 3r diumenge de Quaresma. La ciutat de Vic va ser el bressol de la Institució Vedruna. L'Escorial és l'escola més antiga fundada per Joaquima de Vedruna (1863), el nom de la qual fa referència a la llar familiar de Joaquima a la ciutat, el Mas Escorial. L'escola és una peça significativa de tota una xarxa escolar amb implantació a tot Catalunya (75 poblacions) i més enllà, i a certes parts de la resta del món, ja que les Escoles Vedruna són presents a molts països. Avui la xarxa escolar Vedruna a Catalunya la formen 37 escoles, la majoria centenàries i més. Totes comparteixen no només una història, sinó sobretot una filosofia educativa, un estil pedagògic i un compromís de servei a la cultura i al desenvolupament del país. Essent com era la mare de Josep Joaquim de Mas, un famós partidari de la causa carlina, la mare Joaquima de Vedruna sofrí també persecució ideològica i política, mentre el país patia les convulsions de la Primera Guerra Carlina (1833-1839). El 12 d'abril de 1837 fou detinguda i empresonada durant cinc dies a Vic, però sembla que no se l'arribà a processar. Per raons de seguretat es traslladà a la Casa de Caritat de Barcelona, regentada per germanes del seu Institut, i després a Berga, a l'Hospital militar que hi mantenien els carlins. El noviciat de Vic fou clausurat i el 3 de juliol de 1840, a punt de rendir-se Berga als liberals, les germanes emprengueren el camí de l'exili, per por a les represàlies.
Joaquima de Vedruna i Vidal : persona, Barcelona : Entitat_Geopolítica, Congregació de les Germanes Carmelites de la Caritat o Vedrunes : religiosa, Llorenç de Vedruna i Mur : persona, Reial Audiència de Barcelona : organització, Teresa Vidal i Comas : persona, Teodor de Mas i Solà : persona, Col·legi de la Reial Audiència : educació, Vic : Entitat_Geopolítica, Joaquima : persona, Teodor : persona, Santa Maria del Pi : edifici, Diumenge de Pasqua : esdeveniment, Anna : persona, Josep Joaquim : persona, Francesc : persona, Agnès : persona, Carlota : persona, Teodora : persona, Teresa : persona, Maria del Carme : persona, Guerra del Francès : conflicte, Església catòlica : religiosa, carrer de l'Hospital : ubicació, Monestir de monges Carmelites de l'Encarnació : edifici, Mas Escorial : edifici, monestir de clarisses de Santa Maria de Pedralbes : edifici, Maria del Carme i Teodora : persona, Santa Maria de Vallbona : edifici_religiós, Joaquima de Vedruna : persona, Esteve d'Olot : persona, Esteve Fàbrega i Sala : persona, Caputxins de Vic : religiosa, Pau de Jesús Corcuera i Caserta : persona, Esteve : persona, franciscana : grup_humá, Germandat de Penitents Menors : religiosa, Corcuera : persona, Germanes Terciàries de Maria Santíssima del Carme : religiosa, Germanes Carmelites de la Caritat : religiosa, Epifania del Senyor : esdeveniment, palau episcopal de Vic : edifici, Germana Joaquima del Pare sant Francesc : religiosa, Purificació de la Mare de Déu : esdeveniment, Institut naixent : religiosa, Quaresma : esdeveniment, Institució Vedruna : religiosa, L'Escorial : educació, Catalunya : Entitat_Geopolítica, Escoles Vedruna : educació, Josep Joaquim de Mas : persona, Primera Guerra Carlina : conflicte, Casa de Caritat de Barcelona : edifici, Berga : Entitat_Geopolítica