Aquest text parla sobre el tema Festivals?
En radiofonia, s'anomena banda a un interval de freqüències determinat. Les longituds d'ona diferents posseeixen propietats diferents. Les longituds d'ona llargues poden recórrer grans distàncies i travessar obstacles; poden envoltar edificis o travessar muntanyes, però com més gran sigui la freqüència (i per tant, menor la longitud d'ona), més fàcilment es poden aturar les ones. Quan les freqüències són prou altes (desenes de gigahertzs), les ones poden ser detingudes per objectes com ara les fulles o les gotes de pluja, provocant el fenomen anomenat rain fade. Per superar aquest fenomen es necessita força més potència, el que implica transmissors més potents o antenes més enfocades, que provoquen que el preu del satèl·lit augmenti. L'avantatge de les freqüències elevades (les bandes ku i ka) és que permeten als transmissors enviar més informació per segon. Això és degut al fet que la informació es diposita generalment en certa part de l'ona: la cresta, la vall, el principi o fi. Les altes freqüències poden transportar més informació, però necessiten més potència per evitar els bloquejos, antenes més grans i equips més cars. Concretament, les bandes més utilitzades en els sistemes de satèl·lit són:  Banda L Rang de freqüències: 1,53-2,7 GHz. Avantatges: grans longituds d'ona poden penetrar a través de les estructures terrestres; precisen transmissors de menys potència. Inconvenients: tenen poca capacitat de transmissió de dades.Banda ku Rang de freqüències: en recepció, 11,7-12,7 GHz; en transmissió, 14-17,8 GHz. Avantatges: longituds d'ona mitjanes que traspassen la majoria dels obstacles i transporten una gran quantitat de dades. Inconvenients: la majoria de les ubicacions estan adjudicades.Banda ka Rang de freqüències: 18-31 GHz. Avantatges: ampli espectre d'ubicacions disponible; les longituds d'ona transporten grans quantitats de dades. Inconvenients: són necessaris transmissors molt potents, i són sensibles a interferències ambientals.
No.