Identifica la temàtica clau d'aquest text.
Dedàlia (en grec antic Δαίδαλια) era un festival celebrat a Beòcia en honor d'Hera. L'origen i forma de celebració són descrites per Pausànies. Explica que Hera, molesta amb Zeus per algun motiu, es va retirar a Eubea, i com que el déu no podia convèncer-la per que tornés va anar a veure a Citeró, rei de Platea, que li va aconsellar que fes una imatge e fusta i la vestís, posant-la en un carro estirat per bous, i que digués que es casava amb Platea, la filla del riu Esop. Zeus ho va fer així, i quan Hera ho va saber es va acostar al carro trencant el vestit de la imatge. Va veure que era de fusta i es va reconciliar amb Zeus. Per aquesta reconciliació se celebraven las festes de la Dedàlia, ja que antigament, les estàtues de fusta s'anomenaven "dedàlies". El festival se celebrava només una vegada cada set anys més o menys. Un festival especial anomenat petita Dedàlia es feia a Platea. No lluny de la ciutat hi havia un bosc d'alzines, les més grans de tota Beòcia, i els habitants de Platea anaven a aquest bosc on deixaven al peu dels arbres bocins de carn cuita. No es preocupaven dels altres ocells, però vigilaven els corbs, que hi anaven amb freqüència. Miraven de quin arbre agafaven la carn i el tallaven, i en feien la dèdala, la imatge de fusta. La festa de la gran Dedàlia es feia cada seixanta anys, perquè durant aquest temps els habitants de Platea van deixar de celebrar la festa, ja que es trobaven a l'exili. Es recollien catorze figures de fusta que havien estat preparades per Platea durant les petites Dedàlies. Aquestes imatges recollides se les repartien per sorteig les diverses ciutats beòcies que hi participaven: Platea, Coronea, Tèspies, Tanagra, Queronea, Orcomen, Lebadea, i Tebes. Portaven cadascuna la seva imatge a la riba del riu Asop i la posaven sobre un carro on també hi anava un núvia, i sortejaven l'ordre de la processó. Després conduïen els carros des del riu fins a la cima del mont Citeró, on hi havia un altar preparat amb troncs i llenya. Cada ciutat sacrificava una Vaca a Hera i un toro a Zeus. i cremaven les víctimes mullades de vi i cobertes d'encens i les dedàlies al mateix temps sobre l'altar, i també les ofrenes del poble fins que es consumia tot. Pausànies diu que el foc era enorme i es veia des de molt lluny.
El text tracta sobre festivals.