L'ombra del Suprem amenaça l'estratègia dels presos polítics amb el 100.2
Els juristes difereixen sobre si els recursos a les sortides dels líders independentistes per treballar els ha de revisar l'audiència provincial o el tribunal que els va condemnar
L'ombra del Tribunal Suprem és llarga i, malgrat dictar sentència aviat farà un any, continua condicionant el dia a dia dels presos polítics a Lledoners, Mas d'Enric i Puig de les Bases.
L'últim cas va ser evident amb el missatge inèdit amenaçant els funcionaris de presons catalanes amb un delicte de prevaricació si permetien als líders independentistes passar el confinament a casa.
La llarga mà del Suprem, però, també podria amenaçar l'article 100.2 que es va aplicar als presos independentistes a principis d'any.
Aquest article del reglament penitenciari permet combinar elements del diversos graus.
En el cas dels presos, es combinen elements del segon i el tercer grau, i per això han pogut sortir de la presó unes hores al dia per treballar o fer tasques de voluntariat.
El 100.2 el concedeix, en base a criteris tècnics i encaminats a la reinserció de l'intern, la junta de tractament de la presó i és d'aplicació immediata, tot i que la Fiscalia hi pot presentar recurs.
Fonts de JxCat admeten que hi ha inquietud a Lledoners per la possibilitat que els recursos acabin sobre la taula de Manuel Marchena.
La clau de tot plegat està en determinar si s'entén l'article 100.2 com a execució de la pena o com a tractament penitenciari.
Si s'interpreta que aquest article del reglament penitenciari és execució de la pena, com per exemple ho són els graus penitenciaris, els recursos haurien d'anar al tribunal sentenciador, en aquest cas al Suprem.
Si, per contra, s'entén el 100.2 com una qüestió de tractament penitenciari, qui ho ha de veure els recursos és l'audiència provincial.
No hi ha una única opinió entre les ves consultades, però s'imposa la tesi que ha imperat fins ara: el 100.2 ha d'anar a l'audiència corresponent.
sentència de l'1-O
Un jutge obre la porta que el Suprem decideixi sobre el 100.2 dels presos polítics
El jutjat de vigilància penitenciària accepta les sortides per fer voluntariat de Carme Forcadell però apunta que el previsible recurs de la Fiscalia el podria veure el tribunal sentenciador
La manca d'un dret processal penitenciari: "No hi ha una norma clara"
La qüestió no està definida i els juristes fan interpretacions diverses.
La polèmica sorgeix en el moment que no hi ha un dret processal penitenciari que estableixi com han de funcionar els recursos, tal com lamenten diverses veus consultades.
"No hi ha una norma clara, hi ha resolucions contradictòries i un buit legal en aquest sentit que fa dècades que denunciem", admet Iñaki Rivera, professor de Dret a la Universitat de Barcelona i director de l'Observatori del Sistema Penal i Drets Humans.
Segons ell, el 100.2 és matèria d'incidents d'execució de la pena i, per tant, hauria d'anar al Tribunal Suprem.
No tothom ho veu igual.
Marc Viu, advocat penalista, soci del bufet Sànchez+Viu i membre de la comissió de defensa de l'Col·legi de l'Advocacia de Barcelona, coincideix amb Rivera que el debat està obert, i critica també la manca d'una llei procedimental penitenciària, que suposa una falta de garanties de cara als interns.
"Hi ha inseguretat jurídica perquè en un lloc et poden resoldre d'una manera i en un altre d'una altra", sosté en declaracions a aquest diari.
Segons Berta Armengol, advocada penalista i penitenciària, la discussió pot tenir un fonament perquè és difícil d'interpretar si l'article 100.2 forma part del tractament o del règim de classificació.
"Això es resoldria amb una llei processal penitenciària", lamenta.
Tot i així, recorda que els recursos en aquest sentit sempre han anat a l'audiència provincial, que de fet té una sala especialitzada en l'àmbit penitenciari.
En la mateixa línia, Josep Maria Tamarit, catedràtic de Dret Penal de la Universitat de Lleida, admet que la qüestió pot generar "certs dubtes" però sosté que els recursos d'apel·lació en matèria de règim penitenciari han d'anar a l'audiència provincial, perquè no impliquen pròpiament un canvi de classificació penitenciària.
Els canvis de classificació -passar del segon al tercer grau, per exemple- sí que els resol el tribunal sentenciador, tot i que abans ho feia també l'audiència provincial.
La qüestió ara serà veure què resol l'audiència provincial quan rebi els recursos de la Fiscalia contra les sortides dels presos.
Ara per ara, els jutjats de vigilància penitenciària han avalat el 100.2 dels líders independentistes, sovint amb durs retrets als arguments de la Fiscalia per impedir-lo.
Com sosté Tamarit, si l'audiència provinicial resol aquests recursos, "resolts estaran".
Tant Tamarit com Iñaki Rivera apunten que el Suprem no pot entrar d'ofici en aquest àmbit.
"Els tribunals només poden actuar si les parts els ho demanen", recorden tots dos.
Tot i així, Rivera advoca per la prudència i recorda que en la qüestió del procés s'han vist "sorpreses".
L'última, veure com l'alt tribunal amenaçava els funcionaris perquè no permetessin als presos polítics confinar-se amb les seves famílies.
El règim de permisos concedit als presos polítics del procés en virtut de l'article 100.2 del reglament penitenciari es podria anul·lar pels possibles recursos de la Fiscalia. Els juristes no es posen d'acord sobre si els recursos haurien de ser vistos pel Tribunal Suprem, en tant que tribunal sentenciador, o per l’audiència provincial, que habitualment s’ocupa d'aquests assumptes.
Els presos independentistes gaudeixen d’unes hores fora de la presó en aplicació de l’article 100.2 del reglament penitenciari. Si la Fiscalia hi presenta recurs, es podria portar al Tribunal Suprem de Marchena, però alguns experts opinen que pertany a l’àmbit de l’audiència provincial. En tot cas, hi ha un buit legal que genera inseguretat jurídica als presos polítics.
El Tribunal Suprem mira de reüll l'aplicació de l’article 100.2 del reglament penitenciari pel qual la junta de tractament de la presó va concedir permisos als líders del procés. La problemàtica rau en el fet que si es considera execució de la pena, l’òrgan competent en cas de recurs és el Suprem, i si es considera tractament penitenciari és l'audiència provincial.
La llarga mà del Suprem, però, també podria amenaçar l'article 100.2 que es va aplicar als presos independentistes a principis d'any. 
Si s'interpreta que aquest article del reglament penitenciari és execució de la pena, com per exemple ho són els graus penitenciaris, els recursos haurien d'anar al tribunal sentenciador, en aquest cas al Suprem.
Si, per contra, s'entén el 100.2 com una qüestió de tractament penitenciari, qui ho ha de veure els recursos és l'audiència provincial.
En la mateixa línia, Josep Maria Tamarit, catedràtic de Dret Penal de la Universitat de Lleida, admet que la qüestió pot generar "certs dubtes" però sosté que els recursos d'apel·lació en matèria de règim penitenciari han d'anar a l'audiència provincial, perquè no impliquen pròpiament un canvi de classificació penitenciària.
Si s'interpreta que aquest article del reglament penitenciari és execució de la pena, com per exemple ho són els graus penitenciaris, els recursos haurien d'anar al tribunal sentenciador, en aquest cas al Suprem.
Si, per contra, s'entén el 100.2 com una qüestió de tractament penitenciari, qui ho ha de veure els recursos és l'audiència provincial.
La polèmica sorgeix en el moment que no hi ha un dret processal penitenciari que estableixi com han de funcionar els recursos, tal com lamenten diverses veus consultades.
En la mateixa línia, Josep Maria Tamarit, catedràtic de Dret Penal de la Universitat de Lleida, admet que la qüestió pot generar "certs dubtes" però sosté que els recursos d'apel·lació en matèria de règim penitenciari han d'anar a l'audiència provincial, perquè no impliquen pròpiament un canvi de classificació penitenciària.
La llarga mà del Suprem, però, també podria amenaçar l'article 100.2 que es va aplicar als presos independentistes a principis d'any. 
El 100.2 el concedeix, en base a criteris tècnics i encaminats a la reinserció de l'intern, la junta de tractament de la presó i és d'aplicació immediata, tot i que la Fiscalia hi pot presentar recurs. 
Si s'interpreta que aquest article del reglament penitenciari és execució de la pena, com per exemple ho són els graus penitenciaris, els recursos haurien d'anar al tribunal sentenciador, en aquest cas al Suprem. 
Si, per contra, s'entén el 100.2 com una qüestió de tractament penitenciari, qui ho ha de veure els recursos és l'audiència provincial. 
Els permisos penitenciaris a què s’han acollit els presos independentistes podrien ser anul·lats en cas que la Fiscalia els recorri.
L’article 100.2 del reglament penitenciari, que permet als presos polítics combinar diversos graus per sortir de la presó, en qüestió.
El Tribunal Suprem mira de reüll la concessió de permisos penitenciaris als líders del procés. 