N'hi ha prou si la Generalitat es retira de les causes contra independentistes?
Els advocats de l'administració analitzen una trentena de causes per decidir si se n'aparten, però la qüestió dels atestats és un problema de fons que cal abordar
El politòleg i professor de la UPF Marc Sanjaume parla del trilema de l'independentisme.
El repte dels partits independentistes amb aspiracions de govern és poder governar, guanyar suports i fer passes cap a la independència, però avançar en tots tres objectius alhora és complicat.
Si un partit independentista només governa l'autonomia i no fa res per la independència, pot perdre suports.
Igual que si només es dedica a avançar cap a la independència i oblida la gestió del dia a dia.
Els partits miren de gestionar aquesta tensió, però governar l'autonomia des de l'independentisme implica contradiccions.
Una de les més clares que ha hagut d'afrontar l'independentisme català els últims anys és la que fa referència a les acusacions particulars de la Generalitat contra manifestants.
Casos recents com el de Marcel Vivet o Adrián Sas, condemnats a penes elevades de presó amb la participació activa de la Generalitat, han generat polèmica.
També l'absolució d'Ibrahim i Charaf, per a qui els advocats d'Interior demanaven tres anys i mig de presó per les protestes de la sentència.
Els canvis en aquest sentit han estat una de les exigències de la CUP per donar suport a la investidura de Pere Aragonès.
En aquesta carpeta hi ha hagut moviments.
Primer es va traslladar els advocats dels Mossos al gabinet jurídic central, decisió anunciada al juliol.
La setmana passada, el Govern va comunicar que es retiraria de les causes contra manifestants si no hi havia lesions als agents o bé no se'n podia acreditar l'autoria.
El cas més proper on es veurà això és a partir d'aquest 25 de novembre, quan comença el judici contra set manifestants independentistes que el 30 de gener de 2018 van participar en les protestes per la investidura fallida de Carles Puigdemont.
Els implicats, però, encara s'enfronten a la petició d'entre dos i quatre anys de presó que demana la Fiscalia i consideren que la retirada la Generalitat s'explica per un "canvi d'imatge" que hauria d'haver arribat ja fa mesos, quan el conseller d'Interior Miquel Sàmper va anunciar el canvi de criteri a l'hora d'acusar manifestants.
A dia d'avui, la Generalitat també revisa una trentena de causes obertes on és part, cosa que implica fer efectiu el canvi de criteri anunciat ja fa mesos.
Els agents han de tenir l'opció de ser defensats pels advocats de l'administració si han estat lesionats en l'exercici de la seva funció.
Ara bé, com denuncien organitzacions com Alerta Solidària, aquesta defensa no necessàriament implica haver d'acusar els manifestants de delictes que van més enllà dels que afecten pròpiament l'agent.
En els últims temps, Interior ha canviat el criteri per limitar-se a acusar només pel delicte de lesions a l'agent, però encara arriben a judici casos amb la Generalitat acusant també de desordres públic o atemptat a l'autoritat.
Un de recent, el dels 9 de Lledoners.
Els advocats dels Mossos, que fins aquesta legislatura formaven part del Departament d'Interior, fa setmanes que depenen de Francesc Esteve, director del gabinet jurídic central de la Generalitat, integrat al Departament de la Presidència.
Els casos que arribin a partir d'ara els podran assumir altres advocats i no necessàriament els que formaven part de l'equip d'Interior, alguns dels quals era especialment bel·ligerants contra l'independentisme.
Això implica canvis a l'hora d'abordar aquestes causes i analitzar els atestats policials, peça clau que sovint fonamenta l'acusació.
També ha de facilitar que, si es considera que no hi ha lesions o no se'n pot saber l'autor, la Generalitat es retiri de bon principi i no participi en l'impuls del procediment.
La importància dels atestats policials
Els atestats configuren el relat dels fets i molt sovint s'assumeixen com a vàlids perquè la paraula de l'agent acostuma a valdre més que la del manifestant.
Sentències com la de Marcel Vivet o la d'Adrián Sas qüestionen un model que prioritza aquests atestats, que en alguns casos no es corresponen amb la realitat.
En el cas de Garcia, l'atestat era de la policia espanyola i va acabar en absolució després que la Fiscalia rebaixés fins a dues vegades l'acusació davant la falta de proves.
Corregir aquesta situació és complex, perquè implicaria reformes de fons difícils d'abordar.
Els canvis en les acusacions particulars de la Generalitat han de permetre detectar aquests escrit poc fonamentats i evitar que els advocats de l'administració participin de procediments contra manifestants.
Aquest serà també un dels punts que s'abordarà a la comissió sobre el model policial que, un cop creada, ha de començar a caminar aquest mes.
Elements com les càmeres que enregistrin les actuacions dels agents o mecanismes de control extern per fiscalitzar, també, els atestats policials poden permetre millores en qüestions nuclears que van més enllà del pas al costat de la Generalitat en les acusacions contra independentistes.
Els objectius principals dels partits independentistes amb intenció de governar és poder governar, guanyar suports i avançar cap a la independència. Queda clar, no obstant, que procedir en els tres objectius a la vegada és difícil i es veuen sotmesos a moltes contradiccions. Una de les més transparents han estat les acusacions particulars de la Generalitat contra manifestants.
La Generalitat canvia les defenses dels agents de Mossos en les causes contra independentistes. Defensaran només aquelles causes on els agents hagin patit lesions, no per altres criteris com ara atemptat a l’autoritat o desordres públics. Els advocats dels Mossos passen a dependre del gabinet jurídic central. El principal escull són els atestats policials, més vàlids que la paraula del manifestant.
Per a l'independentisme, és impossible governar, guanyar suports i aconseguir una República catalana alhora. La Generalitat no facilita la tasca a l'independentisme quan participa a la condemna a manifestants, doncs tampoc no pot deixar de banda la defensa dels agents dels Mossos. Un altre problema fonamental són els atestats policials, que en alguns casos no corresponen a la realitat.
Una de les més clares que ha hagut d'afrontar l'independentisme català els últims anys és la que fa referència a les acusacions particulars de la Generalitat contra manifestants.
Els canvis en les acusacions particulars de la Generalitat han de permetre detectar aquests escrit poc fonamentats i evitar que els advocats de l'administració participin de procediments contra manifestants.
Elements com les càmeres que enregistrin les actuacions dels agents o mecanismes de control extern per fiscalitzar, també, els atestats policials poden permetre millores en qüestions nuclears que van més enllà del pas al costat de la Generalitat en les acusacions contra independentistes.
El cas més proper on es veurà això és a partir d'aquest 25 de novembre, quan comença el judici contra set manifestants independentistes que el 30 de gener de 2018 van participar en les protestes per la investidura fallida de Carles Puigdemont.
Una de les més clares que ha hagut d'afrontar l'independentisme català els últims anys és la que fa referència a les acusacions particulars de la Generalitat contra manifestants.
Els canvis en les acusacions particulars de la Generalitat han de permetre detectar aquests escrit poc fonamentats i evitar que els advocats de l'administració participin de procediments contra manifestants.
El cas més proper on es veurà això és a partir d'aquest 25 de novembre, quan comença el judici contra set manifestants independentistes que el 30 de gener de 2018 van participar en les protestes per la investidura fallida de Carles Puigdemont.
Elements com les càmeres que enregistrin les actuacions dels agents o mecanismes de control extern per fiscalitzar, també, els atestats policials poden permetre millores en qüestions nuclears que van més enllà del pas al costat de la Generalitat en les acusacions contra independentistes.
Una de les més clares que ha hagut d'afrontar l'independentisme català els últims anys és la que fa referència a les acusacions particulars de la Generalitat contra manifestants.
El cas més proper on es veurà això és a partir d'aquest 25 de novembre, quan comença el judici contra set manifestants independentistes que el 30 de gener de 2018 van participar en les protestes per la investidura fallida de Carles Puigdemont.
Els canvis en les acusacions particulars de la Generalitat han de permetre detectar aquests escrit poc fonamentats i evitar que els advocats de l'administració participin de procediments contra manifestants.
Elements com les càmeres que enregistrin les actuacions dels agents o mecanismes de control extern per fiscalitzar, també, els atestats policials poden permetre millores en qüestions nuclears que van més enllà del pas al costat de la Generalitat en les acusacions contra independentistes.
El gran repte dels partits independentistes al Govern: és difícil avançar alhora en tots els seus objectius.
Canvis en les causes contra independentistes amb participació de la Generalitat: només per lesions a agents sense atemptat a l’autoritat.
L'independentisme es contradiu i no pot complir tots els seus objectius, a més de comptar amb impediments de la Generalitat.