De l'«acció directa» a l'«estratègica»: el moviment que ha desvetllat la Catalunya central
En quinze dies, els CDR van organitzar una manifestació de 10.000 persones i una altra de 27.000 a Manresa, mobilitzacions sense precedents a la comarca
D'ençà de la preparació de l'1-O, el Comitè de Defensa de la República (CDR) ha anat guanyant protagonisme a Catalunya.
Tant al Bages com al Moianès s'ha convertit en un actor principal de l'acció al carrer i el discurs polític.
De fet, al Bages, Moianès, Berguedà i Solsonès hi conviuen 33 assemblees, quatre a Manresa -una per districte- i una a les principals poblacions.
Tenen un funcionament autònom i es coordinen comarcalment amb una trobada cada quinze dies.
Ara, a més a més, comencen a estructurar-se, també, sectorialment, amb docents, artistes, bombers, i persones d’altres àmbits professionals que donen "solucions" temàtiques a problemes puntuals.
Respecte d'ANC i Òmnium, el funcionament dels CDR és més flexible i això els permet organitzar-se més àgilment en cas que hi hagi novetats.
Molts dels seus activistes comparteixen militància amb aquestes entitats, però molts altres no.
Quan feia bon temps es reunien, a vegades, en places públiques i en espais oberts.
Ara ho fan en casals i ateneus, sense la "cotilla" d'estar estructurats legalment, fet que els fa més "líquids" en la seva acció.
Inicis d'història
A Manresa, els Comitè en Defensa del Referèndum, primer, i de la República després, en tots dos casos, va tenir una estrena aclaparadora.
En una ciutat on la concentració històrica més nombrosa havia aplegat unes 5.000 persones per celebrar la Lliga ACB del TDK Manresa, el 1998, el CDR va aconseguir, amb poc més de 15 dies d'existència, una manifestació de 10.000 persones el 20 de setembre (coincidint amb els escorcolls al Departament d'Economia), i de més de 27.000 el 3 d'octubre, per l'aturada de país.
Totes dues van passar per davant la comandància de la Guàrdia Civil guardant un escrupolós silenci.
El CDR de Manresa havia nascut a mitjans de setembre seguint la crida nacional.
Ho va fer, principalment, impulsat per membres de l'esquerra anticapitalista de la capital del Bages.
La precipitació dels esdeveniments, amb els primers escorcolls a dependències de la Generalitat, i sobretot després de la resposta policial a l'1 d'octubre, quan la població encara se sorprenia de l'actuació de l'Estat, va fer que el moviment s'engreixés ràpidament.
Per gestionar aquell èxit, en primera instància es van crear divuit assemblees, una per col·legi, i ja més endavant, es va dividir l'àmbit d'actuació en les actuals quatre assemblees, reproduint els districtes de la ciutat.
Sense descuidar el camí cap a la República, l'acció dels CDR s'ha dirigit també a activitats de caràcter social o de conscienciació.
Al Pont, feu espanyolista, les accions es fan de nit "però duren poca estona"
"Al Pont de Vilomara les accions les hem de fer amb molta cura i de nit, a diferència d'altres municipis de la comarca", explica Abel Aguilar, un dels membres del CDR d'aquesta població del Bages.
"Gradualment -continua- hem anat passant d'una acció més directa a una de més estratègica", assegura, ja que, segons argumenta, si surten a penjar llaços grocs "al cap de poques hores ja no hi són".
El Pont de Vilomara és la població del Bages amb un índex d'unionistes més alt.
Des de 1979 el PSC hi ha governat amb majories absolutíssimes, però en els últims mesos la balança s'ha anat decantant cap a Ciutadans.
En les darreres setmanes, abans del 21-D, s'hi va viure l'agressió a persones que penjaven cartells de la CUP, i va ser l'escenari de diverses manifestacions espanyolistes.
El CDR del Pont de Vilomara el conformen una vintena de persones que es troben cada dues setmanes, a no ser que hi hagi algun tema urgent d'actualitat, relata Aguilar.
Les "assemblees de poble" del CDR de Castellbell i el Vilar
El CDR de Castellbell i el Vilar combat el desànim general degut per l'impàs que viu l'independentisme "amb més acció".
En aquesta població, residència del pare d'Oriol Junqueras, Toni Cusó explica que també hi ha un nucli dur d'espanyolisme "tolerat per l'alcaldessa -del PSC-" i que al llarg dels anys "s'ha establert en el moll de l'os d'entitats esportives i de tota mena del poble".
"Malgrat que ells no ho admeten, en molts casos tenen posicionaments totalitaris, propers al feixisme", assenyala.
El CDR de Castellbell i el Vilar es reuneix cada setmana, tot i que segons Cusó s'està plantejant espaiar més les trobades.
En aquest municipi, a diferència del que passava al Pont, surten sovint a posar llaços grocs o a encartellar.
"Properament pintarem un mural de suport a Junqueras", diu Cusó.
Les seves accions de vegades tampoc sobreviuen massa temps.
"Això ens encoratja a tornar a sortir", assegura.
Les assemblees del CDR, inicialment impulsades "per gent propera a ERC, tot i que actualment són molt transversals", s'han convertit "en assemblees de poble" i s'hi tracten també altres temes, "com la presència d'espanyolisme totalitari al municipi", conclou el de Castellbell.
D'ençà de l'organització i posterior celebració del referèndum de l'1-O, els Comitès de Defensa de la República s'han convertit en els grans vertebradors de l'independentisme arreu de la Catalunya Central. Aquests comitès s'organitzen per municipis, o districtes en cas de poblacions més grans, i han estat capaços d'organitzar les manifestacions més massives mai vistes a la zona.
Des de l'1-O, els CDR han guanyat molt protagonisme al Bages, Moianès, Berguedà i Solsonès. A Manresa, el CDR va organitzar una manifestació de 27.000 persones el 3 d'octubre, superant amb escreix els 5.000 que van celebrar la lliga ACB del TDK el 1998. Al Pont de Vilomara, feu espanyolista, s'hi han viscut agressions a persones que penjaven cartells.
El CDR (Comitè de Defensa de la República) ha guanyat molt de protagonisme d'ençà de l'1-O sobretot en les comarques de la Catalunya Central (el Moianès i el Bages). Aquest augment en el suport als CDR va quedar ben palès en el nombre d'assistents a dues manifestacions convocades en quinze dies: una de 10.000 i l'altre de 27.000 participants.
En una ciutat on la concentració històrica més nombrosa havia aplegat unes 5.000 persones per celebrar la Lliga ACB del TDK Manresa, el 1998, el CDR va aconseguir, amb poc més de 15 dies d'existència, una manifestació de 10.000 persones el 20 de setembre (coincidint amb els escorcolls al Departament d'Economia), i de més de 27.000 el 3 d'octubre, per l'aturada de país.
"Al Pont de Vilomara les accions les hem de fer amb molta cura i de nit, a diferència d'altres municipis de la comarca", explica Abel Aguilar, un dels membres del CDR d'aquesta població del Bages.
Les "assemblees de poble" del CDR de Castellbell i el Vilar.
En aquesta població, residència del pare d'Oriol Junqueras, Toni Cusó explica que també hi ha un nucli dur d'espanyolisme "tolerat per l'alcaldessa -del PSC-" i que al llarg dels anys "s'ha establert en el moll de l'os d'entitats esportives i de tota mena del poble".
De fet, al Bages, Moianès, Berguedà i Solsonès hi conviuen 33 assemblees, quatre a Manresa -una per districte- i una a les principals poblacions.
En una ciutat on la concentració històrica més nombrosa havia aplegat unes 5.000 persones per celebrar la Lliga ACB del TDK Manresa, el 1998, el CDR va aconseguir, amb poc més de 15 dies d'existència, una manifestació de 10.000 persones el 20 de setembre (coincidint amb els escorcolls al Departament d'Economia), i de més de 27.000 el 3 d'octubre, per l'aturada de país.
"Gradualment -continua- hem anat passant d'una acció més directa a una de més estratègica", assegura, ja que, segons argumenta, si surten a penjar llaços grocs "al cap de poques hores ja no hi són". 
En aquesta població, residència del pare d'Oriol Junqueras, Toni Cusó explica que també hi ha un nucli dur d'espanyolisme "tolerat per l'alcaldessa -del PSC-" i que al llarg dels anys "s'ha establert en el moll de l'os d'entitats esportives i de tota mena del poble".
En una ciutat on la concentració històrica més nombrosa havia aplegat unes 5.000 persones per celebrar la Lliga ACB del TDK Manresa, el 1998, el CDR va aconseguir, amb poc més de 15 dies d'existència, una manifestació de 10.000 persones el 20 de setembre (coincidint amb els escorcolls al Departament d'Economia), i de més de 27.000 el 3 d'octubre, per l'aturada de país.
"Al Pont de Vilomara les accions les hem de fer amb molta cura i de nit, a diferència d'altres municipis de la comarca", explica Abel Aguilar, un dels membres del CDR d'aquesta població del Bages.
Les "assemblees de poble" del CDR de Castellbell i el Vilar.
En aquesta població, residència del pare d'Oriol Junqueras, Toni Cusó explica que també hi ha un nucli dur d'espanyolisme "tolerat per l'alcaldessa -del PSC-" i que al llarg dels anys "s'ha establert en el moll de l'os d'entitats esportives i de tota mena del poble".
Els Comitès de Defensa de la República (CDR) vertebren l'independentisme a la Catalunya Central d'ençà de l'1-O.
Els CDR tenen molt protagonisme a la Catalunya Central amb 33 assemblees i organitzant manifestacions de fins a 27.000 persones
 El Comitè de Defensa de la República organitza en quinze dies dues manifestacions de més de 10.000 participants.