El Tarragonès i el Barcelonès se situen com les comarques amb més població estacional durant l'any passat
L'Aran i vint comarques mantenen una diferència positiva, mentre el Baix Llobregat i el Vallès Occidental lideren la negativa
El Tarragonès i el Barcelonès van ser les comarques que durant el 2016 van tenir una població estacional –el saldo o la diferència entre les entrades a un municipi de persones que no hi resideixen i les sortides per treballar, estudiar, segones residències o vacances- més elevada amb 44.137 i 39.483 persones ETCA, respectivament, seguides del Baix Empordà (27.635) i la Selva (27.029), segons les estimacions provisionals de l'Idescat.
L'ETCA és la unitat de mesura de població equivalent a temps complet anual, tenint en compte que cada persona només es compta segons el nombre de dies que està present en cada municipi.
Junt amb aquests dos territoris, l'Aran i vint comarques més tenen una població estacional positiva, mentre que en l'altre extrem hi ha el Baix Llobregat, amb -32.832 persones ETCA, el Vallès Occidental (-19.349) i el Vallès Oriental (-13.420).
En termes relatius, el Pallars Sobirà (29,1%), Aran (25,3%), el Baix Empordà (20,8%) i la Cerdanya (19,7%) són les comarques amb més població estacional.
A l'altra banda, hi ha 19 comarques on la població estacional és de signe negatiu, però en totes la disminució de població és inferior al 5% de la població empadronada.
En termes relatius, el Pallars Sobirà (29,1%), Aran (25,3%), el Baix Empordà (20,8%) i la Cerdanya (19,7%) són les comarques amb més població estacional.
A l'altra banda, hi ha 19 comarques on la població estacional és de signe negatiu, però en totes la disminució de població és inferior al 5% de la població empadronada.
L'estadística ofereix informació de 220 municipis (capitals comarcals, municipis de més de 5.000 residents i municipis de més de 5.000 persones ETCA).
Així, per municipis, n'hi ha 88 que tenen un signe positiu i en termes absoluts, a banda de Barcelona, que és el municipis amb una major població estacional (85.279 persones ETCA), també destaquen Salou (23.305), Lloret de Mar 816.941), Cerdanyola del Vallès (12.741) i Tarragona (10.198).
En termes relatius, destaca Santa Susanna perquè s'estima que en la seva població estacional equival al 175% de la població empadronada al municipi.
El segueixen Salou, Tossa de Mar, Castell-Platja d'Aro i Torroella de Montgrí, amb un increment sobre la població resident que oscil·la entre el 88,3% i el 45,9%.
Dels 132 municipis on la població estacional és negativa (i, per tant, la població present al municipi és inferior a l'empadronada) destaquen, en termes absoluts, l'Hospitalet de Llobregat (-15.693 persones ETCA), Badalona (-15.168) i Santa Coloma de Gramenet (-12.565).
Els municipis que tenen més població estacional negativa en termes relatius són Tiana (-16,0%), Alpicat (-15,7%) i Torrelles de Llobregat (-14,8%).
Entre les capitals comarcals, els municipis amb més proporció de població estacional són Sort (31,4%), Vielha e Mijaran (24,2%) i el Vendrell (14,9%) i els municipis amb més població estacional negativa, en termes relatius, són Sant Feliu de Llobregat (-9,9%), Sabadell (-6,0%) i Terrassa (-5,1%).
La població estacional dels municipis pot oscil·lar de manera important al llarg de l'any, perquè reflecteix les entrades i sortides de la població per motius laborals, d'estudis, de segona residència o turístics.
Així, per exemple, la població estacional de Barcelona el 2016 ha estat de 85.729 persones equivalents a temps complet anual (un 5,3% de la població empadronada).
Barcelona ha registrat el valor més alt al quart trimestre de l'any, amb 124.433 persones equivalents a temps complet anual (gairebé el mateix que en el segon trimestre, 123.279); en canvi, a l'estiu Barcelona ha tingut una població estacional negativa (-17.388 persones equivalents a temps complet anual).
En termes relatius, els valors més alts de població estacional es registren al tercer trimestre i en municipis litorals, que tenen un important component turístic i de segona residència.
Els encapçala Santa Susanna, que a l'estiu del 2016 ha arribat a acollir una mitjana de 12.077 persones equivalents a temps complet anual, a més dels seus 3.323 habitants.
Dos municipis més van triplicar la població mitjana a l'estiu (Tossa de Mar i Salou) i 5 municipis més la van duplicar (Castell-Platja d'Aro, Torroella de Montgrí, Creixell, Roda de Berà i Calonge).
També hi ha municipis turístics del Pirineu que registren el valor més alt de població estacional a l'estiu, com ara Vielha e Mijaran i Sort.
L’Aran i 22 comarques tenen població estacional de signe positiu l’any 2016, mentre que les 19 comarques restants tenen població estacional negativa, segons l'Idescat. Així, el Tarragonès és la comarca amb més població estacional (44.137) i la segueixen el Barcelonès, Baix Empordà i la Selva. A l’altre extrem, se situen el Baix Llobregat, el Vallès Occidental i el Vallès Oriental.
Les persones es compten pel nombre de dies que romanen en un municipi. L'ETCA ha fet una estadística amb aquests comptes, calculant les entrades i sortides per feina, estudis, turístics o segona residència. El Tarragonès i el Barcelonès són els municipis amb més població estacional, mentre que, per exemple, Tossa de Mar o Salou tripliquen la població a l'estiu.
El 2016 les comarques de més població estacional van ser el Tarragonès (44.137 ETCA) i el Barcelonès (39.483 ETCA). El Baix Llobregat (-32.832 ETCA) i el Vallès Occidental (-19.349 ETCA), les que menys. La xifra de 88 municipis és positiva, com Barcelona, Salou o Lloret de Mar, i la de 132, negativa, com l'Hospitalet de Llobregat o Badalona.
El Tarragonès i el Barcelonès van ser les comarques que durant el 2016 van tenir una població estacional –el saldo o la diferència entre les entrades a un municipi de persones que no hi resideixen i les sortides per treballar, estudiar, segones residències o vacances- més elevada amb 44.137 i 39.483 persones ETCA, respectivament, seguides del Baix Empordà (27.635) i la Selva (27.029), segons les estimacions provisionals de l'Idescat. 
Junt amb aquests dos territoris, l'Aran i vint comarques més tenen una població estacional positiva, mentre que en l'altre extrem hi ha el Baix Llobregat, amb -32.832 persones ETCA, el Vallès Occidental (-19.349) i el Vallès Oriental (-13.420). 
En termes relatius, el Pallars Sobirà (29,1%), Aran (25,3%), el Baix Empordà (20,8%) i la Cerdanya (19,7%) són les comarques amb més població estacional.
Així, per exemple, la població estacional de Barcelona el 2016 ha estat de 85.729 persones equivalents a temps complet anual (un 5,3% de la població empadronada).
El Tarragonès i el Barcelonès van ser les comarques que durant el 2016 van tenir una població estacional –el saldo o la diferència entre les entrades a un municipi de persones que no hi resideixen i les sortides per treballar, estudiar, segones residències o vacances- més elevada amb 44.137 i 39.483 persones ETCA, respectivament, seguides del Baix Empordà (27.635) i la Selva (27.029), segons les estimacions provisionals de l'Idescat. 
Junt amb aquests dos territoris, l'Aran i vint comarques més tenen una població estacional positiva, mentre que en l'altre extrem hi ha el Baix Llobregat, amb -32.832 persones ETCA, el Vallès Occidental (-19.349) i el Vallès Oriental (-13.420). 
En termes relatius, el Pallars Sobirà (29,1%), Aran (25,3%), el Baix Empordà (20,8%) i la Cerdanya (19,7%) són les comarques amb més població estacional.
Així, per exemple, la població estacional de Barcelona el 2016 ha estat de 85.729 persones equivalents a temps complet anual (un 5,3% de la població empadronada).
El Tarragonès i el Barcelonès van ser les comarques que durant el 2016 van tenir una població estacional –el saldo o la diferència entre les entrades a un municipi de persones que no hi resideixen i les sortides per treballar, estudiar, segones residències o vacances- més elevada amb 44.137 i 39.483 persones ETCA, respectivament, seguides del Baix Empordà (27.635) i la Selva (27.029), segons les estimacions provisionals de l'Idescat. 
Junt amb aquests dos territoris, l'Aran i vint comarques més tenen una població estacional positiva, mentre que en l'altre extrem hi ha el Baix Llobregat, amb -32.832 persones ETCA, el Vallès Occidental (-19.349) i el Vallès Oriental (-13.420). 
Així, per municipis, n'hi ha 88 que tenen un signe positiu i en termes absoluts, a banda de Barcelona, que és el municipis amb una major població estacional (85.279 persones ETCA), també destaquen Salou (23.305), Lloret de Mar 816.941), Cerdanyola del Vallès (12.741) i Tarragona (10.198). 
Dels 132 municipis on la població estacional és negativa (i, per tant, la població present al municipi és inferior a l'empadronada) destaquen, en termes absoluts, l'Hospitalet de Llobregat (-15.693 persones ETCA), Badalona (-15.168) i Santa Coloma de Gramenet (-12.565).
Segons l'Idescat, el Tarragonès i el Barcelonès són les comarques amb més població estacional el 2016.
L'ETCA fa una estadística per calcular la població estacional: el Tarragonès i el Barcelonès són els municipis que més en tenen.
El Tarragonès i el Barcelonès van tenir la població estacional més alta durant el 2016, segons dades de l'ETCA.