Peralada estrena un 'Acis i Galatea' que posa l'accent en la relació dramàtica i apropa l'òpera a l'univers del madrigal
La peça agafa la partitura original que Händel va estrenar el 1718 i conceptualitza una natura gairebé matemàtica
El Festival de Peralada (Alt Empordà) estrena aquest dimecres un 'Acis i Galatea' que posa l'accent en la relació dramàtica i apropa l'òpera a l'univers del madrigal.
Aquí, els solistes són també intèrprets, i la relació entre el pastor i la nimfa, estroncada pel gelós Polifem, s'allunya de l'ègloga i "redueix la història a un drama domèstic", explica el director escènic, Rafael R. Villalobos.
A 'Acis i Galatea', la posada en escena estableix una retòrica amb la música –interpretada per la formació barroca 'Vespres d'Arnadí'- amb l'objectiu d'intensificar les parts clau de l'òpera.
Villalobos s'imbueix de l'atmosfera del Claustre del Carme i tan sols hi representa una natura "gairebé asèptica", partint de la premissa "que Händel, a la seva partitura, també intenta recrear el cant dels ocells o el fluir de l'aigua a través de la matemàtica de les notes".
Després del 'Rinaldo', el Festival de Peralada torna a apostar per Händel amb una nova producció, 'Acis i Galatea'.
Sota la direcció escènica de Rafael R. Villalobos i la musical de Fausto Nardi, l'òpera agafa la partitura original que Händel va estrenar el 1718 (on la peça tenia un sol acte).
"Té la particularitat que està composta per a cinc cantants, que al mateix temps eren intèrprets, solistes i part del cor; i aquest univers, que està molt més a prop del madrigal que de l'operístic, ens interessava especialment", explica Villalobos.
El director subratlla que "la nuesa d'aquesta primera versió" suposava "un gran repte a nivell musical", però també li oferia més possibilitats a nivell escènic i dramatúrgic.
De fet, amb l'estrena a Peralada, Villalobos s'allunya de l'ègloga pastoral anglesa –amb què Händel va revestir l'òpera- i apropa més 'Acis i Galatea' a un "drama domèstic".
Per això, l'òpera posa l'accent en la teatralització de les emocions.
Villalobos reuneix un equip íntegre de veus espanyoles i fa que el drama mitològic flueixi "de la manera més natural possible" respectant, al mateix temps, "l'arquitectura musical" de la partitura de Händel.
Amb aquest 'Acis i Galatea', però, el director escènic també s'allunya d'aquella natura barroca, d'aquell univers rústic anglès que el compositor va impregnar a la seva primera versió.
De fet, per posar un exemple, Villalobos concreta que aquí, el seu Polifem, amb americana i corbata de llacet, "s'apropa més al dandi anglès de ciutat que no al personatge mitològic".
Naturalesa conceptual i "asèptica"
I aquesta voluntat d'actualitzar el concepte barroc de paisatge també es veu en l'escenografia.
Rafael R. Villalobos aprofita l'atmosfera que li ofereix el Claustre del Carme –un arbre, una font- i tan sols la complementa amb una representació "gairebé asèptica" de la natura, partint de la premissa que "la música és matemàtica" i que la partitura de Händel, a través de les notes, també "intenta recrear el cant dels ocells o el fluir de l'aigua".
Per això, Villalobos fa girar gairebé tota l'acció damunt del llit de Galatea, situat al mig d'una passarel·la que creua el claustre en transversal.
I jugant amb els colors, com si fossin llençols, hi situa gespa artificial (el prat), una seda blava (el cel) i coixins i roba grisosos (les roques que representen el ciclop).
"És una representació conceptual, de pura matemàtica", precisa el director escènic.
Música i posada en escena
A aquest 'Acis i Galatea' que signa Vilallobos, la música i la posada en escena dels intèrprets estableixen una retòrica constant.
"Hi ha moments en què prima l'atmosfera i la música cedeix perquè l'òpera guanyi escènicament, i moments en què passa al revés, per aconseguir un atac musical net, clar i concís", explica el director.
Del cant musical als més simples plaers, passant per l'amor entre el pastor i la nimfa i el desig de Polifem de posseir Galatea, l'òpera guanya en intensitat.
I desemboca en el desenllaç fatal (aquí, la roca és un coixí esventrat) en què Acis, derrotat pel ciclop, mor esclafat i acaba convertit en una font per la seva amada.
Villalobos dirigeix la part teatral d'aquesta versió d'"Acis i Galatea", aprofita l'ambient del claustre del Carme i hi presenta una natura gairebé asèptica. S'allunya de l'ègloga anglesa de Haendel i l'apropa a un drama domèstic. La direcció musical estarà a càrrec de Fausto Nardi. L'òpera es basa en la partitura original, que constava d'un únic acte.
Rafael R. Villalobos estrenarà la seva nova obra, "Acis i Galatea", dins el Festival de Peralada. A aquesta obra, el director s'allunya de l'obra original de Händel i presenta un drama domèstic on l'acció ocorre al llit de Galatea i els personatges disten molt de l'univers rústic anglès de l'obra original.
El festival de Peralada acollirà una versió de l’òpera de Händel “Acis i Galatea”. El director escènic Rafael R.Villalobos i el director musical Fausto Nardi s’han basat en la partitura original de l’obra, d’un sol acte. L’escenografia, que s’allunya de l’ègloga pastoral i l’estil barroc, aprofita el Claustre del Carme per a mostrar la natura de forma conceptual.
El Festival de Peralada (Alt Empordà) estrena aquest dimecres un "Acis i Galatea" que posa l'accent en la relació dramàtica i apropa l'òpera a l'univers del madrigal.
Sota la direcció escènica de Rafael R. Villalobos i la musical de Fausto Nardi, l'òpera agafa la partitura original que Händel va estrenar el 1718 (on la peça tenia un sol acte).
Amb aquest "Acis i Galatea", però, el director escènic també s'allunya d'aquella natura barroca, d'aquell univers rústic anglès que el compositor va impregnar a la seva primera versió.
Rafael R. Villalobos aprofita l'atmosfera que li ofereix el Claustre del Carme –un arbre, una font– i tan sols la complementa amb una representació "gairebé asèptica" de la natura, partint de la premissa que "la música és matemàtica" i que la partitura de Händel, a través de les notes, també "intenta recrear el cant dels ocells o el fluir de l'aigua".
El Festival de Peralada (Alt Empordà) estrena aquest dimecres un "Acis i Galatea" que posa l'accent en la relació dramàtica i apropa l'òpera a l'univers del madrigal.
Amb aquest "Acis i Galatea", però, el director escènic també s'allunya d'aquella natura barroca, d'aquell univers rústic anglès que el compositor va impregnar a la seva primera versió.
Per això, Villalobos fa girar gairebé tota l'acció damunt del llit de Galatea, situat al mig d'una passarel·la que creua el claustre en transversal.
"Hi ha moments en què prima l'atmosfera i la música cedeix perquè l'òpera guanyi escènicament, i moments en què passa al revés, per a aconseguir un atac musical net, clar i concís", explica el director.
El Festival de Peralada (Alt Empordà) estrena aquest dimecres un "Acis i Galatea" que posa l'accent en la relació dramàtica i apropa l'òpera a l'univers del madrigal.
Sota la direcció escènica de Rafael R. Villalobos i la musical de Fausto Nardi, l'òpera agafa la partitura original que Händel va estrenar el 1718 (on la peça tenia un sol acte).
"Té la particularitat que està composta per a cinc cantants, que al mateix temps eren intèrprets, solistes i part del cor; i aquest univers, que està molt més a prop del madrigal que de l'operístic, ens interessava especialment", explica Villalobos.
Rafael R. Villalobos aprofita l'atmosfera que li ofereix el Claustre del Carme –un arbre, una font– i tan sols la complementa amb una representació "gairebé asèptica" de la natura, partint de la premissa que "la música és matemàtica" i que la partitura de Händel, a través de les notes, també "intenta recrear el cant dels ocells o el fluir de l'aigua".
El Festival de Perelada estrena un "Acis i Galatea" més proper del madrigal que de l'òpera, representant una natura asèptica.
Villalobos presentarà "Acis i Galatea", una nova versió de l'obra de Händel, al Festival de Peralada.
Rafael R. Villalobos i Fausto Nardi presentaran una versió de l’òpera “Acis i Galatea” de Händel al Festival de Peralada.