Gosseres, segona oportunitat o patiment?
La taxa d’abandonament augmenta cada any i creix el nombre de centres que per causes econòmiques o de gestió no poden oferir una bona estada als animals
En un moment de canvi social en el que sembla que les polítiques de respecte a la natura van a l’alça encara trobem casos de males pràctiques cap als animals.
És cert que esdeveniments recents com la prohibició de l’empaitada d’ànecs a Roses i la regulació dels correbous a tot el territori català juguen a favor de la sensibilització però encara hi ha molt camí per recórrer.
Gandhi deia: ‘Un país, una civilització, es pot jutjar per la manera com tracta als seus animals’.
Cada any s’abandonen, segons la Fundació per a l’Adopció, l’Apadrinament i Defensa dels Animals (FAADA) 30.000 animals de companyia.
És a dir, una mitjana de quatre animals cada hora.
Si es compara amb les dades de l’estat espanyol, 140.000 animals abandonats entre gats i gossos, les xifres a Catalunya representen prop d’un 22%.
El fenomen ha augmentat a causa de la crisi econòmica que també ha repercutit en el funcionament de les gosseres municipals i els refugis.
Les gosseres públiques depenen de cada municipi o del consell comarcal corresponent.
Això fa que cada institució rebi un pressupost diferent i no es pugui fer una estimació a nivell general dels diners que es destinen al benestar d’aquests animals.
Per exemple, el municipi de Banyoles té una gossera amb capacitat per 25 animals i percep del consell comarcal del Pla de l’Estany 20.000 euros anuals.
Ara bé, també afirma: ‘Tot i ser una qüestió de diners, de diners n’hi ha. El problema ve de la gestió, no dels recursos’.
Molt sovint els supervisors d’aquests centres són càrrecs de confiança del govern municipal i el confort dels animals no està a la primera línia de les seves prioritats.
El cas de les protectores privades, no es fa distinció en la seva manera d’actuar, tot i que no es deguin a l’administració i el pressupost no vingui d’institucions públiques.
D’una llar a la gàbia
L’educador de gossos Albert Vilardell parla de les gosseres públiques de les comarques gironines com a ‘petits Guantánamos’.
Segons l’educador, ‘són instal·lacions que inviten al maltractament animal provocant patiment, el principal problema d’aquests centres’.
Les condicions en les quals es troben aquests equipaments no són òptimes per la vida d’un gos o un gat però aquesta mancança es compensa amb un teixit humà important que col·labora en la tasca i que, en la majoria dels casos, no cobra per la feina que fa.
Misericòrdia Bel, voluntària del Refugi Baix Camp, explica que va entrar al programa de voluntariat per donar una segona oportunitat a aquells animals que ja han patit l’abandonament o el maltractament.
Tot i que el principal objectiu d’una gossera és que l’animal adoptat no hi torni mai més després d’haver trobat una família que el cuidi, moltes vegades grups de gossos com ara els mestissos tenen tendència a reincidir.
Així doncs, cal que la seva estada es desenvolupi de la millor manera possible, sigui quin sigui el període de temps.
Això no obstant, aquest recorregut, en moltes d’aquestes gosseres genera controvèrsia entre els especialistes i els mateixos voluntaris del sector.
Així ho explica Carmen Xarles, voluntària de l’associació Dracs Peluts: ‘Si vaig entrar a Dracs Peluts és per la ràbia de fer-nos callar, allà no hi havia res clar.
La impotència i la indignació de saber que fins ara no han fet les coses bé és el que em fa continuar lluitant’.
La font del problema
Per evitar-los aquest patiment cal un canvi en la base social.
Ja hi ha sobre la taula propostes com les del Partit Animalista (PACMA) que aposten per unes polítiques de sacrifici zero i acabar amb la compra-venda.
Així com controlar més el xip en gossos i els gats.
Coincideix amb Tomàs Camps en dir que a través de l’educació als més petits, la qüestió anirà revertint progressivament.
Camps assegura que no se solucionaran els problemes fins que no es faci formació.
‘Cal entendre què li passa a l’animal, com se l’ha de tractar i solucionar qualsevol problema’.
En aquesta línia, programes europeus com el Blue Dog Project, han creat una col•lecció de llibres per afavorir l’educació en aquests valors.
El projecte està pensat per a les aules i les llars tot ensenyant a través de diverses proves com aprendre a tractar un gos de forma correcta.
Augmenten els abandonaments d'animals de companyia i a les gosseres les condicions no són òptimes, sigui per causes econòmiques o per problemes de gestió. Molts d'aquests centres sobreviuen gràcies a l'ajuda de voluntaris. Partits com el Partit Animalista (PACMA) són partidaris de polítiques de sacrifici zero i d'aquelles que ajudin a posar fi a la compravenda d'animals.
L'abandonament de mascotes i les males pràctiques amb animals continuen sent un problema en augment. A Catalunya cada any s'abandonen 30.000 animals de companyia, xifra que representa un 22% dels abandonaments a tot l'Estat, on s'abandonen 140.000 animals. Les gosseres municipals no reben el finançament necessari per dotar-se d'equipaments en condicions òptimes i garantir el benestar dels animals que acullen.
Malgrat la creixent sensibilització social a favor de la natura, persisteixen certes pràctiques de maltractament animal, com és el cas de l'elevada taxa d'abandonament d'animals de companyia, especialment arran de la crisi econòmica. La gestió i les condicions de les gosseres, tant públiques com privades, disten molt de ser ideals i generen patiment als animals. El canvi passa per l'educació.
En un moment de canvi social en el que sembla que les polítiques de respecte a la natura van a l’alça encara trobem casos de males pràctiques cap als animals.
Cada any s’abandonen, segons la Fundació per a l’Adopció, l’Apadrinament i Defensa dels Animals (FAADA) 30.000 animals de companyia.
Tot i que el principal objectiu d’una gossera és que l’animal adoptat no hi torni mai més després d’haver trobat una família que el cuidi, moltes vegades grups de gossos com ara els mestissos tenen tendència a reincidir.
Ja hi ha sobre la taula propostes com les del Partit Animalista (PACMA) que aposten per unes polítiques de sacrifici zero i acabar amb la compra-venda.
En un moment de canvi social en el que sembla que les polítiques de respecte a la natura van a l’alça encara trobem casos de males pràctiques cap als animals. 
Cada any s’abandonen, segons la Fundació per a l’Adopció, l’Apadrinament i Defensa dels Animals (FAADA) 30.000 animals de companyia. 
Si es compara amb les dades de l’estat espanyol, 140.000 animals abandonats entre gats i gossos, les xifres a Catalunya representen prop d’un 22%. 
Les condicions en les quals es troben aquests equipaments no són òptimes per la vida d’un gos o un gat però aquesta mancança es compensa amb un teixit humà important que col·labora en la tasca i que, en la majoria dels casos, no cobra per la feina que fa.
En un moment de canvi social en el que sembla que les polítiques de respecte a la natura van a l’alça encara trobem casos de males pràctiques cap als animals.
Cada any s’abandonen, segons la Fundació per a l’Adopció, l’Apadrinament i Defensa dels Animals (FAADA) 30.000 animals de companyia.
Les condicions en les quals es troben aquests equipaments no són òptimes per la vida d’un gos o un gat però aquesta mancança es compensa amb un teixit humà important que col·labora en la tasca i que, en la majoria dels casos, no cobra per la feina que fa.
Ja hi ha sobre la taula propostes com les del Partit Animalista (PACMA) que aposten per unes polítiques de sacrifici zero i acabar amb la compra-venda.
Cada any s'abandonen milers d'animals de companyia i les condicions a les gosseres no són òptimes.
La taxa d’abandonament d’animals augmenta a Catalunya i la crisi econòmica repercuteix en el funcionament de les gosseres.
Augmenten els abandonaments d'animals de companyia i les gosseres no representen una solució, segons denuncien entitats de defensa dels animals.