Les universitats catalanes, lluny de l'equitat: el classisme i la desigualtat perduren
L'alumnat no és representatiu de la societat, ja que mentre un 40% de la població adulta té un nivell formatiu baix, a la universitat els fills d'aquests progenitors són el 22%
Les universitats catalanes encara estan lluny de l'equitat.
Si bé la universitat hauria de ser representativa de la societat, segons un estudi fet per la Xarxa Vives i que ha enquestat més de 40.000 estudiants universitaris, les dades demostren que Catalunya encara està lluny d'aconseguir-ho: la classe predominant és l'alta, amb un 55% d'alumnes d'aquest grup als graus i un 58% als màsters.
Parlar de classes no és senzill, el catedràtic de Sociologia i vicerector de Cultura i Esport de la Universitat de València, Antonio Ariño, explica que per establir aquests resultats s'ha partit de la diferenciació segons nivell formatiu dels progenitors.
Existeixen moltes fórmules per establir "classes socials", i aquest estudi parteix de la formació superior dels progenitors.
Les carreres reprodueixen les tasques de l'àmbit domèstic
Les dones són majoria a la universitat (62%) però la seva presència és encara minoritària en les Enginyeries (32%) i titulacions mixtes (44%).
Segons l'estudi publicat, les dones s'orienten preferentment cap a les àrees de salut i de cura, mentre que els homes ho fan cap a les que tenen a veure amb l'espai exterior de poder i de presa de decisions.
Ariño apunta que en les titulacions més masculinitzades les dones tenen una pitjor percepció de les capacitats pròpies i del reconeixement extern, el que anomena "la síndrome de la impostora".
Segons Ariño, "les dones tenen la sensació que ascendeixen quan entren en un àmbit masculí, se senten intruses per estar en un sector que no senten seu i es culpabilitzen".
Les famílies, el principal suport econòmic per estudiar
El 58% dels estudiants de grau viu a casa dels progenitors i finança els estudis universitaris amb els ingressos de pares i mares.
En el cas dels estudiants de màster, les famílies que financen l'alumnat són un 43%.
Pel que fa a la resta de les fonts de finançament, un 18% dels estudiants de grau es sufraguen les despeses amb beques, un 12% ho fa treballant simultàniament i un 7% treballa durant les vacances.
Un altre dels aspectes que es destaquen a l'estudi és la mobilitat internacional, amb programes com el conegut Erasmus: només un 8% dels estudiants participa en aquests programes, malgrat que un 37% assegura que voldria fer-ho.
Per al 90% de l'alumnat, les dificultats econòmiques són una barrera important, de manera que són els estudiants de classe alta els que estudien a l'estranger, gràcies sobretot al suport econòmic dels progenitors (63%).
Els estudiants de classes socials mitjana i baixa estan per sota de la mitjana, amb un 4,7% i un 6% respectivament.
Millors expectatives entre l'estudiantat i poca innovació
Respecte a l'últim estudi que va fer la Xarxa Vives l'any 2015, els alumnes universitaris tenen ara millors expectatives de futur: el 54% creu que els estudis li seran útils per assegurar-se bons ingressos (l'any 2016 ho considerava el 40%).
El 80% considera que els estudis els serviran per aconseguir feines interessants.
Finalment, l'estudi també conclou que només el 5% de les metodologies són innovadores, malgrat ser en plena revolució digital.
Quines són aquestes metodologies?
Ariño explica que són, per exemple, les classes inverses, classes semipresencials, simulacions...
En altres paraules, el 65% de les classes continuen sent amb la metodologia tradicional: classes magistrals, avaluació final i exàmens escrits.
Només un 30% fan servir metodologies actives (participació de l'alumnat, treballs en grup, avaluació contínua...).
"Molta feina per fer" i un Pla Bolonya per arribar
"No hi ha ni igualtat ni equitat", sentencia Ariño.
"És veritat que hi ha més equitat que fa 20 anys, però encara queda molta feina per fer perquè a través de l'estudi hem comprovat que hi ha desigualtats pel que fa a l'accés, la distribució de les branques, els nivells, els màsters, en mobilitat...", considera.
Ariño defensa que l'eficiència en progrés dels estudiants és una tasca que recau en mans de les universitats.
En aquesta línia, critica que el sistema universitari tampoc hagi sabut arribar a les persones de més de 25 anys, que han reduït les seves matriculacions.
"Potser encara ens hem d'esperar un temps per veure els efectes positius que ens havien promès amb el Pla Bolonya", diu el catedràtic.
"El fracàs escolar elevat afecta les universitats, als fills de les famílies desfavorides que ja no arriben a l'educació superior", afegeix Ariño, que clama "el sistema té un deute pendent cap a les famílies en situació vulnerable".
A les universitats catalanes, continua tenint molt pes l'origen social i el sexe. Els fills de pares amb estudis universitaris, considerats de classe social alta, són més nombrosos i estudien amb més freqüència a l'estranger. Quant a les dones, són majoria a les universitats (62%), però als estudis tradicionalment masculins, continuen predominant els homes.
L'equitat a les universitats catalanes encara és un concepte lluny de la realitat. En un estudi realitzat per la Xarxa Vives a més de 40.000 estudiants universitaris, les dades demostren que a Catalunya la majoria dels estudiants de graus i màsters són de classe alta, resultats que s'han establert partint del nivell formatiu dels progenitors.
L’estudi ha definit la classe social en funció del nivell educatiu dels pares i mares. D'entre una mostra de més de 40.000 estudiants de grau i màster, els resultats indiquen que al voltant del 60% són de classe alta. Respecte al gènere, el 62% del estudiants són dones, però són minoria en les branques d'enginyeria i mixtes.
Si bé la universitat hauria de ser representativa de la societat, segons un estudi fet per la Xarxa Vives i que ha enquestat més de 40.000 estudiants universitaris, les dades demostren que Catalunya encara està lluny d'aconseguir-ho: la classe predominant és l'alta, amb un 55% d'alumnes d'aquest grup als graus i un 58% als màsters.
En el cas dels estudiants de màster, les famílies que financen l'alumnat són un 43%.
Ariño apunta que en les titulacions més masculinitzades les dones tenen una pitjor percepció de les capacitats pròpies i del reconeixement extern, el que anomena "la síndrome de la impostora".
Respecte a l'últim estudi que va fer la Xarxa Vives l'any 2015, els alumnes universitaris tenen ara millors expectatives de futur: el 54% creu que els estudis li seran útils per assegurar-se bons ingressos (l'any 2016 ho considerava el 40%).
Si bé la universitat hauria de ser representativa de la societat, segons un estudi fet per la Xarxa Vives i que ha enquestat més de 40.000 estudiants universitaris, les dades demostren que Catalunya encara està lluny d'aconseguir-ho: la classe predominant és l'alta, amb un 55% d'alumnes d'aquest grup als graus i un 58% als màsters.
Parlar de classes no és senzill, el catedràtic de Sociologia i vicerector de Cultura i Esport de la Universitat de València, Antonio Ariño, explica que per establir aquests resultats s'ha partit de la diferenciació segons nivell formatiu dels progenitors.
En el cas dels estudiants de màster, les famílies que financen l'alumnat són un 43%.
"És veritat que hi ha més equitat que fa 20 anys, però encara queda molta feina per fer perquè a través de l'estudi hem comprovat que hi ha desigualtats pel que fa a l'accés, la distribució de les branques, els nivells, els màsters, en mobilitat...", considera.
Si bé la universitat hauria de ser representativa de la societat, segons un estudi fet per la Xarxa Vives i que ha enquestat més de 40.000 estudiants universitaris, les dades demostren que Catalunya encara està lluny d'aconseguir-ho: la classe predominant és l'alta, amb un 55% d'alumnes d'aquest grup als graus i un 58% als màsters.
En el cas dels estudiants de màster, les famílies que financen l'alumnat són un 43%.
"És veritat que hi ha més equitat que fa 20 anys, però encara queda molta feina per fer perquè a través de l'estudi hem comprovat que hi ha desigualtats pel que fa a l'accés, la distribució de les branques, els nivells, els màsters, en mobilitat...", considera.
Parlar de classes no és senzill, el catedràtic de Sociologia i vicerector de Cultura i Esport de la Universitat de València, Antonio Ariño, explica que per establir aquests resultats s'ha partit de la diferenciació segons nivell formatiu dels progenitors.
A la universitat predomina la classe alta i, en titulacions tradicionalment masculines, continuen predominant els homes.
Les universitats catalanes encara reflecteixen avui dia el classisme i les desigualtats socials de la societat.
La universitat també és el reflex de les desigualtats socials segons un estudi de la Xarxa Vives.