ДИСКЛЕЙМЕР: За прочитання цього тексту з вас знімуть 1989 пунктів соціального
рейтингу! Сьогодні відзначається річниця розгону мирної демонрації на площі
Тяньаньмень. Саме в цей день солдати НВАК розстріляли мирну демонстрацію
студентів, що стало кінцем демократії в Китаї. 89 рік був знаковим для світу.
У багатьох країнах Варшавського блоку відбуваються демократичні процеси й
протести, які призвели до демократизації режимів і встановлення національних
урядів. Цитадель зла, СРСР, переживав період агонії. Народи, які були заковані
в кайдани почали свій шлях до свободи. Навіть в Піднебесній люди вирішили
вшанувати Ху Яобана, особи, яка в 1986 році підтримала демократичний протест
студентів. Прості китайці вирішили відати честь «китайському Горбачову». Все
більше і більше людей приходило попрощатися, і це зібрання поступово
перетворилося у протест. Централізованого керівництва не було, влаштовувалися
лише мирні ходи. Також 18 квітня студенти зібрались біля воріт Сіньхуа і
вимагали діалогу з владою. 20 квітня поліція розігнала близько 200 студентів,
які залишилися біля воріт. 21 квітня, всупереч наказу влади, студенти
стотисячною колоною пройшли по площі Тяньаньмень. Чимось ці події нагадують як
і революцію на граніті так і наш Євромайдан, який починався як і студентський
протест. У травні протест набрав «небезпечного» для влади розміру. Весь час
партійні інформаційні джерела називали протестувальників «ворогами й
контрреволюціонерами». Великі джерела студенти покладали на Горбачова, який
для них був прикладом демократичного лідера-реформатора. Студенти дуже хотіли
з ним зустрітися, але генсек СРСР проігнорував їх і сказав, що протести є
внутрішнім ділом Китаю. 20 травня влада оголосила в Пекіні воєнний стан,
студенти були оголошені «антиурядовими заколотниками». Армія намагалася
проїхати на площу, але жителі Пекіна перегородили їм дорогу. Наприкінці місяця
було прийнято принципове рішення розігнати протестуючих силою. Вранці 3 червня
неозброєні частини НВАК намагалися увійти на площу, але були відкинуті, а 3
червня пізно ввечері до Пекіна увійшли армійські підрозділи з танками, які
зустріли збройний опір, що доходив до відкритих збройних зіткнень, особливо
запеклих на південному і західному підступах до Тяньаньмень. Після того, як
танки НВАК під обстрілом пробивалися через барикади з автобусів, вантажівок і
тракторів, інші демонстранти використовували сталеві балки з
колесовідбійників, щоб зруйнувати гусениці бронетехніки. Коли машини були
таким чином знерухомленими, протестувальники підіймалися на броню і закривали
повітрозабірники двигунів ковдрами, просоченими бензином, які підпалювали.
Кинута техніка перешкоджала далі просуванню НВАК. Відвідавши Пекін незабаром
після подій прем'єр-міністр Сінгапуру Лі Куан Ю стверджував, що на вулицях в
безпосередній близькості від нього знаходилося не менше 15 спалених танків і
армійських автомашин. Свобода в Китаї була втоплена в крові. Влада не виконала
жодної вимоги протестувальників. Після придушення протестів уряд провів
масштабну серію арештів серед прихильників протестів, що залишилися, наклав
заборону на поширення іноземної преси і поставив під свій суворий контроль
висвітлення подій в китайських ЗМІ. Багато активістів протестного руху втекли
за кордон, особливо в Гонконг, процес доставки дисидентів у який був так
ґрунтовно налагоджений, що отримав назву «підпільна залізниця». Посилилася
роль держави. Багато законів, що послаблювали режим Мао Цзедуна, були
скасовані, держава відновила повний контроль над ЗМІ. Відбулося збільшення
фінансування на поліцію, розширення її повноважень щодо придушення міських
протестів. Зараз Китай є одним з найтотальтарніших режимів у світі. Наш
«дислеймер», який для читачів є жартом в Китаї є абсолютно реальним. За будь
яку згадку подій 1989 році в Китаї, можна отримати покарання від влади КНР.