! [​](https://telegra.ph/file/78f7c1f794e5b07e8369c.jpg) З Золотим левиком на
рукаві 28 квітня 1943 року Отто фон Вехтер, генерал-губернатор дистрикту
Галичина опубліковує Відозву про формування дивізії, яка буде боротися з
радянськими військами. Саме цю дату вважають Днем створення Галицької дивізії.
Питання статусуцієї дивізії й ветеранів є доволі важким і неоднозначним в
Україні. Радянська пропаганда навішала багато ярликів на дивізійників:
колабораціонізм, військові злочини, «буржуазний націоналізм» тощо. Ці
обвинувачення були відкинуті сучасними істориками, які досліджували цю тему.
Люди вступали в дивізію добровільно. Українці бачили в формуванні даного
збройного формування надії на захист рідного краю від більшовиків. Жителям
Західної України вистачило 2 років совіцької окупації, аби відчути всі блага
радянської влади. Серед членів дивізії було багато ветеранів Дієвої армії УНР
і УГА. Солдати й офіцери визвольних змагань бачили в цій дивізії ядро нової
української армії, яка мала б визволити Україну від окупації. Значначастина
населення вбачало в німцях силу, здатну б в цьому допомогти. Зазвичай
новобранці мали пристойне походження, мали щонайменше повну середню освіту й,
звісно, були добре вмотивовані. Багато з них не бачили майбутнього у боротьбі
в лавах УПА, вважаючиїї занадто слабкою. В історичних колах існує дискусія
щодо назви. Роман Пономаренко, відомий дослідник цієї теми, вважає, що дивізію
мали називати українською, але через помилку в документах отримала назву
«Галичина». Інші дослідники вважають, що Гімлер до останнього не хотів давати
приставку «українська», тому до жовтня 1944 її називали «галицька». Багато
радянських і про-російських істориків висуває аргументом проти вшанування
дивізії «Галичина»засудження СС Нюрнберзькому трибуналі,аотже й дивізії
«Галичина». Ця версія розбивається після прочитання рішення цього ж суду. В
ухвалі чітко зазначенно, що засуджується саме члени СС, а членами СС могли
бути тільки німці, які відповідали стандартам даної організації. Аналогічноює
ситуаціяз підрозділамиСС,сформованимивкраїнах Балтії – вонитежнебулизасуджені.
Щодо того, чи брали участь дивізійники в етнічних чистках і
контрпартизанськихдіях,товідповідьє чіткою. Справді, під час навчання дивізії
було сформовано бойову групу «Байерсдорф», яка трьома ешелонами виїхала до
України і включилася в бойові дії проти радянських і польских партизан в
північно-західній частині Галичини і Холмщини. Через місяць цябойовагрупа
повернулася до дивізії, яку на той час вже перевели до Нойгаммеру для
завершальної частини формування. Участь у Варшавському повстанні дивізійники
не брали, оскільки були на процесі переформування після Бродівського котла.
Навпаки, саме російські колоборанти й «казакі» прославилися звірствами під час
придушення даного повстання. Не було й свідчень про участь дивізії "Галичина"
в Голокості, яке люблять використовуватипропагандисти різного штибу.