Арестович пише: "Королёв, Репин, Чайковский, Чехов, Гоголь и многие другие
были приняты в Петербурге и Москве. Где была присвоена им приставка "русский".
Не говоря уже о количестве талантливых офицеров на службе у Кремля. Пришло
время брать своё." А мені цікаво, а чого у цих усіх борців "брати своє", своє
чогось завжди з одного напрямку йде - з Московщини? Чому наприклад, "стратеги"
не закликають вертати своє - Тимка Падуру, Северина Гощинського, Міхала
Грабовського або Юзефа Залеського? Чому у "списках стратегів" немає Кароля
Мікулі, Пауля Целана, Карла-Еміля Францоза? Чому завжди одні Рєпіни? А тому що
ніяке це не "вертати своє", а просто тужіння за "рускай культурой", окрім якої
стратеги не знають нічого і для них "руская культура" це увесь світ, хоча це
дуже містечкове явище на тлі всесвітньої культури. Але ж насправді "руская
культура" це завжди був чулан, який тримав українську культуру подалі від
всесвітнього культурного спадку, годуючи своїми дешевими сурогатами. Прийшов
час змінювати дієту і ніякі "стратеги" цьому не завадять.