✍️ Вірш з ТИМЧАСОВО окупованого Бердянська: 110 днів жахіття, смерті болю. 110
днів зневіри й сподівань. 110 днів війни за власну волю. 110 днів звитяги і
страждань. * * * * * * * * * * * * * * * * * 110 днів як знищено життя, Яким
жив тихо, мирно і щасливо. Його війною втоптано в сміття, Заллято кров'ю люто
і зрадливо. Його роздерто вибухом зрання І розіп'ято материнським горем. Мою
країну знищують щодня. Біда і плач розлились наче море. Перепрошито цінності й
смаки. Відформатовано історію облуди. Нову історію в окопах юнаки Карбують
кулями і підставляють груди. Щомиті смерть жнивує без утом, І землю зрито
вирвами без міри. Та українці з'єднані гуртом Попри Схід-Захід, погляди і
віри. Як тяжко й страшно жити в дОбу змін Та краще спалахнути ніж зотліти.
Можливо й по мені лунає дзвін Ну що ж нехай..хоч не зрічуться діти.