💔**Плесканчики, товченики, щоденники, кользяники… приготовані з кісток,
бур’яну, соломи та гірших, набагато гірших складових…Їжа відчаю. Головне
бажання – щоб наші діти ніколи не дізналися про смак цих «страв», якими
Голодомор «годував» таку саму малечу 90 років тому, — Перша леді України **
[**Олена Зеленсь](https://t.me/FirstLadyOfUkraine) ка** Щоб це не повторилося,
ми маємо пам’ятати. І ці назви, і померлих, і тих, хто вижив. І про тих, хто
їх катував, морив голодом, винищував. Книга «Вік червоних мурах» Тані
П’янкової – сьогодні мій спосіб пам’ятати. Страшно читати й неможливо
відірватися. Дякую авторці. Талановито, боляче, необхідно. Що менше
залишається живих свідків, то більше має бути такої літератури, кіно, музеїв.
Пам’яті в усіх її втіленнях. А тим часом нащадки тих червоних мурах знову на
нашій землі. Щоб нищити, катувати, поневолювати. Не допустимо, виженемо,
подолаємо. Зокрема й тому, що пам’ятаємо. 📲
[Telegram](https://t.me/verkhovnaradaukrainy)
/[Facebook](https://www.facebook.com/verkhovna.rada.ukraine)
/[Сайт](https://www.rada.gov.ua/)/[Instagram](https://instagram.com/verkhovna_rada_of_ukraine?igshid=MDE2OWE1N2Q=)/[Twitter](https://twitter.com/verkhovna_rada?s=21&t;=G1nluKTHEJkamI0j9ZMq6Q)