🇺🇦З перших вуст Зараз у нас два головних вороги (окрім, звичайно, росіян) : це
надмірний оптимізм і його відсутність. Фронт стабілізувався і пішла
максимально щільна заруба за міста, інколи на зустрічних курсах. Харків, де за
планом «Б» мали коронувати Януковича як «лєгітімнава прєзидєнта», стоїть під
ударами. Стоїть оточений Маріуполь, українці сходили у контратаку і попалили
добряче ворожої техніки з начинкою. Загалом на Донбасі іде рубилово на
багатьох напрямках, а там, куди не можуть дотягнутися, падають ракети. На
Сумщині, Чернігівщині, Житомирщині, Харківщині селяни та армійці полюють на
трофеї і здобувають їх. По Запорізькій області їздять туди-сюди ворожі
колонни, місцеві їх ганяють та демотивують масовими проукраїнськими мітингами,
як у Мелітополі. Така сама ситуація на Херсонщині, у самому Херсоні та Новій
Каховці. Під Миколаєвом, Сумами і Черніговом іде плотна рубка, десанта на
Одесу так і нема. Обстріляно ракетами Вінницю, Краматорськ, Коростень, Овруч і
інші міста. Битва за Київ триває. Ірпінь і Бучу окупанти рівняють з землею,
багато жертв, наші намагаються рятувати людей і роздавати пизди одночасно. Вже
другу ракету збито над дитячею лікарнею Охматдит. Бої ідуть також у Гостомелі
та Макарові. Погана новина: війна не закінчиться днями. Окупант втрачає тисячі
нікчемних життів, аби розбиватися об стіни великих міст та передмість, і не
капітулює, поки ми не перемелемо не 10, а принаймні 50% його особового складу.
Хороша новина: зараз танкові колони і артилерія ворога фактично змагаються за
право зайти на вулиці українських міст і згоріти там. Раптового штурму не
вийшло, іде одинадцятий день. За цей строк можна було б побудувати фортецю
навіть в полі, не те що у Києві чи Харкові. Тероборона, яка з самого початку
була фактично ополченням, за дні перетворюється на нормальну резервну армію, з
протитанковими і саперними загонами, нормально пристріляною зброєю,
координацією та логістикою. А до тероборони, на секунду, записалися вже 100
тисяч українців — це десь 20-25 повноцінних бригад. Не треба думати, що війна
закінчится завтра. Врешті-решт, на нашу землю зайшло більше ста тисяч
окупантів. Навіть якби в них були тільки саперні лопатки, їхнє знищення
зайняло б багато часу. Але їхні найкращі сили вже в землі, а ми тільки
розганяємось. Ми тільки почали ходити у контрнаступи – а ми, чорт забирай,
любимо це робити і вміємо, у нас накопичене таке бажання за роки «режимів
тиші». Кожна хвилина працює на нас, ми стаємо сильніші, а Росія слабшає. Вони
отримали пизди по всіх напрямках і не виконали жодної з поставлених задач.
Ракети і літаки не нескінченні, санкції і відмова білорусів воювати
дестабілізують ситуацію у самій Росії, двіж іде на повну, і наша перемога — це
лише питання часу. Закарбуйте у серці кожну ракету, кожну кулю, кожну краплю
крові. Закарбуйте, бо ми зараз найсильніша армія Європи і одна з найсильніших
у світі. І коли ми відіб‘ємось, ми підемо далі і спитаємо з усіх, хто був
причетний. З кожного. Без виключень. Їбаште, котики. Їбаште, як ви можете. А
можете ви все - воюючий журналіст Юрій Гудименко