Зрештою, хіба Німеччина не хоче, аби Україна перемогла? Закінчуємо суботній
німецький вечір чудовою статтею Вельта, де поляк дуже близько підійшов до
питання, чому німці такі нікчеми. У Східній Європі захоплення і довіра до
німеччини, яка викликала промова Шольца, була підірвана. Люди ламають голову
над причинами, чому Німеччина так нерішуче діє у війні в Україні. Відомий
польський експерт зараз висуває сміливу тезу. Канцлер Олаф Шольц поводиться
занадто нерішуче, політика уряду непрозора, скаржаться критики. Вона насправді
хоче, щоб Україна перемогла російського агресора чи ні? Обіцяють важке
озброєння, але не надходять. Санкції проти Москви мають бути, але завжди є
питання ціни. Крок вперед, два кроки назад і із затримкою на три тижні:
приблизно так можна узагальнити німецьку політику в Україні на даний момент.
Чи може бути правдою те, що підозрюють критики Берліну? Що, якщо справжньою
причиною занурення Німеччини є не постійна наївність щодо Росії, і країна не
паралізована невпевненістю в собі, а те, що німецький уряд тягне зі зброєю в
Україну просто тому, що вони не дають країні нічого, що хоче повністю
допомогти? Зрештою, може вона не хоче, щоб Україна виграла війну? Це смілива
теза, висунута шанованим краківський економіст Марцін Кедзерський. Він не
єдиний у Польщі, але, безперечно, один із найрозумніших та найвпливовіших.
Лише нещодавно він опублікував широко відоме есе для консервативного
аналітичного центру «Клуб Ягеллонскі» про основні поняття німецької політики,
такі як «торгівельна сила» або «енергетичний перехід», щоб зробити висновки
щодо політики Німеччини щодо України. У політичній Варшаві його, мабуть,
уважно читали.