"**Ода Херсонщині **Цього року Херсонщина стала найбільшою воєнною перемогою
Росії. Водночас - її найбільшою політичною поразкою. Маючи під контролем 88%
регіону та обласний центр, здобуті швидко і відносно малою для себе кров'ю,
окупанти півроку безсилі дати раду політичній інкорпорації загарбаного.
Херсонщина не виправдала кремлівських очікувань. Область, яку вони традиційно
зараховували до т.зв. "Юго-Востока", де "все заснував Потьомкін", де "Каховка,
Каховка, радная вінтовка...", де люди від кампанії до кампанії голосували за
проросійські політпроєкти... Ця область, виявляється, зовсім не рада своєму
"визволенню". Її мешканці, поки це було можливо, дратували окупантів акціями
мирного спротиву, а коли їх терором змусили припинити, знайшли себе у широкому
спектрі антиокупаційного андеграунду: від листівок до диверсій. Росіяни так і
не зібрали достатньої кількості притомних колаборантів: не те щоб для
ефективної адміністрації, але навіть для виборчих комісій обіцяного
псевдореферендуму. Навіть близькість начебто давно перетравленого Криму ніяк
не сприяє зайдам. Власне, Крим - це одна з причин, чому воно так. Протягом
2014-2022 років Херсонщина була українським фронтиром з окупованим
півостровом. Місцем зосередження сил, готових до оборони (недостатньо готових,
як виявилося, але все ж). Для когось Херсонщина стала другим Кримом -
приблизно як Маямі другою Кубою для антикастровської еміграції. Тут замешкала
якась частина біженців від аксьоновського режиму. Чимало державних та
громадських структур АРК і Севастополя працювали тепер у Херсоні. Для когось
Херсонщина стала замінником Криму. Наприклад, для курортників. І ми бачили цей
дух змагальності, коли пляжна інфраструктура і бізнес області процвітали на
фоні санкцій, під якими окупанти і колаборанти прозябали влітку в Криму.
Херсонщина стала єдиним власником і хранителем дніпрових вод, які до окупації
живили кримські ґрунти. Статус фронтиру зробив Херсонщину більш впізнаваною і
любою серед співгромадян з усієї України. Тепер не Севастополь, а
Новоолексіївка стала кінцевим пунктом маршруту різноманітних активістів,
інвесторів та візіонерів. Херсонщина відпрацьовувала в Україні і за себе і за
Крим, збираючи натомість матеріальні бонуси і людську емпатію за обох. Ось
така Херсонщина зустрічала російські танки в лютому 2022 року. Ми не вберегли
Херсонщину від окупації, але ворог не вбереже себе від "токсинів" цього
чужорідного для нього тіла. А ще окупанти не зможуть втримати Херсонщину.
Розрізана широким Дніпром область вже стала для них пасткою і стратегічним
шпагатом. І Херсонщина виконає свою роль фронтиру до кінця. Адже тепер
Перекопський вал вже не здається таким нездоланним, яким був до лютого
2022-го" [Максим Майоров](https://www.facebook.com/maksym.maiorov/), історик,
політолог, автор та співавтор книг
про[Донбас](https://informnapalm.org/ua/donbas-in-
flames/)і[Крим](https://informnapalm.org/ua/krym-za-zavisoyu/), написаних з
використанням баз даних InformNapalm щодо російської агресії.
[@informnapalm](https://t.me/informnapalm)