Запоріжці! Сьогодні, вітаючи один одного з Днем Конституції, ми говорили про
волю, про самовизначення, про права та свободи, про гідні умови життя. Одним
словом, говорили про те, що прописано в генетичному коді українців, і про те,
чого немає у путінських рабів. Так, саме рабів. Адже лише раби можуть
виконувати злочинні накази і стріляти ракетами по мирним людям, які просто
вийшли в магазин за продуктами. Лише раби можуть радіти вбивствам жінок,
пенсіонерів та маленьких дітей, і як безглузді та загіпнотизовані істоти
волати в соцмережах про те, що їм треба ще більше смертей. Рабів не вчать
працювати, і тому вони мародерять. Рабів не вчать поважати жінку, і тому вони
гвалтують. Рабів не вчать будувати, і тому вони руйнують. Життя рабів – сіре
та нецікаве, і тому їм ця війна за щастя, адже їм здається, що в їхньому
існуванні зараз з’явився якийсь сенс. Ми ж, українці, геть інші. Ми знаємо, що
таке волелюбність, що таке гідність, що таке шляхетність. Ми знаємо як це –
поважати чуже життя, чужу працю та чужу свободу. А ще ми знаємо, як це –
воювати з честю і (як сказано в Преамбулі до нашої Конституції), «усвідомлюючи
відповідальність перед Богом, власною совістю, попередніми, нинішнім та
прийдешніми поколіннями». Ми на своїй землі. Чужого нам не треба, свого не
віддамо. На тому і стоїмо. І тому й переможемо! Слава Україні! Слава Збройним
Силам! Слава нації! Тихої усім ночі!