Ми будемо довіку вдячні Привату, що він досі з шкіри пнеться, але не залишає
своїх клієнтів напризволяще. Зняти готівку можна у відділеннях. Черги
неймовірні, але ж можна. Коли в нас вкрали зв'язок, служба підтримки банку
знайшла можливість проходити автентифікацію без смс. Якщо не вдалося
достоятись в черзі, то в Херсоні є тепер нова спеціальність - обнальщик.
Людина, яка дасть вам готівкою суму, яку ви переведете їй На картку. Під
відсоток, від 2 до 10% від суми. Руський мір позбавив нас аптек і ліків. Ліки
продаються на узбіччях доріг і на базарах з багажників машин під пекучим
сонцем. Або через телеграм-групи, з тих-таки машин. В телеграм -групах щоб
підкреслити, що ліки якісні, роблять приписку "українські" або "не Крим".
Якщо, не доведи Боже, щось серйозне - ліки будуть шукати всі родичі і друзі
хворого у всіх кінцях міста одночасно. І не факт, що знайдуть. Був момент,
коли пляшечка перекису водню коштувала до ста гривень. Сьогодні за упаковку
препарату Лінекс хотіли 850 грн. В перших числах травня можна було йти повз
парк тротуаром і раптом помітити, що в траві лежать снайпери. І одночасно по
дорозі їде БТР з автоматниками. Звернути нікуди, пришвидшити крок не варто,
може бути розцінено як завгодно і просто застрелять. Десь під кінець квітня
росіяни вгатили по центру міста ракетою, щоб звинуватити в цьому ЗСУ.
Результат - ніхто не повірив в обстріл ЗСУ, в центрі годі було знайти цілої
шибки. Прилетіла ця залізяка метрів за 600 від мого дому, на щастя я там не
ночувала, але ранком бігла так, що думала серце вилетить. Того разу пощастило,
вибухова хвиля пішла в іншому напрямку, навіть вікна цілі. Сьогодні вже 105-та
доба, як я не вмикаю світло. Росіяни в темний час доби їздять містом на важкій
техніці і світять у вікна потужним прожектором, якщо вікна світяться. Вихід з
дому прирівнюється до виходу у відкритий космос: видалити з телефона взагалі
ВСЕ, бо телефон можуть перевірити в будь-який час і за результатами перевірки
можна не повернутись додому. Люди зникають. Деяких потім повертають, а хтось в
полоні вже більше місяця і доля їх невідома. Причому в полон втрапляють навіть
зовсім юні, після одного з мітингів схопили 18-річного хлопця. Відпустили
рівно через місяць, день в день. **2. Попри весь цей жах, опір є! **Ми не
коримось мовчки. Попервах були велелюдні мітинги, і то дуже часто. Люди з
прапорами йшли на БТРи і озброєних людей. Потім мітинг розстріляли, кілька
людей з тяжкими пораненнями втрапили до лікарні (розрив легені в жінки,
відкритий перелом стегна в літнього чоловіка, і т.д. ). Опір став прихованим,
але він є! Від розклеювання листівок до мазків фарби в кольорах нашого
прапора, стрічки наших колоьрів на деревах. А днями[відомий херсонський
волонтер дядя Гриша (Григорій Янченко) їздив дніпровським ринком із увімкненим
на всю гучність треком "Вова, їбаш їх"](https://t.me/informnapalm/9223).
Вуличні співаки співають українських пісень, українська музика лунає з
магазинів. "Ой у лузі червона калина" співають літніми вечорами у дворах
багатоповерхівок, щоб незрозуміло було, звідки саме звук. Херсон щодня
доводить, що ми Україна! Як може, в умовах тотального терору. **3. Наша єдина,
одна на всіх притомних херсонців, мрія - звільнення Херсона і перемога. ** Ми
віримо в ЗСУ як в Бога! Так, ми боїмося. Так, плекати надію щодень важче. Так,
росіян тут як сарани, у нас прямий портал з пекла через Крим. Але ми чекаємо і
сподіваємось на звільнення! Пограбована, обікрадена, понищена і сплюндрована
Херсонщина чекає і сподівається! Ми стали боятися тиші. Бо коли ми чуємо
гуркіт канонади, ми думаємо, що це наші до нас ідуть. Щодня крається серце, бо
від нас обстрілюють тоннами смертоносного залізяччя Миколаїв. Листування в
месенджерах "від нас полетіло, тікайте в укриття бігом". Після артобстрілу
перекличка з миколаївцями "ви цілі?" **4. Найстрашніше - що забудуть. **Коли
не гуркотить над головою і повз вікно не проїздять Z-ки, дуже легко забути. Ще
страшніше - що не стане сили нас відвоювати. стор.
[1](https://t.me/informnapalm/9385)|[2](https://t.me/informnapalm/9386)|
[3](https://t.me/informnapalm/9387)