розповідь русні: "В один із таких мішків зайшла група. одразу 9 двохсотих.
Командир – ні подряпини. Повернувся, взяв людей, повів витягувати двохсотих.
Тієї ж стежкою. Поклав ще трьох. І так – тиждень. В результаті там лежали 20
двохсотих, яких не могли забрати кілька тижнів. Наказ "витягувати двохсотих"
став рівноцінний наказу "йди і помри". До середини квітня від "довоєнної
кількості" нашої роти залишилося кілька людей. У бій уже посилали добровольців
та резервістів. Добровольці в масі – з досвідом 2014-2015, але тут зовсім інша
війна та їхній досвід нічим не допомагає. Ну а резервісти – це взагалі
наловлені на вулицях шахтарі без найменшого досвіду. Нікого не хвилює. Автомат
у руки та вперед, під міномети. Людей катастрофічно не вистачає, бійців не
виводили з передка місяць і більше. У багатьох їхав дах від таких навантажень.
Деякі починали бухати по-чорному, благо на передку з бухлом немає жодних
проблем. Чисто математично вийти з передка живим і не пораненим шансів майже
немає".