**Що нам розповів Аркадій Островський з "The Economist"?** "Українська правда"
вирішила поговорити з міжнародним редактором "The Economist" Аркадієм
Островським, який до того довго працював репортером "Financial Times", а
останні 8 років висвітлює українські події. У цьому інтерв'ю Островський
розмірковує про суб'єктну Україну та "несуб'єктний" НАТО, відлуння Карибської
кризи, мирні переговори та про те, чи може Путіна спіткати доля Гітлера.
Інтерв’ю[за
посиланням](https://www.pravda.com.ua/articles/2023/01/2/7383212/), а тут
кілька цитат: **Про небезпеку внутрішніх чвар:** Мені здається, Україну ззовні
зараз перемогти неможливо. Внутрішньо підірвати, напевно, можна. Тому єдність
така важлива – і сьогодні, і після перемоги. Критично важливо, щоб Україна не
лише повернула собі всі окуповані території, відбулася не тільки в
територіальному сенсі, а й у сенсі цінностей, перезавантаження соціальних
інститутів, іншого життя. **Про те, як змінився Зеленський з березня:**
Порівняно з першими днями і тижнями війни, коли все було на адреналіні, зараз
помітно, що Зеленський увійшов в інший ритм. Він розуміє, що це не спринт, а
марафон: бігти доведеться довго, і потрібно розраховувати сили. **Про те, які
книжки читає Зеленський: **На його робочому столі сьогодні лежать книжки і,
судячи з усього, це не реквізит, він їх дійсно читає. Одна з них – "Нарис
історії українського народу" Михайла Грушевського. Друга – "Гітлер і Сталін.
Тирани і Друга світова війна" Лоуренса Ріса. **Про тонку шкіру Зеленського:
**У нього тонка шкіра. Він відчуває все, що відбувається, нутром, нервами. Це
в ньому від акторської природи в хорошому сенсі, тому що акторові потрібно
бути реактивним. Завдяки цьому в нього зберігається безпосередня реакція на ті
обставини, в яких він опинився. Він інтуїтивно відчуває свою аудиторію, ловить
її флюїди, заражається від неї, артикулює її емоції. **Про загрозу нового
наступу на Київ: **Російські військові усвідомлюють, що політики ні про що не
домовляться, що у них не буде кількох років замороженого конфлікту для
переозброєння. При цьому поставленого завдання ніхто не скасовував, і Путін й
надалі вважає, що може перемогти. Тому логічним є висновок про те, що
російські війська зроблять ще одну спробу контрнаступу найближчими місяцями.
При цьому ні Залужний, ні Сирський, ні західні союзники не говорять, що
російській армії це вдасться. Питання в тому, чи зможуть вони перешкодити ЗСУ
перегрупуватися, відновитися і почати новий великий контрнаступ. **Про те, як
може завершитися війна: **60 років тому після Карибської кризи в США виникла
доктрина, суть якої полягає в тому, що людину за кермом країни, яка володіє
ядерною зброєю, не можна ставити у стан вибору між поразкою і застосуванням
цієї зброї. Сама ситуація такого вибору – вже неприпустимий ризик. Нічого на
зміну цій доктрині за 60 років поки що не прийшло. (…) Усі розуміють, що у
цієї війни не може бути фіналу, який був у 1945-му. Не може бути радянського
прапора перемоги над Рейхстагом. Тоді чий прапор має бути над Кремлем? Над
Кремлем насправді може бути лише прапор противників путінського режиму. Тобто
війна по-справжньому може закінчитися тільки всередині Росії.