💬 *«Коли я дорогою чув як стріляють кулемети, бачив як літають снаряди, я
усвідомлював: не знаю, чи дійду до наших, але моє життя було плідним»* Отця
Олександра росіяни висадили біля самої «сірої» зони. Біля Василівки. На
останньому блокпості вони взяли у нього відбитки пальців та зачитали вирок, що
він *«видворєн із Запорожской області»*. Він ішов дорогою, якою літали
снаряди... Знав, що попереду тридцять кілометрів до українського блокпоста.
Попереду, якщо дійде живим, не потрапить на міни, будуть наші. Позаду...
Позаду у Мелітополі було життя, яке він збудував. Згадав знакове для себе
Різдво 2010 року на Херсонщині, на парафії греко-католицького священника. Це
була просто хата з грубою, в одній із кімнат перестінок був звалений, щоб було
більше місця для вірян. Олександр тоді був ще переконаним антикатоликом,
зайшов з цікавості. Та служба перевернула його життя, неначе все зазвучало по-
новому, і тоді віра у всю їх родину наче прийшла знову... [Підписатися на
Укрінформ](https://t.me/ukrinform_news)