Олексій Яковійчук підготував переклад обіцяної статті шпігеля про перетворення
миролюбних ідеалістів до любителів танків від німецького Der Spiegel, яка буде
тредом. **Оливково-зелені ** Бербок, Хабек, Гофрайтер та їхня партія
виступають за постачання Україні важкого озброєння. Тож вони тиснуть на
канцлера Шольца. В осередках формуються перші ознаки опору – Чи розколює це
партію? Перший військовий досвід Антон Гофрейтер отримав у 1990 році. І він не
був позитивним. Гофрейтер мав пройти медкомісію. Його ліва нога на чотири
сантиметри довша за праву, тому, коли він стоїть на прямих ногах, він повинен
бути обережним, щоб не впасти. Лікар не повірив своїм очам, коли його
оглядали. Його визнали «непридатним», ніякої користі бундесверу Гофрайтер не
міг принести. Він ніколи не бачив армію зсередини. А що якби він був придатним
до військової служби? Він, мабуть, відмовився б, каже Хофрейтер. То було тоді.
Рішення сьогодні може бути іншим, у будь-якому випадку депутат Бундестагу від
зелених і колишній лідер фракції голосніше й рішучіше, ніж будь-хто інший,
закликає уряд постачати Україні більше важкої зброї. Гофрайтер разом зі своєю
колегою по ВДП [Вільна демократична партія - ред] Марі-Агнес Штрак-Ціммерман
тисне на канцлера, дратує його своїми закидами, і, можливо, не в останню чергу
завдяки йому, Шольц цього тижня після довгих вагань вже ж вирішив поставити
Україні ЗСУ типу Гепард. «Щось рухається в правильному напрямку», — сказав
Хофрайтер у середу вранці. Здається, він дуже задоволений собою і ситуацією.
Наскільки можна бути задоволеним, коли триває війна за кілька сотень
кілометрів на схід. З його довгим волоссям Хофрайтер досі здавався більшості
німців уособленням запізнілого хіпі. Його можна було б легко помістити на одну
із фотографій 1980-х: перші члени Партії зелених у Бундестазі, чоловіки майже
всі з довгим волоссям. Втім, Хофрайтер носить в парламенті не вовняний светр,
а костюм. У всьому іншому він повністю вписується в кліше типового
екоактивіста. Анналена Бербок якось сказала, що фокусом її роботи в минулому
було «міжнародне право». Фокусом Гофрайтера були радше ферми десь в баварській
сільській місцевості. Досі у своїй кар’єрі він цікавився аграрною та
транспортною політикою і охоче став би міністром. Проте, коли минулої осені
розподіляли міністерські посади, він залишився ні з чим, і тепер пробує свої
сили у зовнішній політиці. Ще й як.