Запоріжці! Сьогодні ми з вами відзначаємо нове й зовсім молоде для нашої
країни свято – День Української Державності. У мирний час цей день мав би бути
вихідним та насиченим великою кількість масових заходів, але натомість маємо з
вами сьогодні сто пʼятдесят пʼятий день жорстокої війни, насичений великою
кількістю повітряних тривог. Така зараз наша реальність. І таку ціну ми
сьогодні платимо за збереження української державності. Державності, якій
насправді вже більше тисячі років і яка бере свої витоки ще з часів хрещення
Київської Русі. Державності, яку ми відстоювали цілими століттями.
Державності, яку прямо зараз, прямо у цю хвилину, потом і кровʼю захищають
найкращі сини та доньки України. Наша державність та сам факт її існування,
вже багато років не дає спокою рашистам. Які тільки спотворені заяви не лунали
з московського болота. Та щоб там не казали їхні напхані пропагандистською
соломою голови, але Володимир Великий, Ярослав Мудрий та Володимир Мономах –
це руські, а не російські князі. Богдан Хмельницький – це український гетьман,
бажаючий створити власну державу, а не людина, що мріяла об’єднатися з
«братнім» російським народом, як це ввижається історично неграмотній русні. І
головне. Немає ніякого єдиного російського народу, який складається з
великоросів, малоросів та білорусів. А є велика, горда, цивілізована і,
головне, самостійна та незалежна українська держава з довгою та славетною
історією. Держава, яку ми нікому і ніколи не віддамо. Держава, яка ніколи не
буде чиїмсь молодшим братом. Ми звикли боротися. Ми вміємо відстоювати своє.
Ми знаємо, що наша сила в єдності і знаємо, як перемагати. Тож разом
переможемо і все буде УКРАЇНА: Тихої усім ночі!