! [​](https://telegra.ph/file/aacbd52f363cec1f66a3a.jpg) 8 травня в Європі
святкується день пам’яті й примирення. Свято, яке покликано прощати своїх
ворогів і пам’ятати жертву за свободу світу. На жаль, у світі жосі існує
тиранія і рабство неволі, але є люди, які вірять в свою «особливість»,
відокремленість від світу і окреми шлях розвитку. Все це про нашого північного
сусіда. Сам в їх країні це свято перетворилося на карнавал марнославства й
цинізму. Мабуть, для кожного є відомим фактом, що у розв’язуванні
найжорстокішого конфлікту в історії, який забрав близько 85 мільйонів життів,
був винен не тільки один «австрійський художник», а й «товаріщ» Сталін. Саме
СРСР і Третій Райх напали на Польщу вереснем 1939. До початку радянсько-
німецької війни, совок справно підживлював машину рейху своїми ресурсами.
Перемога СРСР на Східному фронті була можлива лише завдяки ленд-лізу, в іншому
випадку Радянський союз не мав би й шансу виграти це протистояння. Інший
важливий фактор, щоСРСР забажав підписувати акт про капітуляцію в окреми день.
О 02:41 7 травня, в Реймсі у приміщенні штабу армій Союзників генерал Йодль
поставив свій підпис під Актом про капітуляцію. На цій церемонії були присутні
представники всіх сил антигітлерівської коаліції: генерал Севез від Франції,
У. Б. Сміт від США й Сполученого королівства й генерал Суслопаров. Радянський
представник генерал Суслопаров підписав акт у Реймсі на свій страх та ризик,
оскільки до моменту, призначеного для підписання, інструкції з Кремля ще не
надійшли. Він зважився поставити свій підпис із застереженням, що цей акт не
повинен виключати можливість підписання іншого акта на вимогу однієї з країн-
союзниць. Незабаром після підписання акта, Суслопаров отримав телеграму
Сталіна з категоричною забороною підписувати капітуляцію. Сталін був обурений
підписанням капітуляції в Реймсі, при якій провідну роль відігравали західні
союзники. Він відмовився визнати цей акт, зажадавши його нового підписання у
взятому Червоною армією Берліні та попросивши союзників не робити офіційних
оголошень про перемогу до набрання чинності капітуляції (тобто до 9 травня). В
останній вимозі йому відмовили і Черчилль (який зазначив, що парламент
вимагатиме від нього інформації про підписання капітуляції), і Трумен (який
заявив, що прохання Сталіна надійшло до нього занадто пізно та скасувати
оголошення про перемогу вже неможливо). Зі свого боку Сталін заявив: «Договір,
підписаний у Реймсі, не можна скасувати, але його не можна і визнати.
Капітуляція повинна бути здійснена як найважливіший історичний акт і прийнята
не на території переможців, а там, звідки прийшла фашистська агресія, — в
Берліні, і не в односторонньому порядку, а обов'язково верховним командуванням
всіх країн антигітлерівської коаліції». У відповідь союзники погодилися
провести церемонію вторинного підписання акта у Берліні. Ейзенхауер сповістив
Йодля, що німецьким головнокомандувачам видів збройних сил необхідно з'явитися
для підписання остаточної офіційної процедури в той час і місце, яке буде
вказане радянським та союзним командуваннями. 8 травня о 22:43 за
центральноєвропейським часом (о 00:43, 9 травня за московським) в берлінському
передмісті Карлсхорст у будівлі колишньої їдальні військово-інженерного
училища підписано ще один Акт про капітуляцію Німеччини. Його текст майже
дослівно повторює текст 7 травня, включаючи навіть статтю 4, яка втратила
реальний сенс. Карлсхорстський акт підтвердив і час припинення вогню — 8
травня о 23:01 за центральноєвропейським часом. Слід зазначити, що ця остання
обставина позбавляла акт 8 травня всілякого практичного значення, бо всі
накази, віддавання яких вимагав цей акт, вже були віддані німецьким
командуванням 7 травня. Зараз сучасна росія теж ставить себе проти всього
світу. Коли в Європі згадують жертв і прощають один одного, вони трясуть
зброєю й говорять фразу «Можем повторіть». Бажаємо російським окупантам
залишитися в нашій землі