"Можна сказати, що в якийсь момент це стало одним з вирішальних факторів, який
схилив шальки терезів на користь урядових безпекових сил Македонії", - каже
дипломат. "Для маленької країни це був незабутній жест. Македонці згадують, що
коли вони були в такій нейтрально-ворожій ізоляції з усіх боків, Україна
допомогла. Зробила за своєю ініціативою, не в рамках проросійського курсу чи
прозахідного, це був навіть дещо авантюрний крок часів Кучми", - каже
український балканіст Анатолій Демещук. Але увагу на Заході викликало не лише
постачання Україною озброєнь. Західні ЗМІ писали, що гелікоптерами та літаками
у Македонії керували українські військові пілоти. "Два гелікоптери Мі-24,
керовані українськими пілотами,... завдали ударів ракетами по пагорбах
(навколо Тетова. - Ред. )", - повідомляла 26 березня Telegraph. Ця версія
неодноразово з'являлася на ресурсах, присвячених війнам на Балканах. Доказів
не наводили, лише звертали увагу на те, що в ЗСУ були військові пілоти з
досвідом війни в Афганістані, натомість македонські військові пілоти не мали
досвіду для керування літаками Су-25 та гелікоптерами Мі-24 і достатньої
кількості годин нальоту. Також звертали увагу на присутність в Македонії у цей
час українських інструкторів, які навчали місцевих пілотів. Деякі македонські
науковці у 2010 році розповіли про участь українців у конфлікті в інтерв'ю для
книги російського балканіста Євгена Колоскова "Країна без назви.
Зовнішньополітичний аспект становлення македонської держави", виданій 2013
року. "...Найбільш важливою була допомога України... Вони дозволили нам купити
в них літаки та гелікоптери. Вони надали нам і льотчиків - їхні пілоти були в
цих літаках та гелікоптерах", - розповідав колишній віцепрем'єр та історик
Блаже Рістовскі (помер 2018 року). "Україна постачала нам літаки та
гелікоптери. Разом з пілотами", - стверджував професор та радник президента
Македонії Георге Іванова Дімітар Мірчев. У командуванні ЗСУ вже у квітні 2001
року заперечили інформацію про участь українських військових пілотів у боях.
Позиція України незмінна протягом останніх 20 років. 11-13 серпня 2001 року
стався вирішальний бій між урядовими силами та бойовиками біля села Радуша на
кордоні з Косовом. "Долю битви вирішила авіація... По скупченнях бойовиків на
горі Жеден завдали ракетно-кулеметних ударів Мі-17 та Мі-24, а також бомбові
удари штурмовиків Су-25. Втрачаючи людей, бойовики "Армії національного
визволення" відступили глибоко в гори і на територію Косова, забувши про
напад...", - писав Борис Танєв у книзі "Війна в Македонії 2001 року". Бій під
Радушею посилив позиції уряду на перемовинах. 13 серпня 2001 року за
посередництва ЄС та США провідні македонські та албанські політичні партії
країни та президент Борис Трайковський підписали Охридську рамкову угоду, яка
фактично припинила конфлікт. Добиваємо збір, артилеристи шлють свтілину.
https://send.monobank.ua/jar/5Rt6VeGWGw
[@OstanniyCapitalist](https://t.me/OstanniyCapitalist)