Серед окупантів в Енергодарі відбувається бескінечний перерозподіл влади,
головною метою якого є особисте збагачення на мородерстві, рекеті та грабежах.
Як ми і прогнозували, часи «правління» шевчика були короткими та суто
номінальними - для публічної картинки на ТВ. Насправді ж одні аферисти, що
дорвалися до влади, швидко змінювали інших. І цей процес продовжується й
зараз. Вже згаданого нами афериста з Макіївки Руслана Кірпічьова - зама з
економічних питань та податків (а точніше з рекету середнього і малого
бізнесу) впевнено посунув від керування та кормушки так званий військовий
комендант Кам’янсько-Дніпровського району, відомий під позивним Волга. Його
справжнє ім’я Олександр Молоков. Починав Молоков з району, в Енергодар
спочатку особливо не ліз, у зв’язку із тим, що основною його сферою було
формування впливу в середовищі фермерів аграрних підприємств. Зокрема віджати
тогорічний врожай, що зберігався на елеваторах, дочекатися врожаю нового - з
тією ж метою - щоб потім організувати його вивіз на Крим, зобовзяти аграрів
платити данину окупантам, кошмарити місцевих бізнесменів, а перед приходом ЗСУ
прихопити із собою всю сільхоз техніку і втікати до рф. Саме таку програму
впроваджує Молоков. Проте апетити постійно зростають. І до війни
благополучний, небідний Енергодар збуджував ці апетити ще більше. Як наслідок
- Молоков ліктями розсунув всіх зі своєї дороги, користуючись постійними
конфліктами між орківськими службами та родами військ, та відсутністю між ними
нормальної взаємодії. Не виключено, що довелося дати чималого хабаря, аби
забезпечити собі тепле та прибуткове місце. Тим більше на хабарах він знається
добре. Цікаво і показово, що по своїй суті Молоков нічим не відрізняється від
Кірпічьова. Один аферист просто змінив іншого. В цьому полягає вся сутність
російської управлінської системи. Достеменним є те, що Олександр Молоков в
самій рашці знаходиться не в фаворі. Його було засуджено і заборонено 7 років
займати керівні посади. Колишній начальник управляння ЖКГ попався на гарячому
під час одержання хабаря. Тепер він будує «кар’єру» в тимчасово окупованому
Енергодарі та прилеглих селах, думаючи, що війна все спише. Але ні, війна
якраз не спише, а люди не забудуть і не пробачать. Тому чужих грошей на крові
і сльозах окупант може і підзаробить, а от про спокійний сон він може забути.