Що ж трапилося із Зеленими? Своє коріння партія бере в екологічному русі, в
протесті проти ядерної енергетики, а також у русі за мир і проти модернізації
НАТО у 1980-х роках, які на той час підтримував канцлер від СДПН Гельмут
Шмідт. У 1999 році міністру закордонних справ від Зелених Йошці Фішеру на
партійній конференції кинули в голову мішок з фарбою за те, що він відправив
німецьку армію на місію в Косово. Фішер давно залишив позаду пацифізм, і
велика частина партії ще не була до цього готова. Де зелені пацифісти? Чи
існують вони досі – і якщо так, то чому вони такі тихі? Або все це було просто
велике непорозуміння, і Зелені ніколи не були такими мирними, як ви думали? І
є ще одне питання, яке виходить за рамки Зелених, і стосується їхньої позиції
щодо війни і поставок зброї. Що означає це для партійної системи, для її
статики, якщо партія, для якої раніше важливими цілями були мир і роззброєння,
раптом навряд чи зможе відправити достатню кількість танків і гаубиць? Хто
тоді бере на себе цю роль? «Ми бачимо, що багато людей змінили свою думку
внаслідок війни». Даніель Хекен, голова об’єднання BundeswehrGrün.