! [​](https://telegra.ph/file/1db11c6ef0faeeaefa97a.jpg) За останній місяць
українці показали на весь світ силу громадянського суспільства. Кожен день
українці донатять наречі для ЗСУ. Все це робиться аби пришвидшити нашу
перемогу над ворогом. Історія показує, що громадянські суспільства завжди
мають перевагу над суспільством, де цей дух не є вираженим. Найяскравішим
прикладом даної консолідації суспільства є перемога Риму над Карфагеном під
час Першої Пунічної війни. Рим вступив у дану війну абсолютно не готовим до
морської війни. Будучи грізною сухопутною силою, армія якої складалася з
громадян-професіоналів, Рим не мав досвіду морської війни до цих подій.
Римський народ знайшов вихід з цієї важкої ситуації й зміг нанести морських
поразок одній з найсильніших морських сил античності. Римські легіонери з
воїнів-громадян перемагали армію найманців. Римські воєначальники в більшості
були компетентнішими за пунійських, доки не зустрілися з Гамількаром Баркою,
який перевів війну у затяжну позиційну війну на виснаження. На жаль, Рим
чекало нещасті в 249 році до н.е римляни втратили весь свій флот у битві при
Дрепані й наступних штормах. Була реальна загроза програшу війни Карфагену. У
Карфагені ситуація була не кращою, розслаблені перемогою під Дрепаном, вони
занедбали свій флот, думаючи, що Рим не збудує новий флот. Кожна зі сторін
розуміла складність ситуації, тому Рим пішов на крок, який був би можливий
лише в громадянському суспільстві. У 242 році до н.е сенат Риму звернувся з
проханням до народу Риму з проханням допомогти з коштами на будівництво нового
флоту для перемоги над пунами. Римляни змогли «наволонтерити» державі цілий
флот. Республіка не проґавила цей подарунок і кредит довіри до держави від
громадян. Днями римський флот тренувався до генерального, вирішального бою.
Шанс поставити крапку з’явився у 241 році до н.е. Пунійці відправили свій флот
до Дрепану з метою вигрузити припаси для обложеного міста й взяти армію
Гамількара в місті Ерікс. Рим поставив на меті не допустити цього, бо тоді уже
перевага римлян буде нівельована. Вирішальна битва сталася поблизу Егадських
островів. Кожна зі сторін боролася дуже відчайдушно, бо розуміла всю
важливість цього бою, але сила, моральний дух і виучка зіграла на користь
Риму. Єдине, що врятувало Карфаген від тотальної поразки це зміна вітру, яка
сприяла безладному відступу пунів. Дізнавшись про цю поразку, Гамількар Барка
вступив у переговори з Римом аби закінчити цю війну. Яку квінтесенцію ми
можемо взяти з цієї історії? Ми можемо впевнено сказати, що сильне
громадянське суспільство переможе слабше, що громадяни можуть подарувати
перемогу своїй державі. Не тільки будучи хорошим воїном чи моряком, а й
свідомим патріотом, який розуміє важливість того чи іншого рішення. Зараз
Україна має нічим не слабше громадянське суспільство ніж у Римі, а й можливо й
краще. Протистоїть нам не Карфаген, а щось незрозуміле аморфне, яке воює не
нацією, а силами різних сатрапів й не компетентним командування для яких їх
підопічні не більше ніж розхідний матеріал. Історія показує, що Україна має
перемогти, бо це закономірність перемоги сильного суспільства над слабким.