"Города-герої В Совку носились з таким терміном як "город-герой". Його ввели
одразу після війни, потім дещо забули аж до 20-річчя перемоги. А далі почали
роздавати ці звання всім містам, де були найважчі бої, але також не всім. Київ
отримав своє звання, а ось Харків - ні. Москва, Київ, Мінськ - ясно, але
чомусь ще містом-героєм стала Тула, але не стала Полтава. Чомусь Новоросійськ,
але не Вязьма. Здебільшого чим більші були втрати та жорстокість боїв, тим
більше було шансів отримати таке звання, але якщо результати були занадто
поганими, то "город" мовчки обходили званням. Тим не менше в радянській
історії була купа операцій, коли треба було вчасно відійти, але "ні шагу
назад"+ "баби ще нарожають". В результаті численні котли, одні більш відомі
(Київський), інші менш відомі (Вязьма). Вчасно не прийняли рішення, а потім
тримали за будь-яку ціну. Один за одним до росіян переходять залишки чергового
села чи міста на Донбасі. Утримуємо, поки можемо утримати. Кожна "попасна-
маріуполь" коштує росіянам чергові сотні техніки, тисячі вбитих. Великі
"успіхи" коштують росіянам тисячі одиниць техніки, десятки тисяч вбитими. Вся
проблема в тому, що спокійно зафіксувати лінію фронту у росіян не вийде. Вже
почали викладати відео камікадзе-дронів - ця зброя випалить тисячі росіян.
Робота української артилерії не припиниться - спокійно викопати окоп у росіян
не вийде. Звикайте до відео роботи українських артилеристів з кращою світовою
технікою. Це на місяці. І зупинитись росіяни не можуть, а потім доведеться
відкотитись назад. Просто насолоджуйтесь російськими втратами. Тупих "городов-
гєроєв" не буде, але вся територія буде залита російською кров'ю та російською
спаленою технікою" Антон Павлушко, [@informnapalm](https://t.me/informnapalm)