Ми постаріли на роки Й дорослі раптом стали діти... Це слід кривавої руки, Яка
Вкраїну хоче вбити. Це сатанинські зерна зла, Які росія сіє всюди. А ми — на
стороні добра І переможем, бо ми — люди. Ми — діти нашої землі, Ми — вітер,
спека й гомін лісу. Ні, ми не житимем в імлі Й розіб’ємо цю зла завісу. У нас
козацький вільний дух, Який ніхто не зможе вбити. Ми — віра, розум, сила й
рух, Жили, живем і будем жити. Важкий попереду ще шлях, І болю буде ще багато,
Та з сонцем радості в очах Ми стрінем Перемоги свято! © Олександр Афонін