✍️ **Читачі пишуть. **"*Мене звати Олексій, я військовий ЗСУ, громадянин
України, воюю з 2014 року, учасник АТО/ООС, а зараз також учасник визвольної
війни. Так сталося, що понад 10 років тому я одружився на громадянці росії (це
було задовго до війни), в нас є спільні діти, ми були вимушеними
переселенцями, кинули все своє майно на окупованих територіях. Дружина має
посвідку на постійне проживання в Україні. Отримання посвідки у 2014 році
забрало багато нервів через бюрократичні проблеми з пропискою і таке інше,
тому питання подання на громадянство відклали на потім. Нервів на паспортний
стіл просто не вистачило. Відсутність постійного житла, ротації на фронт,
маленькі діти - не сприяють вдалій боротьбі з бюрократією. Тому думали, що
після війни на Донбасі питання громадянства з'ясується. Але не так сталося, як
гадалося, війна на Донбасі не завершилась і за 8 років, а стала ще більш
масштабною. Бути в громадянстві рф для дружини стало клеймом. Несправедливим,
бо понад 10 років вона і сплачувала податки в Україні, і виховувала дітей -
громадян України, була і є, мабуть, більшим патріотом України ніж значна
частина громадян, які мають український паспорт, але зрадили Україну в Криму
та в ОРДЛО. Саме тому мене та мою родину найбільше зачіпає навіть не те, що
Невзоров отримав українське громадянство, хоча є при цьому досить скандальною
постаттю (бо ж надання йому громадянства має поганий вигляд перед нашими
союзниками з Литви, перед якими Невзоров сильно завинив). Зачіпає ще й те, що
громадянство України розподіляється несправедливо. В сенсі, що люди, які
воювали та воюють за Україну, проливають свою кров, що ті, хто прожив в
Україні понад 10 років у шлюбі, має дітей з громадянами України, але не встиг
отримати повноцінне громадянство до війни, наразі не мають таких привілеїв як
пропагандист Невзоров. Хоча ці люди ментально більш українізовані, ніж
Невзоров, вони жили в Україні і до війни, і підтримують Україну під час війни.
Таких прикладів багато. Але наразі легально отримати громадянство України для
росіян, що мають посвідку на постійне проживання в Україні практично
неможливо. Тому, що неможливо виконати умову отримання довідки про несудимість
в рф (з посольства), а також неможливо отримати протягом 2 років довідку про
вихід з громадянства рф, бо рф принципово не відпускає зі свого громадянства і
це створює правову колізію. Окреме питання, чи здавав пан Невзоров іспит:
**https://exam.mova.gov.ua/** на знання української мови перед Національною
комісією зі стандартів державної мови? Чи йому просто подарували громадянство
за те, що він називає путіна так, як його називають мільйони людей у всьому
світі... Тобто дратує не сам факт надання Невзорову громадянства, а
несправедливість, яка виникає через цей прецедент, особливо під час війни.
Коли одні вмирають за волю України і не мають змоги отримати громадянство, а
інший просто має підвішений язик і цим язиком, навіть без знань мови
"наслужив" собі на громадянство... Якщо держава Україна вже визнає, що їй
потрібні "хороші росіяни", тоді треба бути послідовними і врегулювати колізію,
коли ті, хто справді воює на боці України або у шлюбі з українцями понад 8
років мають отримати змогу стати повноцінними громадянами, якщо вони цього
прагнуть. Інакше ситуація коли Невзорову - все, а українізованим росіянам -
нічого, створює поганий прецедент несправедливості*". **Ремарка від
InformNapalm **Ми перевірили історію Олексія. І задались питанням: справді, як
бути з такими росіянами, які є більшими українцями, ніж Невзоров, які одружені
з захисниками/захисницями України, або ж самі воюють за Україну? Невже
Невзоров кращій за таких людей? Чому бюрократія створює такий прецедент, що
якщо ти друг Президента, то тобі подарують громадянство, а якщо ти простий
захисник/захисниця, то тебе будуть тицяти в "закон", який має бюрократичні
колізії, які неможливо виконати. То Україна прагне бути правовою державою, чи
країною, де все вирішується тільки якщо ти "друг президента"?