Коли Польща і Литва у 90х поверталися у Європу, то Україна 300 років була
відірвана від Європи. Весь цей період ми жили в умовах російського гніту.
Однією з проблем України завжди було те, що міста ніколи не були україномовні,
наша нація не мала міського капіталу. Коли у поляків з балтійцями це завжди
було. Бальцерович ще на початку 90-х робив те, до чого Україна змогла дійти
тільки після Революції Гідності. Наші червоні директори не розуміли, як це
можливо: приватний нотаріус, не регулювати ціни на хліб, відпустити зовнішню
торгівлю, впровадити ринок землі. З іншої сторони, це не дозволило повторити у
нас білоруський сценарій. Коли після стрімкого національного розвороту, який
там відбувався перші 3 роки, зросли реваншистські настрої, які в результаті
спричинили до приходу Лукашенка. Україна ж розвивалася органічним шляхом.
90-ті для України це про повний провал реформ, патронізацію суспільно-
політичних відносин, приватизацію цілих монополій. Економічна політика
рухалася не шляхом задоволення національних потреб. Демократія була просто
формальністю. Головні рішення приймалися в рамках елітарних груп.
—————————————— На український коптер для Київського ТРО:
https://send.monobank.ua/jar/8tpveokHX1