Коли сьогодні говорять, що журналістика померла, я чомусь згадую рядки БГ про
те, що рок-н-ролл мертвий. Але рок-н-ролл – живий 😄 І я не про пости в
соцмережах, де кожен бачить себе журналістом. А про якісну журналістику, на
якій виховувалось моє покоління, і яке зараз продовжується в Guardian, NYT. І
українських медіа – в Liga, УП, НВ, телевізійних новинах ТСН та Факти. Та в
багатьох інших прикладах, які насправді є. Тому що журналістика – це й
сміливість плисти проти течії: влади, позиції власників. Заради справедливості
і пошуку правди бути готовим першим повідомити справжню новину. Часом у
супротив системі спокус. Радий, що бачу багато прикладів серйозного ставлення
до даної професії в Україні. Адже це не просто корочка, перепрошую,
«заслуженого» журналіста, чи члена спілки. Це – поклик. Він обо є, або... З
професійним святом👏✌️🇺🇦