"У перший ж день увечері вони постукали до мене і вибачилися за безлад, який
влаштували у селищі. Прийшли тринадцять військових, серед яких буряти,
кавказці і представники ще бозна-яких національностей. Я подумав, що це
слушний момент, щоб пояснити їм усе, і просто на своєму ганку виголосив
коротку промову. Росіяни слухали уважно і мовчки. Я казав, що гадки не маю,
хто такі нацисти і що ми тут таких не бачили. Що ми маємо церкву і жіночий
монастир Московського патріархату, і не збираємося їх знищувати. Я розповідав
про наші плани, про грандіозні зміни у громаді, пов’язані з реформою
децентралізації. Я казав, що наше населення не хоче переходити під російську
владу, а тим більше перетворюватися на мешканців невизнаних республік. Якоїсь
миті я навіть подумав, що мені вдалося достукатися до своїх слухачів", -
розповідає голова Комиш-Зорянської громади Запорізької області Ігор Гнатуша.
Але слова пана Голови не допомогли. Про те, як відбувалася окупація Комиш-
Зорянської громади, [читайте тут. ](https://tv5.zp.ua/news/jak-vidbuvalasja-
okupacija-komish-zorjanskoi-gromadi/)