80 років тому – у 1942-43х роках Бердянськ зустрічав та завершував літній
сезон окупацією. Зараз вже складно з’ясувати, чи було в ті роки стільки медуз
та комарів, та і взагалі як виглядало літо в Бердянську тих часів – можемо
лише уявити. Історія повторюється, Бердянськ знову окупований, але вже фашисти
не італійсько-німецьки, а дагестансько-бурятсько-російські. Зараз же кожен
усвідомлює, чого він не отримає цього літа. Хтось – роботи, на яку чекав та
розраховував. Хтось – безсонних ночей під гітару на Приморській площі. Хтось –
випускного та ЗНО. Хтось – п’яних танців у ресторанах на Косі. Хтось –
красивої засмаги. Хтось – відпустки, протягом якої запланований щоденний похід
на море перетвориться на всього лише дві вдалі спроби: на початку та в кінці
відпустки, бо купа справ. Ну а хтось взагалі не отримає нічого, бо покинув
свою домівку та молиться на Українське Військо щоб скоріше повернутися. Кожен
щось втратив. Через свинособачу русню, через їхню зброю, через цю наглу
окупацію. Вони відняли в нас літо 2022 року. Бо воно вже почалося, а русня ще
в нашому місті. Ми не отримаємо 100% нашого літа через цих кончених потвор.
Але ми обіцяємо, що після звільнення міста будемо любити його ще більше та
кожне літо будемо цінувати, як ніколи раніше! І якщо ще досі в місті сидять
орки, то хай вони відчують всю лють наших комарів та ніколи в житті так і не
помиються через медуз! А ми повернемо місто під свій контроль. Ті, хто виїхав,
повернуться; ми приймемо знову мільон туристів за сезон; проведемо всі, які
захочемо фестивалі та будемо насолоджуватись життям! Тому відмітимо собі, що
найкраще літо – попереду! Крім того, сьогодні день захисту прав дітей. Через
русню в Україні загинуло кілька сотень дітей різного віку. Ми не просили русню
приходити до нас. Ми не просили її це робити. І ми не пробачимо русні НІКОЛИ
смерті наших дітей. Через це русня сама рахує свої смерті кожного дня та
продовжить їх рахувати аж поки не закінчиться взагалі або не піде з нашої
землі. Наша помста – щодня та щохвилини! Бережіть дітей, Українці!