Запоріжці! Сьогодні, у Всесвітній день гуманітарної допомоги, хочу ще раз
згадати теплим словом вдячності усіх, хто допомагає нашому місту та країні.
Адже те, що Запоріжжя зараз є міцною фортецею, надійним тилом для фронту та
потужним хабом для переселенців, це також заслуга усіх, хто не залишився
осторонь українського горя. Дякую усім небайдужим. Дякую кожному, хто не
вважає, що ця війна не його справа та не його біда. Дякую міжнародній
спільноті, яка не полишила Україну наодинці з нашим болем. Дякую іншим містам
нашої держави, які простягнули руку підтримки Запоріжжю. Дякую усім
волонтерам, які підтримують фронт та вимушених переселенців. Вальтер Скотт
писав, що якщо люди не навчаться допомагати один одному, то рід людський
зникне з лиця землі. І от події останніх девʼяти років та особливо останніх
шести місяців доводять: будемо жити. Тому що люди вміють співчувати. Тому що
люди хочуть допомагати. Тому що люди залишаються людьми. А отже у нас є
майбутнє. І в цьому ми майбутньому усі разом ми переможемо. Тихої усім ночі.