За кілька тижнів до звільнення Херсона зі славнозвісної та героїчної
Чорнобаївки скоренько «вшились» попи - «любители масковии». «Жареним пахло»
вже давненько. Рекордні поразки російської армії у невеличкому селищі на
Херсонщині стали відомими на весь світ. «Тримаючись» за віру та кадило
проросійські отці до останнього «володарювали» у своїй парафії у Чорнобаївці.
«Господарі» місцевої церкви так же ж старалися: і «руський мир» зустрічали, і
«гуманітаркою» вірян підгодовували, і примхи окупантів-соратників виконували…
А як не кажіть, шкура горіла! Розуміли, що сльози та біду несете ви і ваш
«вєликий»! Погано вам жилося в одному з найгарніших сіл на Херсонщині? Не така
вам Україна? Люд вам не такий, з рук якого годувалися? Кажете: «Господь не
наказує»! Ще й як! Господь – носій влади над людиною! Людиною! Але це не про
вас, бо немає назви та імені вам!