Світський націоналіст Мухаммед скасував релігійну поліцію, якої роками боялися
в Саудівській Аравії через її свавілля, запровадив права жінок і свободи, а
також відкрив країну для туризму з усього світу. Таким чином Ер-Ріяд і Джидда
стали (відносно) розвиненими та сучасними метрополіями, частково створеними за
зразком невеликих, але бурхливих Об’єднаних Арабських Еміратів. Там, особливо
в Дубаї, авторитарній монархії вдалося примирити іслам як державну релігію,
економічний розвиток і сучасний спосіб життя громадян, які переїхали сюди з
усього світу. Заборона де-факто мало що змінює Саудівська Аравія є найбільшою
економікою на Близькому Сході і, отже, фактором сили, який важко ігнорувати,
особливо щодо Ірану. Ультрарелігійні мулли та їхній терористичний режим як
спільний ворог також об’єднують Захід і Саудівську Аравію. Джо Байден і уряд
США мусили визнати, що остракізм наслідного принца є важливим символом прав
людини, але насправді це мало що змінює. Швидше, це лише штовхає таких
правителів, як він, які жадають міжнародного визнання та поваги, в обійми
Росії та Китаю, які санкціонують і заохочують автократичне правління, тоді як
сам Захід має дедалі менше впливу. Ви можете зробити це з позиції сили - але
ні в США, ні в Європі зараз цього немає. І навіть вибори не можна вигравати
нескінченно за допомогою моралі, як показують опитування, особливо в США,
дедалі меншою готовністю погоджуватися на особисті та економічні невигідні
умови для санкцій.