що почалася війна. Низку військових частин обстріляли. Перші вибухи було чутно
вже і в нашому регіоні. Доповів про ситуацію командуванню. Після чого отримав
наказ видавати зброю, боєкомплект, засоби захисту і прямувати в укриття. На
бойовий виїзд почала збиратися наша батарея, але бракувало другого начальника
розрахунку. Я попросився у командира замінити його. Він дозволив. Тому одразу
після наряду, практично без речей, поїхав в бій, на оборону Києва. Місто ми
знали кепсько. Тож чимало часу пішло на вибір правильної позиції. Все було: і
поломки «танку», і ремонти під обстрілами. Але впоралися і першою нашою
здобиччю стали 2 крилаті ракети. Воювали безперестанку. Сну люди не бачили по
5 діб. Було таке, що сідали в машину на заході сонця, а вилазили з неї на
сході. На початку жили і спали просто неба. У снігу і холоді. Майже нічого не
було. Лише згодом місцеві люди почали приходити до нас і допомагати
облаштувати побут, харчування. ❓Що було найскладнішим для Вас у цьогорічній
війні? \- У перші дні зрозуміти самому і пояснити особовому складу, що
почалася повномасштабна війна. Все серйозно! Вороття назад нема! В критичний
момент, коли існувала загроза оточення, ми дуже здружилися з дивізіоном
«Піонів» із 72-ої окремої механізованої бригади імені Чорних Запорожців. І
були готові тримати з ними кругову оборону, відбивати ворога у стрілецькому
бою. ❓Ви здатні працювати в кабіні «Бука», ремонтувати машину, але так само і
організовувати процес з багатьма складовими в ролі командира дивізіону. Невже
офіцер сучасної української армії має бути універсальним бійцем? \- Саме так!
Але головне – це робота з людьми. Яким би, за званням і посадою, ти не був
офіцером, не можна ставити себе морально вище за того ж простого солдата. Тим
більше зараз, коли триває війна, і всі ми варимося в одному казані. Сучасному
офіцеру треба бути ближче до особового складу і ставитися до них з повагою. У
будь-якій ситуації слід залишатися людиною! ❓Скільки, на Вашу думку, може
тривати ця війна? Думаю, 2-3 місяці і все закінчиться… (сміється) Якщо
серйозно, то скільки б часу нам не знадобилося, я твердо переконаний, що все
завершиться нашою перемогою. Вона відбудеться в Криму, чи на кордонах
Донеччини та Луганщини. Я постійно розмовляю зі своїми людьми. Всі вони
високомотивовані йти до кінця. Нас не спинити! Звісно, змінити хід війни і
прискорити нашу перемогу може сучасна західна техніка. Хоча і «Буки» не варто
недооцінювати. Наші "буківці" готові конкурувати навіть із західною технікою,
бо навчилися максимально ефективно використовувати свою. Особливо в наступі.
Ми ще своє покажемо! ❓Про що мрієте, чого прагнетеу Новому 2023 році? \-
Звісно, з початку повномасштабного вторгнення моє найбільше і найзаповітніше
бажання перемогти окупанта у ціймкривавій війні, здобути щасливе дитинство для
наших дітей і майбутніх поколінь! Якнайшвидше наблизити радість, спокій та
достаток в кожну оселю нашого славного, мужнього і величного українського
народу! Впевнений, так і буде! Ми об’єднанні і сильні! Ми - нація! Ми
-Україна! ✍️Служба зв'язків з громадськістю Повітряного командування "Центр" [
#Герой України]( #Герой України)