Вельт: Але хіба тобі цього не достатньо? Сумленний: Мені здається процес
самопізнання, який займає занадто багато часу. Я визнаю, що сьогодні дебати
відрізняються. На дискусії в листопаді минулого року я порівняв російський
імперіалізм з нацистською політикою. І я критикував Берлін за його політику
умиротворення і порівнював її з ситуацією в Європі 1939 року. В результаті
мене звинуватили як того, хто заперечує нацистські звірства, бо я
«релятивізував» їх із порівнянням Путіна. Повний абсурд. Вельт: Сьогодні така
дискусія, безумовно, буде іншою, чи не так? Сумленний: Так, очевидно, що після
нападу на Україну ми маємо справу з військовою волею до знищення в Європі
вперше після Другої світової війни. У Німеччині люди почали визнавати гнітючі
реалії. Путін – диктатор, а не партнер. Але чи варто давати німцям медаль за
ці знання? Українці не можуть дочекатися кількох років, поки німці дійдуть
висновку у своїх дискусіях про війну та мир.