Блядь, от не можу писати останнім часом, не маю слів. Але Осипенківський
мікрорайон, куди вдарили ці підори вночі - місце, де я виріс. У тому будинку
жив мій однокласник, і ще кілька хлопців та дівчат зі школи. У тих дворах я
провів останні роки навчання, коли ми прогулювали уроки, ходили по хатах до
друзів та пили пиво в павільйонах. В сусідньому будинку, якому теж пиздець,
жили класна керівниця і ще одна однокласниця. В моєму дитячому садку та в
школі повиносило усі шибки. Хуй з ними, з шибками. Обидва будинки померли.
Жити там навряд чи можна. Однокласнику пощастило - він у Києві, а батько з
братом ночували тієї ночі на дачі. Влучило саме в їхній під'їзд. Не можу
навіть уявити, що думали мешканці в ті кілька секунд, коли під ними уночі
провалювалася підлога. Говорити, що кацапи не люди - мені здається, зайве.
Будьте прокляті навіки. [Підписуйся до нашого каналу 🇺🇦ЭНЕРГОДАРСЕГОДНЯ
🇺🇦](https://t.me/entime2022)