! [​​](https://telegra.ph/file/c4b66afc8cef837a970d9.jpg) Вісім років тому, 2
травня 2014 року, Одеса показала, що вона - Україна. У результаті кривавих
сутичок у центрі міста та біля Будинку профспілок загинуло 48 людей, з яких
двоє - українські активісти Ігор Іванов та Андрій Бірюков, що стали першими
жертвами російської провокації. Російська пропаганда та ватна преса ніколи не
згадувала вищезгадані імена. А ще вони не згадують про те, що саме озброєні
російські колаборанти напали першими на мирну проукраїнську ходу до стадіону
"Чорноморець" через Дерибасівську. Одним з них є "Боцман", що вбив Ігоря
Іванова і зараз переховується у іншій країні. Мабуть, всіх здивувала
бездіяльність одеської поліції під час сутичок. Цьому теж є пояснення -
тодішній заступник Головного управління МВС України в Одеській області Дмитро
Фучеджі зараз переховується у проросійському "Придністров'ї". Життя - це
сповнена карми річ. Колаборанти та росіяни, що тішились пожежі у київському
Будинку профспілок під час Революції Гідності, лили і ллють крокодилячі сльози
за жертвами "адєсской хатині", не згадуючи про те, що їй передувало. Єдине, на
що заслуговують 46 одеських зрадників, що загинули під час сутичок, - це
ганьба та забуття. Нам не шкода їх, абсолютно. Бо вже на 2 травня 2014 року на
Донбасі, у Криму були десятки закатованих мирних громадян, що поплатилися
своїм життям за свою проукраїнську позицію. Одним з них є герой України,
Володимир Рибак, депутат Горлівської міської ради, якого сепаратисти вбили 19
квітня. Все менша і менша кількість людей, що щороку приходять 2 травня на
Куликове поле в Одесі, лише підтверджує, що нікому не шкода зрадників, що
хотіли принести у своє місто війну та смерть. Всіх одеситів з роковинами
звільнення Одеси від рашизму! Залишилося лишень демонтувати пам'ятник тій
самій "вторій", що у свій час "доконала вдову сиротину", закріпачила українців
та ліквідувала Запорозьку Січ.