І що це означає? «Після спроби покласти край військовим діям за допомогою
дипломатії та економічних санкцій, наступним етапом підтримки України є
постачання важкого озброєння. Цікаво, які ще м’якіші засоби є на даний
момент». Для Бербок, Хабека і верхівки зелених – це музика для вух. Загрози
заворушень, розколу немає, надто чітка картина. Інше питання, чи це також
позитивний сигнал для політичної культури. Радше ні. Демократія завжди досягає
успіху, коли існує різноманітність думок серед поміркованих сил, коли точки
зору, що відхиляються від думки більшості, висловлюються в межах цього
поміркованого спектру – а не лише сформульовані на краю, екстреміськими
силами. Особливо це стосується важливих питань. Союз хотів би постачати ще
більше зброї, вони також з радістю схвалили додатковий фінансовий пакет для
Федеральних збройних сил, і не ставали в цих питаннях в опозицію до влади.
Залишилися лише АдН та Ліва партія. Однак ліві переживають не найкращі часи
через звинувачення у сексуальних насильствах і зайняті зараз внутрішніми
питаннями. Крім того, найвідомішою представницею партії є Сахра Вагенкнехт,
яка дуже виділяється своїм «розумінням» політики Росії. Серйозної опозиції
постачанням зброї та роззброєнню наразі не видно. Це може стати політично
небезпечним, особливо після останніх двох років пандемії. Популісти та
прихильники теорій змов використали час, щоб намалювати картину партійної
системи, в якій усіх стрижуть під один гребінець. Вони спробують скористатися
однодумством в парламенті, з яким підтримуються і постачання зброї, і мільярди
для Бундесверу. Ось як має звучати історія: знову ж таки, усі вони однієї
думки.