💬 *Андрійка поранив уламок бомби, який пробив кут будинку, холодильник,
пройшов через ліжко, на якому спала сім’я, та ще дві стіни й лише тоді
зупинився. Його тато зізнається, що коли побачив ніжки сина, розумів, що
ампутувати там уже не було чого. * * *💬* «Ми їм нічого не казали, що війна –
посадили всіх у бусик, перерахували – всі на місці, та й поїхали. Діти звикли
подорожувати, тому сприйняли всі ранкову поїздку спокійно», – розповідають
Ірина та Сергій, батьки у дитячому будинку сімейного типу, які виховують
десятеро дітей*.* * 💬* "Він ніколи раніше не зображав людей з обличчями. А на
цій картині все є… На ній зображено козака, який повернувся з війни. В обіймах
чоловіка – вагітна козачка. Так Макс бачить майбутнє України». 11-річний
Максим Бровченко перестав боятись звуків вибухів. Він став дорослим,
перетворився з хлопчика на підлітка. * **Через війну в наших дітей тепер
дорослі очі, але досвід, життя і майбутнє кожної української дитини –
безцінні. Розповідаємо три різні історії про те, ** [**як прожили цей рік у
війні українські родини з діть](https://www.ukrinform.ua/rubric-
society/3642832-nasi-diti-zitta-u-vijni.html) ми****.**