! [​​](https://telegra.ph/file/358b2b199cc8a5132269f.jpg) 11 вересня 1973
року, на військових частотах чілійської армії прозвучала кодова фраза «У
Сантьяго йде дощ», що стала сигналом для успішного заколоту проти влади
Альєнде, який згодом покінчив життя самогубством. Переворот очолив саме
генерал Аугусто Піночет, який заявив, що у Чілі встановлюється режим
військової диктатури (хунта) строком на 20 років, головною метою якої є
встановлення порядку та рятування економіки. Нова влада встановлювала порядок
доволі жорсткими методами. Було відкрито біля 1.000 таємних в’язниць,
спеціальна служба безпеки – «ДІНА» вишукувала і ліквідовувала чілійських лівих
емігрантів навіть за кордоном. За весь час правління Піночета біля 30.000
людей було піддано ув’язненню за свої політичні переконання, приблизно 1.500
осіб вбито. Хунта ввела цензуру у ЗМІ, заборонила політичні партії, а протести
жорстко подавлялись. Репресії вплинули на суспільну думку західного світу, і
призвели до відмови США фінансово підтримувати уряд диктатора. Єдине чим могли
допомогти антикомуністу Піночету американці, були так звані «чикагські
хлопчики» - команда молодих чілійських радників, які отримали економічну
освіту у США за програмами університетських обмінів. Вони і стали головними
ідеологами реформ, що проповідували мінімальне втручання держави в економіку і
«невидиму руку вільного ринку». Так, у період з 1973 по 1988 рік було
оголошено зняття будь-яких обмежень на прямі іноземні інвестиції, митний тариф
було знижено з 50% до 10%. Державні видатки скоротились до 20%. Вдалося
диверсифікувати економіку і знизити залежність ВВП від продажу міді з 80% до
40%. Чілійське сільське господарство зросло на 42%. Була проведена зразкова
пенсійна реформа і у 1990 році більше ніж 70% чілійців вже користувались
приватними пенсійними фондами. Приватне підприємництво було оголошено чеснотою
чілійського громадянина, і бізнес отримав максимальне сприяння з боку держави.
Середній клас згодом зріс і склав більше ніж 60% від всього населення. Аугусто
Піночет стримав своє слово і після 17 років діктатури, програвши референдум, у
1990 році, мирно передав владу демократично обраному уряду. Його наступники
–демократи лише продовжували його економічний підхід. Так, Чілі стала першою
латиноамериканською країною – членом клубу «розвинутих країн» (ОЕСР), також з
2012 року вона відноситься до категорії країн із високими доходами населення.
Крім того, Чілі є найменш корумпованою і найбільш безпечною країною Латинської
Америки і має найвищий рівень ВВП на душу населення у регіоні. Країна займає
провідні місця у світових рейтингах економічних свобод, легкості ведення
бізнесу, економічної стабільності. Порушення прав людини у часи режиму
Піночета досі розслідуються чілійською владою, - близько 100 злочинців вже
отримали різні терміни ув’язнення, колишні політичні в’язні і їх сім’ї
отримують компенсації від держави. Сам генерал Піночет просидів у домашньому
арешті близько 3 років, був визнаний неосудним і помер у 2006 році. На
похорони колишнього диктатора прийшли 60.000 людей, майже половина чілійців
засуджує його, однак багато хто вважає, що він приніс країні більше користі
ніж зла, а у столиці діє музей Піночета. **Генерал Аугусто Піночет,
залишається досить суперечливою фігурою, його дії викликають різні емоцій -
від захоплення до засудження. Втім, його цитати досі не втрачають
актуальності:** *«Секрет хорошого життя в країні простий: кропітка праця,
дотримання законів і ніякого комунізму».*