Максим Майоров, історик, політолог, автор та співавтор книг
про[Донбас](https://informnapalm.org/ua/donbas-in-
flames/)і[Крим](https://informnapalm.org/ua/krym-za-zavisoyu/), написаних з
використанням баз даних InformNapalm щодо російської агресії: "Конвенційна
війна з дотриманням "законів та звичаїв" - це розкіш, доступна для сильних,
або для рівних за силою супротивників. Натомість різкий дисбаланс сил
підштовхує слабкого противника до всього забороненого: показової жорстокості,
тероризму, воєнної хитрості, що переходить у воєнні злочини. Звісно, до
усвідомлених злочинів можуть вдаватися й ті, хто не страждають від нестачі
паритету з противником. Гітлерівці і путінці - найбільш яскраві приклади. Але
для суттєво слабших злочини та "нечесні прийоми" - не просто девіація, а
відчайдушна спроба вирівняти шанси. Треба визнати, що це працює. Наприклад, у
1995 році спрацювало захоплення цивільних заручників загоном Басаєва у
Будьонівську. Це змусило федералів згорнути наступальні операції та сісти за
стіл переговорів, що дало чеченським повстанцям критично необхідний
перепочинок. Нерідко допомагає і надмірна жорстокість. Хоча прорахувати
наперед, чи не викличе вона зворотній очікуваному ефект, важко. Крім того,
значно слабший противник, наприклад партизани, просто технічно не здатний
дотримуватися стандартів, прописаних в міжнародному гуманітарному праві.
Зокрема, щодо поводження з полоненими. Порушення правил (вимушене, або ж від
початку продиктоване ментальністю Давида, що протистоїть Голіафу) може дати
швидкий, але короткостроковий ефект. Стратегічно - це програшна ставка. Воюючи
без правил, ти зрештою втрачаєш легітимність, підтримку внутрішню і зовнішню.
Відтак стаєш ще слабшим, змушеним боротися ще більш безпринципно, аж до виходу
на передній план звірячих інстинктів фізичного виживання. І навпаки. Строго
конвенційна війна краще сприймається зовнішніми акторами, які починають більше
інвестувати в "правильну сторону", дедалі більше посилюючи її та стимулюючи до
частіших проявів шляхетності. Для українців настала рідкісна в історії мить,
коли вони, борячись під своїм синьо-жовтим прапором, можуть собі дозволити
розкіш воювати шляхетно і конвенційно. Бо маємо такий-сякий паритет з
агресором. Саме тому, нам немає потреби викладати грізні послання росіянам,
складені з тіл ворожих трупів, в реалі. Достатньо подражнити й віртуальними
образами. Бандерівці, до яких багато хто висуває претензії з позицій моралі та
правил ведення війни, боролися в умовах абсолютного домінування їх
супротивників. Жорстокість та "підступність" бандерівців були для них
безальтернативними. Наприклад, вони не мали змоги вдатися до більш "гуманного"
варіанту - депортації, коли йшлося про потребу позбутися ворожого населення на
певній території. Бандерівці, які воюють у паритетній конвенційній війні, -
найбільший жах для Москви. Адже філософія російської агресії - змусити
противника перейти до партизанщини, звірств і тероризму. Так агресія здобуває
потрібну їй легітимність. Користуючись своєю перевагою, Росія починає грати у
шляхетність, в подолання спровокованої нею ж гуманітарної кризи. Людей, яким
росіяни знищили домівки, поселяють у наметові табори і годують дешевою
"гуманітаркою". Мирних "рятують" від здирств голодних підпільників, які
продовжують чинити спротив. Все це відповідним чином висвітлюється у ЗМІ в
умовах тотального інформаційного домінування. Протистояння двох держав
переводиться у формат боротьби "сил правопорядку" з "бандитами". Саме так
Путіну вдалося перемогти Ічкерію. І саме такий сценарій готувався ним для
України. Все, що Москві було потрібно для втілення плану, це швидко здолати
організований український опір у лютому минулого року. Обламалися"
🔥[Підтримати IN](https://www.patreon.com/join/informnapalm/checkout)
|👍[Соцмережі IN](https://linktr.ee/informnapalm)
|[@informnapalm](https://t.me/informnapalm)