**Допис льотчика з Вінниці... Бережіть себе! **Доброго дня. Сьогодні був у
дома перший раз з початку війни і други раз за останній місяць. Я шокований.
Панове ота вся сирена про ракетний обстріл то не просто так. Її подаємо ми. По
нашій команді її включають. Люди сидять під боком у ворога із увімкненою РЛС
щоб вчасно виявити пуск ракети з літака або балістичної. За секунду передають
цю інфу нам а за дві секунди ми даєм сигнал і вмикаються сирени. Ми очі
обдерли об монітори бо віримо що наша робота комусь може врятувати життя.
Вчора вечором ракета випущена з літака який був трохи вище житомира впала за
черепашенцями. Пролетіла 300 км і не долетіла 30 до Вінниці. Ми збили крилату
ракету за масложиром і кацапський су25 за калинівкою і це все летіло вам на
голови і вмикалась сирена... Але вінничанам байдуже... вони не бояться...
після сирени ніхто в місті і не думає ховатись... жесть блять. Гуляють з
дітьми на вулиці, стоять на перехрестях і точать ляси... всім насрати на те що
ми з шкури вилазимо щоб дати їм +10 хвилин фори щоб сховатись... Ви що дійсно
настільки вірите в свій фарт і режим бога що можите сміливо дивитись ракетній
загрозі в обличчя? Так тривог було багато і нічого не прилітало, ми працюємо,
але це не означає що наступна ракета пройде теж мимо, в ракет немає пам'яті і
вони не знають що треба промазати і на цей раз також. Чуєте сигнал -
ховайтесь. Не кваплячись, матюкаючись але ховайтесь. 33 промахи в минулому не
гарантує 33 промахи в майбутньому.