З точки зору зовнішньої та безпекової політики, Ламбрехт поки що
зарекомендувала себе як провальний міністр. Одна з її небагатьох вилазок на цю
сферу закінчується глузуванням і насмішками. У січні пані міністр публічно
оголосила, що замість терміново бажаної зброї Україні тепер нададуть 5 тис.
захисних шоломів із запасів Бундесверу. Це «дуже чіткий сигнал», що Берлін
стовідсотково на боці України. Чи це не той сам “іспанський сором”? Її
персонал впадає у відчай, бо вона, мабуть, рідко читає свої документи. Іноді
вона дає неправдиві цифри під час публічних виступів, іноді швидко обіцяє
своєму українському колезі матеріали з озброєння, а офіцери поруч з жахом
закочують очі, бо знають, що Бундесвер не може так швидко поставити.
Оголошений канцлером «переломний момент» торкнеться в першу чергу збройних
сил. Але поки що від Ламбрехт нічого не чути. Яким ви уявляєте бундесвер
майбутнього? Яку роль вона має відігравати у взаємодії з союзниками? Як
налаштувати війська на нові завдання? Є центральні питання, на які Ламбрехт
має відповісти, але поки що вона відмовилася відповідати. З моменту вступу на
посаду вона не висувала жодної політичної вимоги. І вона теж над цим не
працює. Керівництво Бундесверу запитує, чому навіть не відбулося виступу
керівництва, щоб визначити курс міністерства. Чому вона не скликає загальні
збори? Люди, які з нею мають справу, хочуть міністра, який може керувати своїм
офісом як нормальний авторитет. І такого, що в Бундесвері прагне до
політичного лідерства. Військовослужбовці незабаром отримають 100 мільярдів із
спеціального фонду. Як бундесвер має розумно витрачати ці гроші, якщо він не в
змозі зробити це з набагато меншим бюджетом? У своїй коаліційній угоді
світлофорний уряд пообіцяв кардинальну реформу системи закупівель.