! [​​](https://telegra.ph/file/d6ad398ae4f47a970b129.jpg) **Сьогодні Україна
та світ згадує Голодомори. Ми пам’ятаємо страшні сторінки історії нашої нації.
Тож, продовжуємо публікувати історії про Голодомор від наших авторів та
читачів. Якщо вам теж є чим поділитись ми обов‘язково опублікуємо і вашу. Для
цього зробіть напишіть**[@OstCap_Admin](https://t.me/OstCap_Admin) Сьогодні
історія учасника Клубу авторів капіталіста[Михайла
Доненка](https://t.me/MykhailoDonenko) ••• Голодомор — подія, що викарбувана
назавжди в історії нашої нації. Геноцид радянської влади вбив мільйони людей
по всьому СРСР. Голодомор, на жаль, торкнувся і моєї родини. Мій дід, як і
прабабця, походить з села Велика Андрусівка, що на Кіровоградщині. За даними
УІНП,під час трагічних подій 32-33 рр. у селі загинуло щонайменше 917 жителів.
Серед них багато і моїх родичів. За підтвердженими даними УІНП, загинуло 29
осіб з прізвищем Доненко, 18 Вищи (е)панів, 25 Диких та інші, які були нашими
родичами. Тоталітарний режим вбивав усіх. Трагедія принесла горе у кожну
родину, помирали маленькі діти та молодь. Я хочу розповісти про історію від
моєї прабабці, яка демонструє, якого харктеру набули дії радянської влади та
людожерів, які опинились у владі у 20-ті рр. 20 ст. Під час Голодомору діяли
так звані «команди зі збирання тіл померлих». Вони забирали загиблих на
вулицях чи в хатах, не даючи родинам гідно поховати родичів. Вони звозили всіх
на кладовище та просто закопували всіх померлих у ями, не кажучи, хто, де та
іншу важливу інформацію. Іноді родичі навіть не знали, що їх дітей, батьків,
чоловіків чи дружин забрали на кладовище. Одного дня такі команди ходили і по
селу Велика Андрусівка. Вони збирали всіх померлих і одного разу зайшли до
хати одного з наших родичів і забрали живого (! ) знесиленого чоловіка, який
не був мертвий на той момент. Забрали його на поховання, вирішивши просто не
приходити іншого разу. Про те, що чоловіка забрали, не знала навіть його
дружина. Коли вона повернулась з роботи додому, виявила, що чоловік пропав. У
розпачі від односельчан вона дізналась, що чоловіка забрали на кладовище та
хочуть захоронити живцем. Обмінявши власне коштовне намисто на кухоль молока,
жінка побігла на цвинтар рятувати чоловіка від смерті. Вона встигла дати йому
молока та «оживити» під час поховання. Після повернення додому чоловік прожив
ще понад 20 років, брав участь у другій світовій війні, повернувся та прожив
ще декілька років. Якби не вчасна допомога дружини, радянські людожерські
команди просто заховали б чоловіка живцем. Тоталітарна машина забирала у людей
право на життя. Ми мусимо це пам’ятати завжди. Коли черговий адепт радянського
союзу буде виступати на українському ТБ, йому треба нагадувати про страшний
злочин радянського окупаційного режиму. Радянський союз вбивав. І вбивав
мільйони. Пам’ятаймо. Ніколи знову.