*Тут наш подписчик просит выложить свое стихотворение Мы хоть и милитаристы, но всегда топим за высокое и прекрасное, которого в нашей жизни сейчас, увы, мало *Так что любители поэзии, как говорится, вэлкам👏 Я дихаю. Дихаю я за квадратом І слухаю голе небо. Хто з нас прокинеться завтра, Побачівши весь цей занепад? Очі в будівлях вибиті, Курять стовпами райони. Зорі на дрони замінено, В метро обжили вагони… Люди як ті байбаки, Ховають дітей по норам. Чую запах стійкий війни. Бачу тінь літака наче ворон. Фотоальбоми старі: розірвані вітром в шмаття. Весілля, футбол, робота, Як пазли тепер навмання. Раніше тут чувся сміх Дітей, що раділи дощу Похолодало тепер. Градом накрило землЮ… За хлібом неначе вояк. Світло скоріше згаси! І краплі червоні навколо Замість травневой роси. Свічку в каплиці куплену, Я ставлю не вірячі в бога. Тому що у хаті темно, Тому що у серці холодно. За упокой та свічка! Поставлена мною у тьмі. Комфоркою гріє пічка, І трішечкі легше мені Неначе все скоро закінчеться. Якщо не вибухне атом. Казали мені у СМІ, Що дихати треба квадратом…