Фрідріх Мерц вимагає терміново наблизити Україну до ЄС. Лідер ХДС розповідає
про тактику димової завіси канцлера та про те, чого йому не вистачає в
політиці уряду щодо України. ВЕЛЬТ АМ ЗОНТАГ: Пане Мерц, канцлер Шольц
стверджує, що союзники орієнтувалися на Німеччину, коли йдеться про поставки
зброї, санкції, так, в принципі, у всіх реакціях на російську загарбницьку
війну. Це викликає у вас гордість чи збентеження? Фрідріх Мерц: Я не згоден із
заявою канцлера. Позиція федерального канцлера постійно змінюються. Зараз
нинішній наратив, здається, такий, що Німеччина завжди перебуває в конвої з
усіма іншими союзниками. Але це теж неправда. ВЕЛЬТ АМ ЗОНТАГ: Ви б зайшли так
далеко, щоб сказати, що канцлер бреше? Мерц: Інколи половина правди гірша за
всю неправду. Шольц залишає не лише парламент, а й німецьку громадськість у
невіданні щодо того, що насправді робить уряд. Слова і дії не поєднуються.
ВЕЛЬТ АМ ЗОНТАГ: Ви критикували федеральний уряд за те, що він продовжує
вагатися щодо поставок зброї Україні. У чому саме ви його звинувачуєте? Мерц:
Я можу лише процитувати пана Гофрейтера з Партії зелених: «Проблема в
канцелярії. » Федеральна канцелярія вирішує, що буде доставлено і які дозволи
надати. Якщо канцлер скаже, що він цього хоче, то це буде зроблено завтра. До
цього часу майже нічого не поставлялося у вигляді важкої зброї зі складів
Бундесверу. Від галузі ми чуємо, що компанії тижнями чекали на експортні
дозволи. При цьому складається враження, що все відбулося б дуже швидко.
Федеральний канцлер цілком може вважати, що ніякої зброї не слід доставляти
взагалі. Я не поділяю цю думку. Але до такого висновку можна прийти. Тільки:
Тоді він повинен сказати це відкрито. ВЕЛЬТ АМ ЗОНТАГ: Але чи не правий
канцлер, якщо він хоче постачати важке озброєння лише разом із союзниками? Або
це удавано? Мерц: Звичайно, він правий, і це ніхто не заперечує. Не лише в
Україні, а й з боку численних союзників лунає критика, що Німеччина робить
занадто мало і створює багато неясності. Ми також не розуміємо канцлера.
Можливо, він уважний до людей і обставин, про які не хоче відкрито говорити.
Наприклад, звертає увагу на значну частину соціал демократів, які все ще проти
поставок зброї. Можливо, одного разу він захоче сказати: ми завжди неохоче
постачали зброю і насправді не постачали стільки, щоб отримати з цього певну
позицію, наприклад, щодо Росії. У будь-якому випадку, федеральний уряд має
більше, ніж просто комунікаційну проблему.