**До речі! Сьогодні днюха у ДніпроГЕСу. 90 рочків. ** 10 жовтня 1932 р, у
Запоріжжі відбувся урочистий мітинг з нагоди пуску Дніпрогесу – найпотужнішої
електростанції Європи на той час. Автором технічного проекту станції був Іван
Алєксандров, проекту архітектурного оформлення – Віктор Веснін, керівником
будівництва, яке почалося у березні 1927-го – Алєксандр Вінтер. Американською
технічною консультацією Дніпробуду керував Х’ю Купер. У роботах взяли участь
понад 60 тисяч людей – вільно найманих робітників. Дніпрогес – основа
сучасного індустріального комплексу Запоріжжя, найвидатніша в Україні пам’ятка
інженерного мистецтва, промислової архітектури та історії ХХ століття.
Водночас Дніпрогес – це також монстр, який пожер один із найпрекрасніших
природно-історичних комплексів континенту – Дніпрові пороги і сотні
розташованих на берегах ріки пам’яток давнини. Нагодувавши струмом заводи, де
кувалася зброя для наступної світової бійні, Дніпрогес разом із іншими
новобудовами, висмоктав життя з українського села: Форсована індустріалізація
тривала в розпал жахливого голодомору, організованого московськими
більшовиками. Чимало селян кидали свої домівки та намагалися врятуватися від
голодної смерті на будівництві промислових об’єктів, зокрема і Дніпрогесу.
Упродовж цього будівництва обличчя Хортиці значно змінилося. З'явились соси.
Кілька хортицьких скель були знищені гранітними кар’єрами. Природний краєвид
спотворила потужна лінія електропередачі з найвищими у Європі щоглами. На
острові почалися інтенсивні досліди з електрифікації сільського господарства,
з’явилося кілька нових селищ. Але майбутнє Хортиці виглядало ще жахливіше.
Розроблялися проекти розміщення на острові промислового комбінату або міського
району з хмарочосами у 30-40 поверхів, а також Музею Дніпробуду. Хортиця
опинилася на межі знищення. На щастя, ці плани не були втілені. За матеріалами
Національного заповіднику Хортиця. [Надіслати новину](https://t.me/itszpbot)
|[Підписатись](https://t.me/eto_zp)