! [​​](https://telegra.ph/file/166405f9de25ede1b27df.jpg) **Дефіцит є одним з
наслідків планової економічної моделі. Проте ми рідко звертаємо увагу на те,
чому так. ** У Радянському Союзі дефіцит створило декілька проблем. По-перше,
звичайно, централізоване управління, друге - мілітарізація (понад 1/3 ресурсів
йшло на "оборонку"), а третє - нафтогазова залежність. Останнє є відповіддю на
те, чому проблеми дефіциту так загострилися у 80-ті. Більше про економіку у
легкому та практичному форматі, з численними ілюстраціями в[нашій книзі "Що
потрібно знати українцям про
економіку"](https://propalahramota.com/product/shcho-potribno-znati-
ukraintsyam-pro-ekonomiku), яку можна придбати в тому числі й за гроші за
вакцинацію. У 60-х роках на Сибірі розвідали величезні запаси нафти й газу,
почалася їх активна розробка. У 70-х через нафтове ембарго ціни на нафту
взлетіли у декілька разів, тож рекордні ціни та зростаючі обсяги видобування
швидко конвертувалися у надприбутки. У радянського керівництва з'явилося
джерело величезних коштів, проте замість інвестицій у сільське господарство,
промисловість, що потребували модернізації, партбюро вирішило просто проїсти
їх. Саме у цей період по всій країні розгортається масове будівництво
мікрорайонів, досягається та сама "стабільність". Здавалось би, справжній
"комуністичний рай". Де той "застій", про який пишуть у книжках прокляті
капіталюги? Зростання населення, величезні витрати на соціальні виплати
збільшували попит на товари, проте відстала, немодернізована промисловість і
сільське господарство СРСР забезпечити цей попит не могли. Тоді СРСР, з тими
самими тисячами колгоспів, що розвалили кляті янкі, і почав імпортувати у
загнівающєго Запада спочатку зерно, а потім інші товари, щоб покрити дефіцит.
Благо надприбутки від нафти дозволяли зробити такий "хід конем". В результаті,
"стабільність" й ілюзія розвитку. Радянське керівництво, що звикло до "простих
рішень складних проблем", саме не розуміючи того, все більше і більше
підсаджувало свою економіку на нафтогазову голку. Ніхто не хотів вкладати
гроші у промисловість, сільське господарство - це довго і не має миттєвого
ефекту, який можна одразу намастити на хліб. Та й нащо, якщо можна просто
продати більше нафти і за ці гроші купити більше зерна? Проте кожній казці
приходить кінець. У 80-х ціни на нафту рухнули, разом із ними зникли
надприбутки. Країна стала банкротом, тепер покрити дефіцит за рахунок
"нафтогазових" грошей можливості не було, а відстала радянська промисловість з
її напівручними пральними машинами та автомобілями двадцятирічної давності
нікому не була потрібна. Тож, полиці магазинів швидко опустіли, а там вже і
крах нафтогазозалежної смєхдержави.
[Книга](https://propalahramota.com/product/shcho-potribno-znati-ukraintsyam-
pro-ekonomiku).