**Запам‘ятайте нашу країну такою, як зараз **Несамовиту у любові, несамовиту
від ненависті. Об‘єднану у єдиний організм, у єдине серце з сорока мільйонів
сердець, серце з опіками Маріуполя, Херсона, Мелітополя, серце з рубцями
Волновахи і Бучі, серце, що замирає Черніговом і Харковом, Києвом і
Миколаєвом, але б‘ється, б‘ється, б‘ється – за себе і за кожного з них.
Артерії волонтерських ліній, вени ліній оборони. Рубці від ракетних ударів.
Єдине серце людей, бо країна – це люди, і зараз ми вже трохи більше, ніж люди.
Ми українці, що захищають своє. Після перемоги ми обов‘язково пересваримось,
переділимось, пере-пере-пере. Ми знову станемо сорока мільйонами окремих
сердець. Але зараз ми – єдине. Запам‘ятайте, вгоніть у пам‘ять цей момент.
Тому що слово «єдність» потім буде звучати фальшиво. Ось єдина Україна.
Страшна і красива у гніві. A terrible beauty is born. © Юрій Гудименко 🇺🇦