Датою початку конфлікту в Македонії вважають 23 січня 2001 року, коли бойовики
з так званої "Армії національного визволення", сформованої частково з
ексбійців "Визвольної армії Косова", напали на поліцейську дільницю в районі
Тетова на півночі Македонії і вбили поліцейського. "Повстанці заявляли про
розширення прав македонських албанців, викладання албанської мови, в т.ч. в
університетах, використання албанського прапора, хоча насправді йшлося про
відділення західних і північно-західних районів Македонії та організацію
"Республіки Ілірида", - згадує в коментарі BBC News Україна чинний посол
України в Болгарії Віталій Москаленко, який під час конфлікту керував
диппредставництвом України в Македонії. У березні 2001 року у місті Тетово, де
більшість населення складають албанці, та навколо нього розпочалися бої
македонської поліції з "Армією національного визволення". Групи бойовиків
проникали на територію Македонії з Косова і захоплювали села. "На той момент
Македонія ані фінансово, ані в логістичному плані не була готова до того, що
сталося. Це був тяжкий час з багатьма втратами. Ми дуже маленька країна, і
було надзвичайно важко вистояти", - розповідає Александар Србіновскі.
"Ситуація була дуже драматичною, могла призвести не лише до порушення
територіальної цілісності Македонії, а й до нової війни на Балканах. Країна
була фактично на межі розпаду", - розповідає BBC News Україна чинний посол
України в США Володимир Єльченко. Під час конфлікту він був представником
України в ООН. Попри те, що в Македонії перебував військовий контингент НАТО,
він не відповів на заклик втрутитися. Не було мандату ООН на дії всередині
країни, і провідні країни НАТО хотіли запобігти новій війні, спонукаючи
македонську владу до перемовин з албанцями. Водночас генсек НАТО Джордж
Робертсон вимагав від бойовиків скласти зброю. 18 березня македонський уряд
вирішив, що настав час залучати армію. Македонська армія інтенсивно закупала
озброєння з 1998 року, але в неї як і раніше практично не було військової
авіації. Тут і знадобилася допомога України. "Македонський уряд звернувся за
допомогою до партнерів, в тому числі до України. Така допомога була надана, це
не тільки постачання озброєнь, але і підготовка кадрів для Македонії -
поліцейських, військових", - розповідає Ігор Харченко, який на той момент був
заступником очільника МЗС та спецпредставником України на Балканах. Україна та
Македонія ще 1998 року уклали Договір про дружбу та співробітництво, одна зі
статей якого передбачала, що країни "докладатимуть усіх необхідних зусиль",
щоб усунути загрози територіальній цілісності. "Президент Кучма близько до
серця сприйняв ситуацію, і було ухвалено рішення надати допомогу Македонії", -
згадує Володимир Єльченко. За його словами, президент Македонії Борис
Трайковський (1999-2004) був "найбільшим другом" Кучми. "Вони (Македонія. -
Ред. ) були абсолютно незахищеними, у той час, як албанські угруповання були
озброєні до зубів, причому найбільш сучасною зброєю. Македонія опинилася на
самоті зі своїми проблемами. Ми - єдина країна, яка в повній мірі відгукнулася
на прохання по допомогу", - так говорив 2009 року в інтерв'ю ICTV Леонід
Кучма. "Рішення України на державному рівні в 2001 та навіть 2000 року було
ухвалене - якщо Македонія звертатиметься за підтримкою, така підтримка має
бути надана. Така підтримка була надана" не забуваємо допомагати 43ій
артилерійській бригаді: https://send.monobank.ua/jar/5Rt6VeGWGw
[@OstanniyCapitalist](https://t.me/OstanniyCapitalist)