! [​​](https://telegra.ph/file/6417a5a81ff8e9eee11b8.jpg) **А чи знали ви, що
ринок - найстаріший та найпотужніший суперкомп'ютер людства?** Одна з причин,
чому планова економіка приречена на дефіцит - це розрахунки. За планового
господарства уряд має розрахувати обсяг виробництва, кількість необхідних
ресурсів й іншу інформацію. Буквально кожен товар потребує свого дослідження і
весь цей масив даних треба ще пов'язати один з одним. Все, починаючи від
сірників, закінчуючи літаками. Це потребує значних людських зусиль - і навіть
якщо у розпорядження умовного держплану потраплять надпотужні комп'ютери,
впливу людського фактора не уникнути. А за умови ручного регулювання,
необхідна купа людей, що означає купу помилок. І все одно, хтось має визначити
машині "правила гри", а за планової економіки вони залежать не від волі
індивідуумів, а від бажань влади. У той час, за ринкової економіки цей процес
відбувається автоматично. Виробники та споживачі у результаті торгів знаходять
компроміс - ціну, що влаштовує обох. З однієї сторони виробник, що хоче більше
заробити зі своїх ресурсів, з іншої споживач, що хоче якомога більше ресурсів
зберегти. Попит не треба вираховувати, достатньо поспостерігати за
споживачами. Ринкова система завжди знаходиться у русі і прямує до гармонії.
Інколи можуть відбуватися суттєві диспропорції. Там, де за планової економіки
буде дефіцит, що буде "прихованою інфляцією", у ринковій буде підняття цін.
"Прихована інфляція" - дуже цікава річ, попри заяви совкофілів про відсутність
інфляції у Совку, сучасні економічні дослідження показують, що інфляція
наприкінці 70, 80-х була великою, що вилилось у дефіцит. Дефіцит - це наслідок
того, що виробники не можуть підняти ціни й збити попит до рівня, який вони
можуть задовольнити. Виробник не має змоги підняти ціни, не може діяти як
автономна одиниця і залежить від якогось плану, що розробили сивочолі дядьки у
Держплані з розрахунком на розвиток військової машини та "нульове безробіття".
План надійний, як швейцарський годинник. У підприємства немає жодного стимулу
до підвищення продуктивності праці, щоб задовольнити попит, немає конкуренції
між виробниками, що дозволяє ігнорувати пошук оптимальних планів використання
ресурсів та вигідних стратегій. Виробники топчуться на місці, а люди
страждають від дефіциту. За ринкової системи такі гравці швидко виключаються з
рівняння і на їх місце приходять інші, ті, що діють за правилами гри.
Математика помилок не пробачає, так само і ринок. Тільки у цьому випадку наше
економічне рівняння рахують не пару десятків сивочолих дядьків з Держплану, а
ми самі, мільйони, мільярди економічних мікропроцесорів, кожен з яких
максимізує для себе вигоду і підключає свої розрахункові потужності до цієї
складної системи, повної різних розрахунків. Хочете примножити свої економічні
знання? Більше про економіку у простому і доступному кожному форматі у[нашому
телеграм-боті. ](https://t.me/economiceasy_bot?start=ZGw6NTc5NTk)