Великобританія отримала найбільше фінансування, але її економіка також була в
найкращому стані, тому вона була пропорційно найменш важливою. Фінансування,
отримане Західною Німеччиною, також було відносно скромним. Давати гроші
німцям у 1947 році все ще було суперечливим, а військові зусилля Гітлера
заповідали країні найсучасніше заводське обладнання. Загалом, Франція була
ключовим бенефіціаром плану. Це мало сенс, враховуючи її ключову роль у
проекті європейської інтеграції та силу Французької комуністичної партії,
найбільшої французької партії того часу та загрози впливу США в холодній
війні. Беручи до уваги витрати за весь період реалізації Плану Маршалла в усіх
країнах-одержувачах, вони досягли досить скромних середніх 2,6% ВВП цих країн.
У відносному вираженні це те, що амбітні європейські члени НАТО, такі як
Великобританія чи Польща, прагнуть витратити на оборону. Це суттєво, але
менше, ніж те, що зараз витрачають США, і, безумовно, далеко від загальних
зусиль.