Запоріжці! Коли почалася війна, ми повинні були захистити тих, хто вже й так
настраждався у своєму житті. Запорізькі діти-сироти, опікунські сімʼї, діти
переселенців, що прибули до нашого міста без батьків, мали якнайшвидше поїхати
подалі від лінії фронту, подалі від страшних звуків, подалі від усього, що
нагадує про війну. Тому працівники різних структур міської ради допомогли
виїхати із Запоріжжя вихованцям дитбудинків «Сонечко» і «Надія», дітям, які
перебували у центрі соціально-психологічної реабілітації та дітям, які самі,
без батьків, вирвалися до нашого міста з гарячих точок та з окупованих
територій. Також з допомогою наших співробітників з міста було евакуйовано
дитячі будинки сімейного типу та опікунські і прийомні сімʼї. І сьогодні я
хочу подякувати тим, без кого усі ці евакуації не були б можливими. Тим, хто
відзначає сьогодні своє професійне свято - українським залізничникам. Дякуємо
за допомогу і співпрацю. Дякуємо, що опікувалися кожною дитиною, яка сідала в
потяг на нашому залізничному вокзалі. З нетерпінням чекаємо нашої Перемоги та
того часу, коли настане мир, і коли українські потяги та залізничники вже
повезуть запоріжців з евакуації. Повезуть додому, до рідного «Запоріжжя-1».
Зараз у кожного з нас свій фронт і тільки разом ми обовʼязково переможемо!
Віримо в Бога. Молимося за Запоріжжя. Дякуємо Збройним силам України. Тихої
усім ночі.