Сьогодні – День української писемності та мови. І 259-й день повномасштабної
війни. За цей час українська стала голосом стійкості, свободи та спротиву.
Голосно та гордо вона лунає звідусіль – не лише вдома, а й у Варшаві та Празі,
Торонто та Нью-Йорку. Її словами ми дякуємо нашим захисникам та енергетикам,
вчимо та виховуємо дітей, освідчуємося у коханні, співаємо колискові,
піклуємося про рідних та наближаємо перемогу України. Разом з синьо-жовтим
стягом українські гасла замайоріли на головних площах у містах по всьому
світу. А літера «Ї» стала символом спротиву та незламності Маріуполя. У
найстрашніші дні протистояння і дотепер вона продовжує нагадувати ворогу, що
Маріуполь – це Україна і перемога за нами. Ніхто і ніколи не забере в нас
українську мову. Мова дійсно має значення. Бо допоки вона жива, живе й
УКРАЇНА: Як казав Степан Бандера, настане час, коли один скаже «Слава Україні!
», і мільйони відповідатимуть «Героям Слава! ». Цей час уже настав.
Переможемо, любі! Зі святом 💙💛