Негодяи, отстраняющие людей от работы без сохранения зарплаты и стажа, очень
любят ссылаться на 29 ст. Закона о защите населения от инфекционных болезней.
Вроде как именно она даёт им право на все их действия. Специально для тех, кто
ещё в состоянии разглядеть чёрное, даже если все СМИ говорят, что это - белое,
даю свой разбор этой статьи (цитирую на украинском, коммментирую по-русски).
Стаття 12. Профілактичні щеплення Профілактичні щеплення проти дифтерії,
кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов'язковими і
включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та
організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та
(або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов'язковим
профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У
разі відмови або ухилення від обов'язкових профілактичних щеплень у порядку,
встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених
видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких
підлягають обов'язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних
інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров’я. Вот,
собственно, тот абзац, который по словам наших чиновников, даёт им как бы
законное право отстранять людей от работы. Но ведь тут нет ничего об
отстранении от работы в целом. Тут об отстранении от тех видов работ,
выполнение которых может привести «к заражению и (или) распространению»
инфекционных болезней. Нас настойчиво убеждали, что маски - это настоящая
панацея от той самой болезни. Так о каких тогда работах вообще может идти
речь? Чиновники же настаивают, что отстранять надо всех. Даже тех, кто
работает дистанционно. Как-то я пропустил, когда это инфекция стала
передаваться по интернету или телефону. Далее, в этой части закона сказано,
что отстранению подлежат не все сотрудники, с только «в случает отказа или
уклонения» от обязательных прививок. Уверено, что абсолютное большинство тех,
кого сегодня отстраняют, не против вакцинации как таковой. Но они требуют,
чтобы вакцина соответствовала тому, чтотнаписано в ст. 13 закона о защите
населения от инфекционных заболеваний. Да и процедура вакцинации, которую
иногда проводят с совершенно неприемлемых условиях очень сильно напрягает. Но
об этом - ниже, при разборе последующих положений ст. 12. У разі загрози
виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення
небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об'єктах можуть
проводитися обов'язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби
за епідемічними показаннями. Я уже публиковали письмо, а котором чиновники
Центра общественного здоровья говорят об отсутствии эпидеми.
https://t.me/AleksandrSemchenko/2152 Так о каких эпидпоказаниях идёт речь,
если эпидемии нет? Рішення про проведення обов'язкових профілактичних щеплень
за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об'єктах приймають
головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний
лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей,
міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних
органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і
військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних
покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Это - как раз
то, чего нет. Нет оформлено документально решения Главного санитарного врача.
А всякого рода заявления, коих указанный врач делает огромное множества, - это
простая пропаганда. Медичні працівники, які проводять профілактичні щеплення,
повинні мати відповідну підготовку з питань їх проведення та зобов'язані
надати об'єктивну інформацію особам, яким проводиться щеплення, або їх
законним представникам про ефективність профілактичних щеплень та про можливі
поствакцинальні ускладнення.