Про соціальне підприємництво Мав розмову з однією сім'єю з села Півні
Фастівського району. Так от. В селі було 4 магазини. Вони відкрили 5ий. І
здається то марна справа. Але поставили на обіг, а не ціну. Конкуренти дають
націнку 1,4. Вони 1,2. І за рахунок кількості клієнтів заробляють в плюс.
Більше того, селяни за значною номенклатурою не їздять у Фастів. А скупляться
у них. Бо ціна та сама і не вигідно їхати в місто. Зробили доставку для
пенсіонерів стандартного набору. Як олія, хліб, крупи. Безкоштовну доставку по
селу. Правда розвозять у відповідний час. Але бабця не має йти 2 кілометри до
магазину. Замовила і ввечорі отримує що замовила. Це знов таки збільшує їх
обіг, виторг і відповідно прибуток. От вам і соціальне підприємництво. Яке
породила конкуренція і добра воля людей. Пишу, то у нас соціальним
підприємництвом пояснюють благодійність. А це не так. Соціальне тоді, коли
дозволяє мати прибуток але створює кращі і доступніші послуги. Особливо для
вразливих груп. В цьому прикладі взяли і порішали.