Ніщо в німецькому дискурсі не підготувало німців до реальності нападу Росії та
реальності українського опору. Зважаючи на цю подвійну невдачу, здається
доцільним запитати, чи може бути в німецькому дискурсі щось фундаментальне, що
можна виправити, можливо, звертаючи увагу на дискурси та раціональності за
межами Німеччини. Першим правилом постколоніального дискурсу є те, що
колонізованим має бути дозволено говорити. Але Габермас не дає українцям
імені, не кажучи вже про голос. Єдиний східний європеєць, який має ім’я та
голос у есе Габермаса, — це Володимир Путін. Габермасу, здається, не спало на
думку, що десятиліттями «сила образів» у формі художньої літератури працювала
на Росію в Німеччині. Дійсно, у своєму роздратуванні, що Зеленського помітили
в Німеччині, Габермас, здається, забуває, що Німеччину тридцять років
заполонила російська пропаганда. Протягом десятиліть російські тропи були
набагато важливішими в Німеччині, ніж українська дійсність. Поразка Росії не
призведе до ядерної війни Студент з дискусру може розглянути цю проблему.
Хабермас натомість повторює та підтримує російську пропаганду про ризик
ядерної війни, ігноруючи при цьому основну структуру російського політичного
дискурсу. Схоже, він вірить у сценарій, за яким Путін може бути якимось чином
загнаний у кут своєю власною війною та змушений піти на ескалацію. Ми знаємо,
що принизлива для Росії поразка не призведе до ядерної війни. Росія зазнала
поразки і навіть приниження в битві під Києвом, але не застосувала ядерну
зброю і не пішла на ескалацію. Натомість вона деескалувала, оскільки російські
пропагандисти переформатували історію війни на російському телебаченні.
Російські війська не можна загнати в кут, оскільки вони можуть відступити в
Росію. Путіна не можна загнати в кут, оскільки він керує на основі віртуальної
реальності, створеної ЗМІ, які він сам контролює. Ми знаємо, що він може не
досягти власних проголошених цілей у війні (як це було в Україні в 2015 році)
і просто змінити тему. Він може весь свій пропагандистський апарат наполягати
на неможливості нового вторгнення в Україну (як він зробив у 2021 році), а
потім віддати наказ про вторгнення в Україну. Якщо він вважає, що програє в
Україні, він змусить свої телеканали оголосити про перемогу і змінити тему.
Так працює російський дискурс, і власну раціональність Путіна можна зрозуміти
лише в ньому. він змусить свої телевізійні канали оголосити про перемогу та
змінити тему.