! [​​](https://telegra.ph/file/c351ac53df4a6e5cc88a4.jpg) **Німецький жираф -
доходило довго, але краще пізно, ніж ніколи. Від нашого щирого підписника з
цієї країни. ** Минулі події в Німеччині сильно нас дивували: постійне
акцентування необхідності та невідворотності нової газової труби, що оминала б
Україну, ми чули декілька років, та вчора все це перетворилось на ніщо. Білий
Дім вже не натякаючи, а кажучи чітко про те, що "ПП-2 запущено не буде, а 11
мільярдів доларів на нього були витрачені в пустоту", ставить Німеччину в
позицію своєрідного цугцвангу: бо неможна ж не реагувати, коли угоду, в яку
було вкладено таку величезну кількість зусиль та грошей, угоду, яка була
предметом не меншої кількості подальших планів, фактично заблокував світовий
поліцейськи, у особі Сполучених Штатів. Німці реагують і все це сприймається
досить комічно. Якщо ви не в Німеччині, спробуємо вам пояснити ситуацію з
початку. Уявіть ситуацію, коли четверта економіка світу домовляється з
дияволом щодо методів та результату подальшої кооперації, а десь там є
багатомільйонна нація, на яку в умовах всього цього просто кладуть болт. Отак
цинічно кладуть. Кажу як є: німецькі експерти неодноразово наголошували,
мовляв, ми все розуміємо, але куди подінешся від суворого слова Realität.
Одночасно в Москві сидить Шрьодер, обіймається з мішком нескінченних грошей,
що складається з податків мірних московитів, цілується з цим мішком майже по-
хонеккерськи, хоча ще зовсім нещодавно він був офіційним представником ще
більшої за своєю чисельністю нації. В цій історії Шрьодер - єдине, за що їм
дійсно соромно. Все інше - багаторічні комплекси. Книга сина Ріббентропа
"Ніколи проти Росії" - це дійсно така своєрідна віртуальна Біблія: ніхто її не
читав, але вона в голові кожного. Через зрозумілі причини, німці всі ці роки
(наша війна ж не перша) намагалися запобігти конфронтації з Росією. Так от:
скільки українці в Німеччині та в Києві не приходили під важливі будівлі на
кшталт посольства країни в Києві, або канцлерамту в Берліні, ніщо очі не
відкривало, а вчора звалилось прозрєніє на всіх і одразу. І хоча таблоїд
"Більд" десь з 2015 року ставиться до позиції України з розумінням, вони теж
уникали "складних" тем, бо це - багатомільйонна аудиторія. Сьогодні на очах
цієї аудиторії відверта зміна векторів: Зігмар Габріель (СДПН), колишній
голова МЗС ФРН, каже про ПП-2: "Тепер - жодного шансу", а от нинішній віце-
канцлер Роберт Хабек (Зелені) наполягає на консультаціях щодо зниження ціни на
газ для кінцевого споживача, тоді як сам "Більд" готує величезний матеріал у
форматі "тікеру" (це екстрений формат журналістики, коли вже написаний
матеріал супроводжується апдейтами, скажімо, кожну годину, а наприкінці дня
отримуємо картину, як і що було по хвилинах), де питає головне: "Чи були ми
(німці) надмірно лагідними у стосунках з Кремлем?" Ну і звісно винуваті у
всьому папєрєднікі, а ви що, думали це тільки в Києві так буває? А от нєт.
Називають все це (цитую) "фатальною помилкою Меркель". Газета "Цайт" бере
коментарі в спікерів, поряд з якими ще в 2015 році жоден з редакторів не сів
би поруч, вибачте за таку українську, опорожнитися, а посол України у ФРН, пан
Мельник, взагалі останні декілька днів дав декілька коментарів німецьким ЗМІ.
Пропаганда мусить роз'яснити все те, про що вона мовчала останні роки: мусить
наздоганяти все втрачене. Нас ж цікавить лише одне питання: що так кардинально
змінило ситуацію в Німеччині? Страх бути визнаними союзником тоталітарної
Росії? Чи дід Байден гарно поспілкувався з Шольцем?Ваші варіанти в коментарях.