! [​​](https://telegra.ph/file/36aab923b45bbe830c33a.jpg) *"У нас тут ще
багато людей лишилося, і дітки. Це не правда, що всі повиїжджали. Ми будемо
чекати тут. І вірити, що нас звільнять. Я дуже хочу, щоб наші хлопчики всі
лишилися живими. Щоб наші українці лишилися живими. Змогли все відбудувати.
Все буде добре. Ми дочекаємося тут у Херсоні" *Марії Василівні - 80 років. В
неї, як і у інших українців було спокійне, розмірене життя. Поряд діти й
онуки, будинок з садом, де весною рясно квітнуть дерева. А ще дача, де так
любить вирощувати помідори. Через окупацію діти з онуками поїхали, жінка
категорично відмовилась, залишилась у Херсоні, доглядати за тим, до чого так
прив'язане серце, і чекати на перемогу. Своєю історією Марія
Василівна[поділилась](https://suspilne.media/232042-sogodni-rozkvitla-ceresna-
vsa-u-kvitu-viru-so-ce-dobrij-znak-istoria-80-ricnoi-zitelki-hersona/)із
Суспільним.