«Світає, край неба палає; Соловейко в темнім гаї Сонце зустрічає. Тихесенько
вітер віє; Степи, лани мріють; Між ярами над ставами Верби зеленіють; Сади
рясні похилились; Тополі на волі Стоять собі, мов сторожа, Розмовляють в полі.
І все то те, вся країна, Повити красою, Зеленіє, вмивається Ранньою росою,
Вмивається, красується, Сонце зустрічає, − І нема тому почину, І краю немає. »