Радість часто йде поряд зі смутком. Кожен день нових перемог ЗСУ починається
зі згадки тих, хто поліг заради цих перемог. Ігор Коваль загинув тоді, коли ми
раділи деокупації Херсона. Він був командиром одного із взводів роти
«Бродяги», що є підрозділом 241-ї окремої бригади ТРО. Захисники підрозділу
хоробро виконують бойові завдання на Донбасі. Ігор став на захист України в
перші дні повномасштабного вторгнення. Він чітко знав, за що йде воювати і був
певний цього. *«Я воюю за що? …Я воюю за те, я хочу, щоб після війни дуже
багатьох-багатьох обійняти. За це власне і воюю: щоб я міг своїх рідних
обійняти, знайомих друзів, українців. Ну і за що, за те, щоб ми нарешті
згуртувалися. Були як одна сімʼя», – говорив Ігор Коваль. * Герой загинув у
ніч на 12 листопада, виконуючи бойове завдання під Бахмутом. Вічна слава і
пам‘ять захисникам! Не забудемо!