День перемоги над нацизмом для мене, в першу чергу, – про пам’ять. Тих, хто
загинув у тій страшній війні. Тих, хто врятував життя моїм батькам – дітям
війни. А також про уроки тих страшних часів. Бої під Києвом точились як під
час оборони, так і під час звільнення від окупантів. І хлопчиками в лісах під
містом ми часто знаходили гільзи, а то й цілі патрони Другої світової. Було
дивно, скільки їх – навіть за кілька десятків років після закінчення війни.
Війна прийшла в наш дім з втратами. На жаль, маю лише поодинокі фото близьких,
щоб згадати тих, кого не бачив. Моя рідна бабуся Ліза померла від
бомбордування в 1941 році у Путивлі. А через те, що дідусь був журналістом у
загоні Ковпака, – маму ще зовсім малою приховували у родичів. Аби вберегти її
життя. 8 млн українців загинули. Серед них – 7 млн воювали. Кожного разу, коли
я згадую те, що було перемогою над нацизмом, – я згадую тих, кого ніколи не
побачу. І дуже вдячний тим, хто міг зробити так, щоб мої мама та тато змогли
врятуватись від війни. Сьогодні разом із Президентом Володимиром Зеленським та
Керівником Офісу Президента Андрієм Єрмаком відвідали Національний музей
історії України у Другій світовій війні в Києві. Окрема експозиція присвячена
війні нинішній. На жаль, за незалежну Україну нашому поколінню також
доведеться пережити відчуття Перемоги – над іншими окупантами. І це буде –
обов’язково✌️🇺🇦 [ #Родинні Історії Війни]( #Родинні Історії Війни)