! [​​](https://telegra.ph/file/b806d2d87a8fab22c2065.jpg) **Гіперінфляція в
Німеччині після Першої світової війни. ** Більше про країни, де вирішили
просто надрукувати гроші у[нашому відео](https://youtu.be/-g0uiggxEmc).
Гіперінфляція там досягнула небачених для людства масштабів. Гроші й справді
полилися рікою. Перед німцями відкрилися нові горизонти можливостей. Спорт і
гіперактивність. Така гіперінфляція підстігала німців квапливо бігати з
тачками і кошиками для білизни, аби швидко сплавити гроші будь-де, намагаючись
поміняти їх на будь-які товари. Доходило до того, що люди платили за каву
одразу, бо поки ти випивав свою філіжаночку її ціна могла збільшитися в двічі.
Короче тримай тачку за каву одразу, бо другу тягнути не хочеться. Коли влітку
1923 року німецьку марку номінал якої доходив до мільярдів, перестали приймати
як валюту обміну, а тим більше накопичення. Перед німцями відкрилися інші
можливості. Приходиш ти додому з зарплатнею і кажеш: любі мої рідні, я приніс
нові шпалери. Або ж ні, я приніс нові іграшки для дітей: конструктор Лєго, або
ж паперового змія. Або не так, люба моя, у мене для тебе є чудова сукня. Або
навіть так: який зимний грудень 1923 року. Страшне. Добре, що я отримав
зарплатню на роботі. Люба, відкривай пічку. То як так сталося? Країна набрала
купу кредитів під час війни - 160% від ВВП. Сподіваючись, що Франція, Британія
і Імперська Росія виплатаять ці гроші у вигляді репарацій. Франція, Британія і
РІ теж так думали. Та програла Німеччина. І разом з узятими кредитами вимушена
була віддавати репарації Франції і Британії, що були вищими за обсягами ВВП.
Для цього країни-переможці вдалися до морської блокади країни. Також була
окупована Рурська область. Реальна економіка впала настіки, що видатки
перевищували надходження в 1000 разів. Вже починаючи з 1918-1919 року
національний банк вимушений був друкувати гроші. Далі було гірше. У марці
виплати віддавати було заборонено. Тому країна почала друкувати ще більше і
продавати і так ослаблену національну валюту аби купити іноземну. Звісно не
підкріплену нічим. По суті це був перетік і так ослабеного національного
капіталу з одних рук в інші. Це прискорило гіперінфляцію, яка тривала до
грудня 1921 року: 21% на день, ціни подвоювалися майже кожних 4 дні (3 дні 17
годи) А в деякий період досягала майже 30 тис. відсотків на місяць. До війни
4,20 марок було еквівалентом одного долара США, а в підсумку за долар потрібно
було заплатити 4,2 трильйона марок на грудень 1923 року. Зрештою, в обігу було
192 трильйони одиниць “грошей” – більше, ніж зірок Чумацького Шляху. Ціни на
продукти були такими: 1 яйце - 320 млрд марок 1 літр молока – 360 мільярдів
марок 1 кілограм картоплі – 90 мільярдів марок 1 проїзд трамваєм – 50
мільярдів марок Отже, причиною гіперінфляції Німеччини стали великі борги,
знекровлена війною, а далі тиском економіка, тобто зменшення її реального
сектору, а також вимушений друк грошей.