Ще в березні Путін погрожував припинити поставки, якщо "недружні держави"
Євросоюзу не перейдуть на рубльові платежі. У середині квітня глава Кремля
заявив, що ці клієнти мали «неплатежі», які зараз відкидають Польща та
Болгарія. Європейський газовий ринок миттєво відреагував на зупинку поставок.
У середу ціни ф'ючерсних контрактів на природний газ виросли більш ніж на 20
відсотків. Польща розслаблена, газосховища заповнені на 76 відсотків. Вже в
жовтні, до наступного опалювального періоду, природний газ має надходити з
Норвегії через Данію до Польщі через Baltic Pipe, що наблизить Варшаву до
незалежності від російського газу. Уряд Болгарії стверджує, що не буде вводити
обмежень на домашнє постачання. Легка обіцянка, адже природний газ в Болгарії
в основному використовується в промислових напрямках, а не для опалення чи
виробництва електроенергії. Софія планує припинити імпорт російського газу до
2023 року. «Театр абсурду грошово-кредитної політики» З економічної точки зору
вимога Путіна щодо розрахунків в рублях викликає сумніви, такі критики, як
ірландський економіст Патрік Хонохан, назвали це «театром абсурду монетарної
політики», оскільки це не суттєво зміцнить рубль. Платежі й надалі
здійснюватимуться в євро чи доларах, але їх потрібно буде негайно обміняти у
власному банку Газпрому. З самого початку реакція Путіна на нові санкції ЄС
була не заходом економічної політики, а радше силовою грою з Брюсселем із
загрозою зупинки поставок у регіон. З європейської точки зору розрахунки в
рублях були б порушенням санкцій, запроваджених проти російського центрального
банку, а вимога Росії була б порушенням контракту