Кедзерський повертається, щоб відповісти на це запитання. Він описує, якою
мірою Берлін отримав вигоду від розширення ЄС на схід у 2004 році. У той час
як Німеччина все ще була «хворою людиною Європи» у 1990-х роках, країна швидко
перетворилася на «чемпіона світу з експорту». Східна Європа стала прибутковим
ринком збуту для німецької економіки і водночас пропонувала дешеву,
кваліфіковану робочу силу для німецької промисловості. За словами
Кедзерського, центр ЄС також політично перемістився на Схід, до Німеччини.
«Берлін, який раніше був глибоко провінційним, став європейською столицею лише
після 2004 року», – каже науковець, який навчався в Німеччині. Подібне
зміщення ваги в ЄС зараз знову вказується, але це залежить від результату
війни. «Україна рано чи пізно стане західною державою, — каже Кедзерський. В
результаті Польща втрачає свої позиції на краю заходу і просувається далі в
середину. «Польські автомагістралі, які досі йшли в бік Берліна, в
майбутньому, ймовірно, ведуть до Варшави», – каже експерт. Це не є перевагою
для Німеччини, тому – підозрює Кедзерський – деякі німецькі політики неохоче
допомагають Україні. Експерт пояснює, що розширений ЄС також вимагає
політичних поступок від більших членів. Тому подальше розширення громади на
сході за межі Польщі ніколи не було бажаним з точки зору Берліна. Україна,
Білорусь і Росія були економічними партнерами Німеччини, але політично Берліну
не довелося проводити незручну компромісну політику з цими державами, як це
було з Польщею, яка стала членом ЄС у 2004 році. «Розширений ЄС на схід із 150
мільйонами жителів був би політично та економічно серйозною конкуренцією для
франко-німецького ЄС», – каже Кедзерскі. «Франція була б майже на європейській
периферії, Німеччині довелося б знайти нову роль, і тому вона зараз так дивно
коливається», — стверджує він. За словами Кедзерського, європейці
погоджуються, що Росія не повинна вигравати війну, але між країнами є
величезні відмінності щодо стратегічних дій. Тому з німецької точки зору не є
перевагою послаблювати Росію якомога довше, з польської — інакше. «Я почуваюся
в безпеці, ніж будь-коли, і кажу це своїм дітям», – каже Кедзерскі. А що буде
з Німеччиною? Це, напевно, залежить від того, чи вдасться країні «переломити
хід».