Я параноїк. Бачачи якусь проблему, я її збільшую. Якщо у моєї компанії є
якийсь недолік, я думаю, що завтра до мене не прийде жоден клієнт. Я переживаю
за людину, яка пише свій відгук у фейсбуці. Якщо людині щось не подобається —
я не можу заспокоїтися, я не задоволений собою, поки цього не виправлю. Я не
вважаю себе успішним бізнесменом. Наша ціль — це дійсно стати найкращими у
світі. Ніколи не буде такого, щоб ми сказали: "усе вже зроблено". Ми ніколи не
зупинятимемося! ———————— Приватне — це якісне. Якби у нас зараз не було би
приватних кав'ярень, а лише державні, то ми б зараз пили несмачну каву. Чого
ми ходимо у приватні кав'ярні, а дітей віддаємо у державні школи? Чому ми
ходимо у державні лікарні, чому ми довіряємо пенсії державі? Чи справедливо,
коли бабуся-пенсіонерка, яка платила державі свої гроші все життя, працювала —
в обмін не отримує заслуженого через солідарну систему? А що тоді робити з
бідними? Давайте зрозуміємо, звідки беруться бідні. Чому батьки не можуть
віддати дитину в приватну школу? Може через роздуту державну систему? Може
через те, що уряд заважає їх професійному розвитку, не дає їм заснувати
бізнес? Володимир Поперешнюк —————————————— На систему Hikvision для ЗСУ -
https://ostanniy-kapitalist.diaka.ua/donate