**ЧОМУ ЦЕ НЕ СОН? **Стогне душа, й земля ридає. Невже я сплю? Й жахіття
сниться, Дитячий крик, сльози жіночі, Що проводжають на війну Своїх самих
найдорожчих. Чути гул, стріляє ворог, Це не далеко, це зовсім поруч. Ні - я не
сплю, й це не кіно, Вже дзеленчіть моє вікно. Моя земля, моя ти ненька, Знов
стогнеш ти моя рідненька: – Чому вам дома не сидиться? Чому ви лізете сюди?
Невже ви радість відчуваєте Від виду нашої біди? Ми витримаємо, нам не вперше.
Земля це наша, тут наші діти. А вам далеко, ой далеко Прийдеться дуже швидко
бігти. Ми вас не кликали й не звали, І з хлібом - сіллю не чекали. Чому ж ви
лізете сюди? Народу нашому приносите біди. Дитячий крик, жіночий плач. Хай
згине ворог наш – палач. І буде мир, і Перемога, Солдату мирная дорога. Живим
вернутися в свій дім, До діток, матерів, дружин. * (с) Анонімний автор з
Бериславщини По троху доопублікуємо надіслане в рубрику * [
#БериславщиноМиПоруч]( #БериславщиноМиПоруч) *⚡️Надсилайте свої вірші про
Бериславщину до нашого бота: * [*@Beryslav_Mesnyk_Bo](*@Beryslav_Mesnyk_Bo)
t** *Разом ми Сила💪🏻 Слава Україні🇺🇦 https://t.me/Zradnyky_Beryslav