! [​​](https://telegra.ph/file/8614bbff369eb652df46a.jpg) **Серед
ностальгуючих за СРСР досі поширений міф про міцність радянського рубля. **
Дійсно, курс цієї валюти був фіксованим і був нижчим більшості іноземних
валют. Та, якщо подивитися на правду, вийде, що ситуація з рублем була не
зовсім такою захмарною. Міф про «стабільність» радяських грошей почався з
грошової реформи 1961 року. Тоді було проведено деномінацію валюти – номінал
було зменшено у співвідношенні 10:1. Водночас було встановлено і нову
прив’язку рубля до ціни золота та вартості іноземних валют. Курс
американського долара почав складати 90 копійок, а з його інфляцією у 1974 – і
взагалі, 75 копійок, а потім і ще нижче. Та абсолютний контроль валюти не
призвів до чуда. Тільки за період 1971—1985 років кількість грошей в обігу
зросла в 3,1 рази при збільшенні виробництва товарів народного споживання лише
вдвічі. Такий дисбаланс сприяв дефіциту. Купівельна спроможність валюти
постійно падала: 1967 року вона становила 91%, 1981 року — 60—62%, а 1988 року
— лише 40—45% відповідного показника 1961 року. Лише за 1985-1990 рік
приховане знецінненя рубля в Україні складало понад 40%. Стало створюватися
безліч цін: державні, найнижчі, але і товари за ними були найменш доступними і
найнижчої якості, і споживчих спілок, колгоспів й т.д. – вони перевищували
перші у рази. Різнилися ціни і географічно: на офіційному рівні вони були
закріплені за «ціновими» поясами. Подивимося і на долар за «60 капєєк». На
чорному ринку в СРСР американські зелені продавалися за 30-33 рублі. За
кордоном вони коштували 10-12 рублів. Така валютна і цінова політика
призводила до надзвичайно негативних наслідків для країни, її економіки і була
одним з факторів, який спричинив до розвалу. Вже на останніх подихах
радянської імперії були намагання врятувати ситуацію за допомогою ринкових
реформ. У 1990 році було дозволено купівлю-продаж іноземних валют. Тоді
встановлений державою комерційний курс долара склав 1,8 рублів. Тобто, важливо
зрозуміти. Що б радянський комуністичний режим тоді і його прихильники не
говорили сьогодні: реальна ситуація з рублем була куди гіршою, ніж про це
заявляли. Уявіть тільки, який насправді в СРСР був рівень життя, коли реальний
курс радянської валюти був 10-12 за долар. Там було гірше ніж в країнах
третього світу. А працювали більше, ніж у розвинутих. Хоча товари і були
дешевими, проте їх нестача була настільки гострою, що більшість населення
зводило кінці з кінцями. Для маскування катастрофи була згодом вигадана і
схема з ощадними касами: гроші, які неможливо було обміняти ні на нормальні
товари, ні на іноземну валюту, держава стимулювала зберігати, створюючи
ілюзію, що на ці папірці, які зароблялися у поті чола роками, можна буде
колись щось купити. Але ні, фінансова бульбашка досягла таких масштабів, що як
тільки про неї почали витягувати якусь інформацію – совкова економіка зазнала
краху. І люди зрозуміли реальну вартість їхньої роботи – вони були рабами. Ось
і все.