І от між АТ "ЕКУ" і НАЕК "Енергоатом" підписується договір (додається) про
передачу 500 млн. грн. першому на безоплатній основі для формування оборотних
коштів. Найцікавішим з цього є навіть не те, що НАЕК "Енергоатом" не має на це
правових повноважень і відповідних дозволів, а те, що він не може перекрити й
власні потреби, залучаючи кредитні кошти на це. Виходить, що кредит, наданий
НАЕК "Енергоатом" у травні Укргазбанком у розмірі 1,5 млрд. грн. на закупівлю
свіжого ядерного палива Westinghouse виводиться через компанії-прокладки під
іншим виглядом. Але в кінці підписаного договору мікроскопічним підпунктом
вказується, що дана позика не має ознак фінансових послуг, тому на неї не
поширюється Закон України №2664-ІІІ від 12.07.2001 "Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків державних послуг", бо на це ж потрібні відповідні
дозволи, яких ніхто не має. Учасники регати добре усвідомлюють
відповідальність за перебільшення службових повноважень, проте все одно їх
перебільшують, намагаючись прикрити фіговим листочком "оголене хазяйство". Вам
може здаватись, що це кульмінація трешу, але ні… це лише його початок. Як я
вище зазначив, основне цільове завдання оборотних коштів – закупівля
електроенергії для її подальшого продажу. Але навіщо купувати електроенергію,
якщо її можна … взяти даром? З перших днів НАЕК "Енергоатом" надав виключні
права АТ "ЕКУ", законтрактувавши з ними значний обсяг електроенергії за
символічну вартість, з відтермінуванням платежу на 6 місяців. Проте, цього
виявилось замало. АТ "ЕКУ" додатково скуповувало електроенергію у теплових
станції ДТЕКу на різних сегментах ринку, але також за непрямими цінами. Яким
боком ДТЕК у цій схемі, запитаєте ви? АТ "ЕКУ" починає експортувати
електроенергію … на торгах НЕКу у збиток собі демпінгують, намагаючись
отримати всю пропускну потужність перетину (створюючи де-факто монополію), але
зрозумівши дурість свого марнотратства – просто поділили ринок з ДТЕКом. А за
кордоном вже чекає "дружній" трейдер, який заздалегідь придбав права на різні
трансграничні перетини по багатьох напрямках і, отримавши задешево українську
електроенергію, далі продає її на більш дорогі європейські ринки, концентруючи
у себе весь профіт. Таким чином, вся маржинальність такого трейдингу осідала в
Європі та розподілялась між всіма беніфіціарами такого процесу, а збитки
залишались на українських державних компаніях. Для загального розуміння,
витрати АТ "ЕКУ" на доступ до перетину не перекривались різницею цін між
спотовими ринками України та країнами Європи, куди продавалась електроенергія,
тож обсяги експортного ПСО, яке трейдер-експортер сплачував до Гарантованого
покупця (80% від різниці цін електроенергії на ринку Європи і ринку України,
мінус витрати на перетин та тарифи ОСП) є заздалегідь оптимізовані. Загалом,
економічні показники роботи АТ "ЕКУ" за той період мають негативне сальдо,
відповідно, мова про повернення залучених грошей та сплату відтермінованих
платежів НАЕК "Енергоатом" за електроенергію не йдеться … Тобто в сухому
залишку державний трейдер не вів експортну діяльність для отримання
максимального прибутку, а виступав лише "перевалочним пунктом" на її шляху до
Європи. Якби АТ "ЕКУ", як монопольний державний трейдер, мало на меті
отримання максимального доходу на ринках Європи, воно б безпосередньо напряму
продавало електроенергію у країни з найвищими цінами за МВт*год. В черговий
раз пройдисвіти пошивають всіх у дурні, бо реальна конкуренція приватних
трейдерів принесла б більше коштів державним підприємствам, наситила галузь
грошима, підтримала б економіку військового часу, а НАЕК "Енергоатомом" міг би
500 млн. грн витратити на закупівлю критично важливих запчастин та ядерного
палива для забезпечення власної роботи. Але далі ще гірше – ворог бомбить
об'єкти інфраструктури, і ось вже з 11 жовтня експорту немає, 500 млн. грн.
успішно оприходували, повертати борги не має з чого, але це і непотрібно, про
це йдеться і в самому договорі.