Соуп вперше взяв участь у проектах гуманітарної допомоги. Але потім вирішив
воювати, навіть не маючи військового досвіду. "Чому ні? Було трохи тренувань,
— каже він, знизуючи плечима й усміхаючись. Соуп точно хоче залишитися до
кінця війни, скільки б вона не тривала. Коли його питають, чому він ризикує
життям за чужу країну, за чужих, він відповідає, ніби це найнормальніша річ у
світі: « Цього вимагає людська, моральна порядність ». У кутку великого холу
влаштований польовий госпіталь: кушетка, три полиці з перев’язувальним
матеріалом і медикаментами. «Переважно осколкові поранення від артилерії та
танків, якими росіяни в основному тут воюють», — пояснює єдиний 23-річний
Коннер. «Рукопашні бої трапляються рідко, тому вогнепальних поранень дуже
мало». Британський парамедик є одним із семи медиків батальйону.