Інші суперечки під час ухвалення резолюції виникли з США. "США наполягали, щоб
до резолюції включили пункт, який би заборонив постачання до Македонії зброї.
І на цьому наші інтереси розійшлися", - каже Єльченко. Заборону на постачання
озброєнь до резолюції не включили. "Саме тому Македонія дуже вдячна Україні.
Македонці прекрасно пам'ятають, як це було складно", - розповідає Володимир
Єльченко. У березні 2001 року до Македонії почало надходити українське
озброєння. "Македонія просила різнобічну допомогу щодо озброєнь, зокрема, і
важкі - літаки, гелікоптери, артилерію. Вся техніка не була "подарунком", а
передавалася згідно з двостороннім договором між країнами про військово-
технічне співробітництво. Але звичайно йшлося про пільгові ціни", - розповідає
дипломат. Вже 25 березня македонська армія розпочала операцію із застосуванням
українських гелікоптерів. "Неприємним сюрпризом для "Армії національного
визволення" стали чотири гелікоптери Мі-8МТ, обладнані кулеметами, та два
гелікоптери Мі-24, які прилетіли в Македонію попереднього дня з України (саме
ці українські гелікоптери прибули безпосередньо з Косова, де їх
використовували раніше українські миротворці. - Ред. ) і зразу пішли до бою,
завдаючи ударів з повітря по бойових позиціях", - писав болгарський дослідник
Борис Танєв у книзі "Війна в Македонії 2001 року". До кінця березня бойовики
відійшли до Косова, але все одно потрапляли до Македонії. 28 квітня патруль
потрапив неподалік від Тетова у засідку, 8 македонців загинули. Це призвело до
погромів албанських закладів у Бітолі. Армія знову намагалася витіснити
бойовиків з території країни, а 13 травня сформували уряд національної єдності
за участі частини албанських партій. На початку червня 2001 року бойовики
пішли в наступ. "У якийсь момент сили повстанців, тобто так званої "Армії
національного визволення", підійшли впритул до македонської столиці - в район
села Арачиново, а це за 7 км від центру Скоп'є. Була реальна загроза атаки на
столицю і на аеродром "Петровац", - згадує Віталій Москаленко. Бойовики
погрожували обстріляти столицю зі 120-мм мінометів. Приблизно тоді ж до
Македонії прибули ще чотири гелікоптери Мі-24 та чотири штурмовики Су-25 з
України. Македонська армія одразу ж застосувала придбані в Україні гелікоптери
та літаки. (насправді кажуть, що літали наші пілоти) "У бойові дії (22 червня.
- Ред. ) включилися щойно прибулі з України два Су-25, які, пролітаючи на
малій висоті над населеними пунктами, здійснили розвідку. Після них почався
обстріл артилерією і удари з гелікоптерів", - писав Борис Танєв у книзі "Війна
в Македонії 2001 року". Бої велися ледь не за кожен будинок. Після перемовин
за участі представника ЄС з зовнішньої політики Хав'єра Солани, бойовиків
"Армії національного визволення" вивезли з села американські військові. Така
розв'язка викликала заворушення у Скоп'є, де демонстранти говорили про зраду і
вкрадену перемогу, на деякий час захопили парламент. 5 липня 2001 за
посередництва ОБСЄ та НАТО оголосили перемир'я. "Армія національного
визволення" його не дотрималася і невдовзі відновила бої. "Не можна сказати,
що перешкоджали, але певні застереження з боку НАТО і США висловлювалися.
Однак, на моє переконання, військова допомога України все-таки сприяла
погашенню гострої фази конфлікту і зрештою - підписанню знаменитої Охридської
угоди (яка припинила конфлікт у Македонії. - Ред. )", - каже Віталій
Москаленко. "Це все було дуже так стримано, якщо не сказати негативно,
сприйнято тодішніми урядами США та країн Західної Європи. Міністр Зленко
(очільник МЗС у 2000-2003 роках Анатолій Зленко. - Ред. ) приїжджав до Нью-
Йорка і мав серйозні гострі розмови з постпредами цих країн, в яких нас
відверто попереджали про неприпустимість такого кроку", - згадує Володимир
Єльченко. "Але історія показала, що ми були праві", - наголошує він. На думку
дипломата, без української зброї для Македонії ситуація на Балканах могла
погіршитися кардинально. Віталій Москаленко вважає, що постачання озброєнь
змінило перебіг конфлікту.