Конфігура́ція Сильвестра — Галлаї складається зі скінченної підмножини точок проєктивного простору зі властивістю, що пряма, яка проходить через будь-які дві точки підмножини, проходить принаймні ще через одну точку підмножини.

Замість визначення конфігурації Сильвестра — Галлаї як підмножини точок проєктивного простору її можна визначити як абстрактну структуру інцидентності точок і прямих, яка задовольняє властивостям, що для будь-якої пари точок структура включає рівно одну пряму, яка містить цю пару, і що будь-яка пряма містить принаймні три точки. У цьому загальному вигляді конфігурації називають схемами Сильвестра — Галлаї. Близьке поняття — , з тією ж властивістю відсутності прямих з двома точками, що й у конфігурації Сильвестра — Галлаї.

Вкладність у дійсний та комплексний простори
Теорема Сильвестра показує, що у двовимірному просторі, на дійсній проєктивній площині, в евклідових і проективних просторах вищих розмірностей, а також у просторах з координатами з упорядкованого поля можуть існувати лише одновимірні конфігурації Сильвестра — Галлаї — вони складаються з трьох або більше колінеарних точок. Жан-П'єр Серр надихнувся цим фактом і прикладом конфігурації Гессе і запитав, чи не будуть у просторах з комплексними координатами всі конфігурації Сильвестра — Галлаї максимум двовимірними. Ердеш повторив питання. Келлі відповів на запитання Серра ствердно. , Преторіус і Сванепоел спростили доведення Келлі і довели, що в просторах з координатами в кватерніонах усі конфігурації Сильвестра — Галлаї повинні лежати в тривимірному підпросторі.

Проєктивні конфігурації
Моцкін вивчав проєктивні конфігурації, які є також конфігураціями Сильвестра — Галлаї. Проєктивна конфігурація має додаткові вимоги, що будь-які дві точки мають однакову кількість прямих, які проходять через них, і що будь-які дві прямі містять однакову кількість точок на них. Конфігурації Сильвестра — Галлаї включають, наприклад, афінні та проєктивні простори будь-якої розмірності, визначені над скінченними полями, і є також проєктивними конфігураціями.

Будь-якій проєктивній конфігурації можна дати позначення (pa ℓ'b), де p — число точок, ℓ — число прямих, a — число прямих, що проходять через точку, а b — число точок на прямій, для яких виконується рівність pa = ℓb. Моцкін зауважив, що для визначення схеми Сильвестра — Галлаї для цих параметрів необхідно, щоб b > 2, p'' 373, параметри площини Фано, проєктивної площини над полем із двох елементів.
* 94123, параметри конфігурації Гессе. Це афінна площина над триелементним полем. Конфігурацію можна реалізувати також у комплексних координатах як множину точок перегину еліптичної кривої.
* 134134, параметри проєктивної площини над триелементним полем.
* 136263, параметри двох 13-елементних систем Штейнера.
* 157353, параметри тривимірного проєктивного простору над двоелементним полем та 79 інших систем трійок Штейнера.
* 165204 параметри афінної площини над чотириелементним полем.
* 215215, параметри проєктивної площини над четирехелементним полем.
* 256305 параметри афінної площини над п'ятиелементним полем.

Борос, Фюреді і Келлі, а також Боковські і Ріхтер-Геберт вивчали альтернативні геометричні подання схем Сильвестра — Галлаї, в яких точки схеми подаються мимобіжними прямими в чотиривимірному просторі, а кожна пряма схеми подається гіперплощиною. Як семиточкова, так і 13-точкова проєктивні площини мають подання цього типу.

Інші приклади
Келлі і Нванкпа класифікували загалом усі неколлінеарні конфігурації Сильвестра — Галлаї і схеми Сильвестра — Галлаї над максимум 14 точками. До цих схем належить унікальна схема із десятьма точками. У схемі деякі точки належать трьом чотириточковим прямим, інші належать трьом триточковим прямим та одній чотириточковій. Існує також єдина 11-точкова схема Сильвестра — Галлаї, дві різні 12-точкові схеми та чотири нерегулярні 13-точкові схеми. Для 14 точок вони виявили, що також існує лише одна схема Сильвестра — Галлаї.

Примітки


Література
* 
* 
* 
* .
* 
* 
* 
* 
