


Загоранський Богдан Іванович ( , Розношинці, Тернопільщина  —  12 серпня 2004, Стрий) — український економіст,  Львівського торговельно-економічного університету. Свідок Першої світової війни, Другої світової війни, Вітчизняної війни.

Біографія

Загоранський Богдан народився у 1913 році в селі Розношинці, що на Тернопільщині, в сім’ї гречкосіїв.

У період 1914-1918 рр. тривала Перша світова війна між Антантою та Четвертним союзом. У 1916 році відбулась наступальна операція російської армії проти австро-угорських і німецьких військ — Брусиловський прорив. Богдан пригадує, як під час цієї операції через його село проходили кубанські козаки. Один з них посадив трирічного хлопця на коліна, пригостив коричневим цукром зі словами : «Дома такой же паренёк ждет меня..». Сім'я Богдана стверджувала, що військові жалілися, що не знають, за що воюють і вбивати, наступати, провокувати не хочуть, проте змушені. Це був перший спогад Загоранського Богдана про війну.

Згодом чоловіку довелося бути політичним в'язнем. Протягом життя Богдан писав мемуари, проте знищив їх перед смертю за невідомими причинами. Помер 12 серпня 2004 року на Стрийщині.

Вплив освіти на життя

Загоранський Богдан мав вищу освіту, що було великою рідкістю у першій половині XX століття. У 1941 році чоловік закінчив Академію зовнішньої торгівлі у Львові, а зараз це Львівський торговельно-економічний університет.

12 травня 1941 року дванадцятьох українських студентів, серед яких був Загоранський Богдан, відправили на післядипломну практику в Одесу. 22 червня 1941 року почалася Вітчизняна війна (німецько-радянська), що фактично знищила Пакт про ненапад Молотова-Ріббентропа. З 5 серпня по 16 жовтня 1941 року тривала оборона Одеси від німецько-румунських військ. Богдан потрапив у вир цих подій. Він розповідав, що перш за все, німці вбивали євреїв: посеред вулиць розкопували ями — братські могили.

Через специфічну зовнішність він потрапив до лав затриманих євреїв, приречених на смерть. Румун та німець наказали копати яму. Потім вистроїли навколо неї та дали знак озброєним військовим. Очевидно, що затримані копали собі могилу.

Загоранський Богдан вивчав кілька іноземних мов: німецьку, французьку, англійську. Він звернувся німецькою до солдата зі словами: «За що мене вбивають? Я не єврей. Я —
українець». Військові похвалили його знання мови, оглянули, аби переконатися, чи він точно не належить до підозрюваної меншини, адже євреям робили обрізання — і відпустили зі словами: «Сьогодні ще не твій день.» Таким чином освіченість врятувала життя.

Діяльність у післявоєнний час

У післявоєнний час Богдан з дружиною Марією займалися збутом товарів, працювали в магазині: були і крамарями, і власниками. Родина Загоранських проживала у селі Стриганці, що на Львівщині. Так чоловік реалізував свої знання економіки в актуальних умовах епохи.

Див. також

* Політичний в'язень
* Вітчизняна війна
* Репресії

Джерела
*  {Перша світова війна}
*  {Брусиловський прорив}


