
Стéльмах Дмитрó Микола́йович (25 вересня 1982, м. Кривий Ріг — 6 жовтня 2022, с. Весела Долина) — український військовик, молодший сержант, командир відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет частини А4443 58-го окремого стрілецького батальйону Збройних сил України; захисник територіальної цілісности і суверенітету України під час повномасштабної російсько-української війни, що почалася 24 лютого 2022 року; загинув у бою за Бахмут.
Біографія
Народився 25 вересня 1982 року в місті Кривому Розі, що на Дніпропетровщині. У 1997 закінчив 9 класів  Криворізької загальноосвітньої школи №74 на мікрорайоні Ювілейний, де він і проживав. Далі вступив до  Криворізького коксохімічного технікуму Національної металургійної академії України. Закінчив його у 2001 році та до початку повномасштабної російської агресії працював на підприємстві "АрселорМіттал Кривий Ріг". Водночас у 2009 вступив до Державного вищого навчального закладу " Криворізький національний університет". 2014 року здобув спеціальність за фахом "Машинобудування".

Військова служба
Військова служба Дмитра Миколайовича почалася 2003 року у військовій частині А2545 міста Кривого Рогу, де він здобув спеціальність старшого механіка-водія середніх танків.

З початком повномасштабної агресії російської федерації у лютому 2022 пішов до військкомату та став до лав Української армії. До середини червня служив у роті охорони Саксаганського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області як гранатометник.

15 червня 2022 року був переведений до військової частини А4443 58-ого окремого стрілецького батальйону на посаду командира відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет. У складі 58-ого батальйону молодший сержант Дмитро Стельмах сумлінно виконував свої обов’язки щодо захисту Батьківщини на Донецькому напрямку. Виконував бойові завдання поблизу міста Бахмута.

Загибель
6 жовтня 2022 року під час виконання чергового бойового завдання Дмитро Стельмах загинув, прикриваючи бойових побратимів у районі населеного пункту Весела Долина, що на околиці Бахмута.

До останнього подиху він був вірний військовій присязі, служив Батьківщині та народу України.

Сім'я
Батьки — Стельмахи Микола Іванович та Ніна Іванівна.

Залишилися дружина Вікторія Іванівна та два неповнолітні сини — Іван і Максим.

Вшанування пам'яті
25 листопада 2022 на сайті Виконкому Криворізької міської ради було оприлюднено  петицію з пропозицією установити меморіальну дошку Стельмаху Дмитру Миколайовичу на будівлі будинку №65 на вулиці Саласюка, назвати його іменем сквер Співдружності (та «в майбутньому встановити у сквері пам’ятний знак усім криворіжцям, які загинули в протистоянні російській агресії») та/або надати ім’я Дмитра Стельмаха одній із вулиць Кривого Рогу (Рубльова, Дмитрія Донського, Байкальській, Маяковського, Васнєцова, бульвару Маршала Василевського…). Наразі ця петиція досить активно збирає підписи криворіжців. Збір буде відкрито до 25 лютого 2023 року.

__БЕЗ_РЕДАГУВ_РОЗДІЛУ__
__ІНДЕКС__




