

Аріст Арістович Кунік (, ; , Ґрановиці, Сілезія, Пруссія — , Санкт-Петербург, Росія) — російський та німецький історик. Прихильник норманської теорії утворення Руської держави.

Ранні роки та освіта
Народився у селі Ґрановіце в провінції Сілезія в складі Королівства Пруссія 14 жовтня 1814 року. Батько, Ернст Фрідріх Кунік, володів невеликою садибою поблизу міста Явора.

Освіту спочатку здобував у гімназії міста Легниця. Згодом навчався в університеті у Бреслау (нині Вроцлав), закінчив Берлінський університет.

1839 року за сприяння Міхаіла Погодіна емігрував до Росії, поселився в Москві та почав вивчати російську історію. З 1841 року писав для газети «Москвитянин».

Наукова діяльність

1844 року став ад'юнктом Академії наук з російської історії. 1850 став екстраординарним академіком. Працював старшим зберігачем Ермітажу, членом археографічної комісії, в якій займався головно актами іноземними мовами.

У своїх працях просував норманську теорію утворення Руської держави. Головною його працею вважається « Die Berufung der schwedischen Rodsen durch die Finnen und Slawen», видана 1844 року.

У своїх наукових працях вперше імплементував історико-генетичний метод мовознавства, розроблений німецьким науковцем Якобом Гріммом.

1866 року за дорученням графа Івана Делянова, голови Імператорської публічної бібліотеки, займався викупом частини бібліотеки покійного історика Алєксандра Маєра у його сестри. На основі цих матеріалів склав «Атласы предположений о застроении Санкт-Петербурга. 1703—1839» ().

1876 року став доктором російської історії honoris causa Київського університету Святого Володимира.

Активно захищав справжність Краледворського та Зеленогорського рукописів (як виявилося, підробок Вацлава Ганки).

Помер  у Санкт-Петербузі.

Праці

* « Die Berufung der schwedischen Rodsen durch die Finnen und Slawen» (1844);
* «Программа задачи на премию о византийской хронографии» (1849);
* «О влиянии иранского племени на судьбы семитических народов» (1856);

* «Замечания к Отрывкам о варяжском вопросе С. Гедеонова» (1862);
* «О сравнительном исследовании славянских и литовских наречий» (1863);
* «Сборник материалов для истории Императорской Академии Наук в XVIII веке» (1865);
* «О записке готского топарха» (1874);
* «Тохтамыш и Фиркович» (1876);
* «Известия Аль-Бекри и других авторов о Руси и Славянах» (1878; разом з бароном Віктором Розеном);
* «Примечания к Каспию Дорна» (1882);
* «Печенеги, Торки, Половцы» (1888);
* «Об описании славянских земель Ибрагима Ибн-Якуба» (1890);
* «Известия Аль-Бекри и других авторов о Руси и Славянах» (1903, опубліковано посмертно);
* «Почему Византия остаётся загадкой во всемирной истории» («Записки Академии наук», Т. II);
* «Об учёных сборниках и периодических изданиях Императорской Академии Наук с 1726 по 1852 год» («Записки Академии наук», Т. I);
* «Перечень сочинений В. H. Татищева и материалов для его биографии» («Записки Академии наук», Т. XLVII).

Примітки


Джерела

* Вольтер Э. А.  Куник, Арист Аристович // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890—1907.
* А. С. Лаппо-Данилевскій.  Аристъ Аристовичъ Куникъ: очеркъ его жизни и трудовъ. Извѣстія Императорской Академіи наукъ. Петроградъ, 1914.

* Ernst Kunik. In: Theodor Westrin (Hrsg.): . 2. Auflage. Band 15: Kromat–Ledvätska. Nordisk familjeboks förlag, Stockholm 1911, Sp. 284 (schwedisch,  runeberg.org)