

Еміль Альфонс Гріффіт (; 3 лютого 1938, Сент-Томас, Віргінські Острови, США — 22 липня 2013, Хемпстед, штат Нью-Йорк, США) — боксер- професіонал, екс-чемпіон світу у двох вагових категоріях.

"Боксер року" (1964) за версією журналу "Рінг".

Аматорська кар'єра
У 1958 році виграв 3 турніри « Золоті рукавички » у напівсередній вазі серед любителів: New York Daily News Golden Gloves, New York Golden Gloves Tournament of Champions та Intercity Golden Gloves.

Професійна кар'єра
На професійному рингу дебютував 2 червня 1958 року, перемігши за очками Джо Пархема.

11 березня 1960 року зустрівся з Денні Мойєром. Протягом усіх десяти раундів тривав приблизно рівний бій. Думки суддів розділилися. Один суддя віддав перемогу Мойєру з рахунком 5/5. Двоє інших виставили такий же рахунок на користь Гріффіта.

26 квітня 1960 року Гріффіт та Мойєр зустрілися вдруге. Цього разу перемога залишилася за Мойєром (роздільним рішенням): 100/98, 99/96, 96/99.

Перший бій з Луїсом Мануелем Родрігесом
12 грудня 1960 року переміг роздільним рішенням кубинця Луїса Мануеля Родрігеса: 6/4, 5/4, 4/5. Для Родрігеса ця поразка стала першою в кар'єрі (за 35 перемог).

Чемпіонський бій з Бенні Паретом
1 квітня 1961 року Гріффіт вийшов на бій за звання чемпіона світу в напівсередній вазі проти Бенні Парета. Еміль здобув перемогу нокаутом у 13-му раунді та завоював свій перший титул у професіоналах.

Другий бій з Бенні Паретом
30 вересня 1961 року відбувся другий бій між Гріффітом та Паретом. Цього разу поєдинок тривав усі 12 раундів. Рахунок суддів: 8/6 Гріффіт, 8/6 та 9/6 Парет. Більшість опитаних після бою журналістів вважали, що найкращим у цій сутичці був Гріффіт.

Третій бій із Бенні Паретом
24 березня 1962 року відбувся третій раунд протистояння між Гріффітом та Паретом. Гріффіт виграв технічним нокаутом у 12-му раунді.

Після бою Парет впав у кому і за кілька днів помер.

18 серпня 1962 року провів третій бій проти Денні Мойєра. Здобув у ньому перемогу роздільним рішенням суддів: 99/95, 99/96, 96/97.

Другий бій із Луїсом Мануелем Родрігесом
21 березня 1963 року втратив свої титули WBC і WBA у напівсередній вазі, поступившись Луїсу Мануелю Родрігесу. Рахунок суддів: 8/6, 8/5, 9/5. Все на користь кубинця.

Третій бій із Луїсом Мануелем Родрігесом
8 червня 1963 року Гріффіт і Родрігес зустрілися знову. Після 15 раундів думки суддів розділилися. Двоє віддали перемогу Гріффіту - 8/7 та 9/6. Один виставив 10/5 на користь Родрігеса.

Бій з Рубіном Картером
20 грудня 1963 року в не титульному бою програв нокаутом у першому раунді Рубіну Картеру на прізвисько «Ураган».

Четвертий бій із Луїсом Мануелем Родрігесом
12 червня 1964 року відбувся заключний, четвертий, бій Гріффіт - Родрігес. У запеклому бою гору взяв Гріффіт. Рахунок суддів: 69/67 та 70/68 Гріффіт, 71/70 Родрігес.

1 грудня 1964 року Еміль переміг відомого британського боксера Дейва Чарнлі технічним нокаутом у передостанньому, дев'ятому, раунді.

Перший бій із Мануелем Гонсалесом
26 січня 1965 року Гріффіт поступився за очками (97/94, 94/97, 95/96) Мануелю Гонсалесу. Титули Гріффіта на кону не стояли.

10 грудня 1965 року Гріффіт знову зустрівся з Гонсалесом. На цей раз бій був титульним. Чемпіон здобув перемогу з розгромним рахунком: 9/5, 11/3, 12/3.

Чемпіонський бій з Діком Тайгером
25 квітня 1966 року Гріффіт вийшов на бій проти чемпіона WBC і WBA у середній вазі Діка Тайгера . Еміль здобув перемогу одноголосним рішенням суддів (7/6, 8/7, 9/5) та став чемпіоном світу у другій ваговій категорії.

Перший бій із Джої Арчером
13 липня 1966 року Гріффіт захистив свої титули у бою проти Джої Арчера. Рахунок суддя після 15-ти раундів: 9/5, 8/7, 7/7.

Другий бій із Джої Арчером
23 січня 1967 року Гріффіт та Арчер зустрілися знову. У близькому бою Гріффіт виграв рішенням суддів: 8/7 та 8/6 (двічі).

Перший бій з Ніно Бенвенути
17 квітня 1967 року Гріффіт захищав свої титули в середній вазі в поєдинку проти італійця Ніно Бенвенути . Італієць здобув перемогу одноголосним рішенням: 9/6 та 10/5 (двічі).

Другий бій з Ніно Бенвенути
29 вересня 1967 року Гріффіт та Бенвенути зустрілися знову. Гріффіту вдалося взяти реванш: 9/5 (двічі) та 7/7 після 15-ти раундів.

4 березня 1968 року Гріффіт та Бенвенути зустрілися втретє. Ніно здобув перемогу і знову відібрав у Гріффіта титули у середній вазі. Рахунок суддів: 8/6 (двічі) та 7/7.

Чемпіонський бій з Хосе Наполєсом
17 жовтня 1969 року Гріффіт спробував знову стати чемпіоном світу у напівсередній вазі. Йому протистояв кубинець Хосе Наполіс. Кубинець виграв одноголосним рішенням: 9/4, 11/4, 11/3.

4 червня 1970 року переміг за очками данця Тома Богса, який на той момент мав рекорд 53-0.

Другий бій з Діком Тайгером
15 липня 1970 року вдруге зустрівся з нігерійцем Діком Тайгером. Гріффіт впевнено виграв: 8/2 та 7/2 (двічі). Це був останній бій у кар'єрі Тайгера.

Чемпіонський бій з Карлосом Монсоном
25 вересня 1971 року Гріффіт вийшов на бій проти аргентинця Карлоса Монсона, який володіє титулами WBC і WBA в середній вазі. У передостанньому, чотирнадцятому раунді Гріффіт пропустив серію важких ударів і рефері довелося зупинити бій. Таким чином, було оголошено перемогу Монсона технічним нокаутом.

Другий бій з Карлосом Монсоном
2 червня 1973 року Гріффіт зробив другу спробу відібрати у Монсона титули в середній вазі. Аргентинець виграв одноголосним рішенням: 147/145, 147/144, 147/143.

30 липня 1977 року програв за очками британцю Алану Мінтеру. Після цього пішов із боксу.

Досягнення

* Чемпіон світу у напівсередній ваговій категорії (1961, 1962)
* Чемпіон світу в напівсередній ваговій категорії ( WBC, 1963, 1963—1966; WBA, 1962—1963, 1963—1966)
* Чемпіон світу в середній ваговій категорії ( WBC, 1966—1967, 1967—1968; WBA, 1966—1967, 1967—1968)
* "Боксер року" (1964) за версією журналу "Рінг"
* У 1990-му році включений до Міжнародної зали боксерської слави в Канастоті, Нью-Йорк

Сім'я
У 1971 році одружився з Мерседес Донасторг.

Примітки














