

Рудольф Мерингер (; , Відень, Австрія — , поблизу Граца, Штирія, Австрія) — австрійський лінгвіст, фахівець у галузі етимології, предтеча психолінгвістики, фольклорист. Один із засновників (разом з Гуго Шухардтом) Школи слів і речей.

Член-кореспондент Австрійської академії наук, Австрійського археологічного інституту, почесний член Спілки австрійської фольклористики та Віденського антропологічного товариства.

Біографія
Народився 9 березня 1859 року у Відні. Католик. Батько — Георг Мерингер (1817—1886), родом з села Піб (парафія Чот, Папський яраш), комітат Веспрем, Угорське королівство), був шевцем та підприємцем у Відні; син Віртса Георга Мерингера () та Еви Цингішер (). Мати — Елізабет (1824—1877), родом з Острави, позашлюбна дочка Катаріни Мітки ().

З 1878 року навчався германістиці та порівняльному мовознавству у Віденському університеті в основному під керівництвом Ріхарда Гайнцеля. У 1882 році захистив дисертацію з індоєвропейських довгих дифтонгів та здобув ступінь доктора філософії. У 1883—1885 роках провів кілька семестрів у Берліні, де підвищував свою кваліфікацію в індоєвропеїстиці під керівництвом Йоганнеса Шмідта. У 1885 році пройшов габілітацію у Віденському університеті й отримав посаду приват-доцента індоєвропеїстики. У 1892 році там же призначений екстраординарним професором порівняльної граматики індоєвропейських мов. У 1893—1899 роках — ординарний професор.

У 1895 році (у Відні) одружився з Марією (нар. 1875), дочкою Венделіна Гааша (Wendelin Haasz) та Розалії Обермюллер (). У Рудольфа та Марії народився син — Йоганнес Рудольф Мерингер (1899—1944), доктор медицини, стоматолог, і дві дочки, одна з яких, Грете Мерингер (нар. 1896), стала доктором філософії.

У 1899 році прийняв пропозицію Ґрацького університету та став там ординарним професором санскриту та порівняльного мовознавства. У 1909/1910 році декан, у 1917/1918 — ректор університету.

Він заснував там Індоєвропейський інститут (), яким керував до виходу на пенсію у 1930 році.

Помер 11 лютого 1931 року у селі Кройсбах () під Грацем у Штирії.

Внесок у науку

Психолінгвістика
Найважливіший внесок Мерингера у лінгвістику полягає у тому, що він звернув увагу на лінгвістичне значення застережень. Мерингер займався романськими й італійськими мовами, але найбільше семантичними та фонетичними змінами. Він намагався пояснити фонетичні зміни лінгвопсихологічно та разом із неврологом і психіатром Карлом Маєром у 1895 році написав працю «Застереження й очитки» (). Цю роботу використав Зигмунд Фрейд для вивчення проблематики психопатології, за що Мерингер критикував його: останній не схвалив використання прикладів з його роботи. У 1908 році він опублікував роботу «З життя мови — обмовки, дитяча мова, наслідування» (), де виклав висновки зі своїх спостережень за дитячою мовою та наслідуванням. У цих працях він наводив великі списки обмовок з аналізом їхньої появи. Ці праці корисні для науки й досі. Вікторія Фромкін пише:


Основні постулати його робіт, присвячених обмовкам:

# Помилки є випадковими, а керуються правилами.
# Основною одиницею мови не звук мови, а слово.
# Слова можуть бути поділені на структурні компоненти, що відрізняються за силою їхнього внутрішнього уявлення ().
# Усі носії породжують обмовки однаковими способами.

Всі ці висновки прийняті сучасними психолінгвістами.

Більшу частину своєї колекції застережень він зібрав за обідніми розмовами. Тільки одна людина могла говорити раптово; коли він обмовлявся, розмова зупинялася доти, доки обмовку не запишуть.

Етимологія
Мерингер і Гуго Шухардт вважаються засновниками Школи слів та речей. Мерингер вивчав історію слів (етимологію) у зв'язку з історією речей, які вони означають. Він заснував журнал «Слова та речі». Мерингер постійно здійснював поїздки Австрією, Угорщиною, Боснією (Угорщиною та Боснією — з 1890 року) у пошуках різноманітних артефактів — від деталей будівель до рибальських снастей.


Праці
Окремі роботи:

* Ueber cpuren roemischer dachconstruction в Cartuntum. — Wien, 1894.
* Versprechen und verlesen: eine psychologisch-linguistische Studie — Stuttgart: G. J. Göschen, 1895, у співавторстві з Карлом Майєром; нове видання — New ed. with an introductory article by Anne Cutler і David Fay. (Amsterdam studies in theory and history of linguistic science. Series II. Classics in psycholinguistics. Volume 2) — Amsterdam: John Benjamins, 1978. ISBN 90-272-0971-5, ISBN 90-272-0973-1.
* Indogermanische Sprachwissenschaft (том 59 у серії «Sammlung Göschen» (Leipzig: GJ Göschen): 1-е видання — 1895/1897, 2-е видання («2., durchgesehene Auflage») — 1899, 3-е видання («3. durchgesehene Aufllage, mit 4 tafeln») — 1903). Переклад англійською: Rodolfo Meringer. Lingüística indoeuropea / Trading directo, introducción y notas de Pedro Urbano González de la Calle. — Madrid: Victoriano Suárez, 1923 (у серії «Biblioteca española de divulgación científica»).
* Das deutsche Haus і sein Hausrat. — Leipzig: Teubner, 1906 (том 116 у серії «Aus Natur und Geisteswelt»).
* Aus dem Leben der Sprache — Versprechen, Kindersprache, Nachahmungstrieb. Festschrift der kk Karl-Franzens-Universität Graz aus Anlaß der Jahresfeier am 15. XI. 1906. — Berlin: B. Behr's Verlag, 1908.
* Mittelländischer Palast, Apsidenhaus und Megaron. (Sitzungsberichte der Philosophisch-Historischen Classe der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften) — Wien: Hölder, 1916. — 85 S.

Мерингер публікував свої статті у журналах «Індогерманські дослідження» (), «Вісник Антропологічної спільноти Відня» (), «Доповіді засідань Імператорської академії наук у Відні» (), «Журнал австрійської фольклористики» (), а також безліч статей у своєму журналі.

Деякі статті (не включені статті з журналу Мерингера):

*  Диссертація. В двух частинах: «I. Ueber den indogermanischen dual der o-stämm» и «II. Flexion der zweizahl». Стаття з такою ж назвою опублікована у  (Abhandlung II.) в двух частинах: «A. Die einsilbigen Neutra des Indogermanisches» і «B. Ueber einge indogermanische Präfixe» тв з введенням.
* Стаття у чотирьох частинах:
** 
** 
** 
** 
* 
*  Рецензія Пауля Кречмера на цю статтю  опублікована у журналі «» у четвертому випуску XXV тому від 1899 року на сторінках 385—386.
* 
*  На цю книгу  написав рецензію Карл Бругман (в журналі «Індогерманські дослідження», том 14, с. 45—47).
* Стаття «Wörter und Sachen» у чотирьох частинах в журналі «Indogermanische Forschungen» у 1904—1907 роках: у томах 16 (1904; «Wörter und Sachen. Mit 25 Abbildungen im Text», с. 101—196), 17 (1904/1905; «Wörter und Sachen II. Mit 15 Abbildungen», с. 100—166), 18 (1905/1906; «Wörter und Sachen III», с. 204—296), 19 (1906; «Wörter und Sachen IV. Mit 31 Abbildungen im Text», с. 401—457), 21 (1907; «Wörter und Sachen V. Mit 16 Abbildungen, davon 5 auf zwei Tafeln», с. 277—314).
*  Після статті на сторінках 422—423 розмістили коментар Вильгельма Маєра-Любке до статті.
* 

Інші видання:

* Zur Geschichte des Kachelofen.

Примітки


Посилання








