
 


Людмила Данилівна Попова (1923, м. Харків — 2014) — кандидат педагогічних наук, професор, учасник Великої Вітчизняної війни, ветеран праці, фахівець з історії педагогіки, активний громадський діяч, випускниця історико-філологічного факультету Харківського державного педагогічного інституту імені Г. С. Сковороди (нині — Харківський національний педагогічний університет імені Григорія Сковороди).

Життєпис
1941 році — отримала середню освіту в школі № 102 м. Харкова. Після закінчення середньої школи перебувала в евакуації в м. Казані, де працювала робітницею на

фабриці;

У 1943 році — закінчила військово-авіаційне училище;

Із 1942 по 1945 рр. — брала участь у бойових діях на фронтах Великої Вітчизняної війни;

У 1953 році — Людмила Данилівна закінчила історичне відділення історико-філологічного факультету Харківського державного педагогічного інституту ім. Г. С. Сковороди;

1954–1957 рр. — аспірантка  при кафедрі педагогіки;

1957–1960 рр. — працювала завідувачем відділу педпрактики й викладачем Харківського педагогічного інституту іноземних мов ім. Н. К. Крупської;

Із 1961 р. — викладала в Харківському державному педагогічному інституті ім. Г. С. Сковороди;

У період із 1973 до 1978 рр. — очолювала кафедру педагогіки у ХНПУ імені Г. С. Сковороди;

У 1986 р. — присвоєне учене звання професора.

Науково-педагогічна діяльність
Свою науково-педагогічну діяльність Л. Д. Попова розпочала у ХДПІ імені Г. С. Сковороди (з 1961), пройшовши всі сходинки викладацької діяльності: асистент, старший викладач, доцент, професор кафедри педагогіки. Професор Л. Д. Попова створила власну наукову школу, під керівництвом Людмили Данилівни було підготовлено 43 кандидати педагогічних наук. Автор понад 250 наукових і науково-методичних праць історико-педагогічної спрямованості, зокрема п'яти навчальних посібників (із них три — плоди колективної праці). Наукові погляди висвітлено в розділах нарисів:

# «Розвиток народної освіти і педагогічної думки в Україні» (1991);
# «Розвиток народної освіти і педагогічної думки на Харківщині», монографія (1992);
# «Рідний край», посібники із народознавства (1994,1999);
# «В. О. Сухомлинський про особистість учителя та його загальнопедагогічну підготовку», навчальні посібники (1999);
# «Педагогічна спадщина Гната Хоткевича: теоретичні здобутки та досвід» (2003);
# «Харківська науково-педагогічна школа: теоретичні здобутки та досвід (20 — 70-ті роки ХХ ст.)» (2007).

Впродовж 1990–2002 рр. професор Л. Д. Попова — член спеціалізованої вченої ради із захисту кандидатських дисертацій із педагогіки, історії педагогіки та психології.

Нагороди
Л. Д. Попова нагороджена:

* Орденом «Великої Вітчизняної війни 1941—1945 рр.»;

* Орденом «За мужність»;

16 медалями  –  зокрема:

* «За відвагу»;

* «За бойові заслуги»;

* імені А. С. Макаренка;

* імені Н. К. Крупської;

* Знаком «Відмінник народної освіти України», «Отличник народного образования СССР» та іншими нагородами.
Посилання

*  Наукові школи Харківського національного педагогічного університету імені Г. С. Сковороди: кол. моногр. / Харків. нац. пед. ун-т імені Г. С. Сковороди ; О. А. Андрущенко, Л. І. Білоусова, В. Я. Білоцерківський та ін. ; за заг. ред. І. Ф. Прокопенка. — Харків: ХНПУ, 2014. — С. 58 — 59.

*  Історико-педагогічна школа професора Попової Л. Д.
Примітки
 Попова Людмила Данилівна // SK Wiki. Енциклопедичний довідник ХНПУ імені Г. С. Сковороди. — С. 54.;

Джерела

# Кафедра загальної педагогіки та педагогіки вищої школи: минуле і сучасність : до 165-річчя від дня заснування / Харків. нац. пед. ун-т ім. Г. С. Сковороди ; уклад.: Л. Д. Зеленська, О. І. Башкір, С. О. Васильєва та ін. ; за заг. ред. С. Т. Золотухіної. – Харків : Щедра садиба плюс, 2015. – С.45­ – 46.
# Штефан Л. Наукові школи кафедри історії педагогіки і порівняльної педагогіки / Л. Штефан // Новий Колегіум. – 2020. – № 1 (99). – С. 86–90.
  