
Лі́дія Зіно́віївна Пономарьо́ва ( 29 квітня 1909, Барнаул —  1978) — українська радянська художниця; член Спілки радянських художників України.

Біографії
Народилася 29 квітня 1909 року в місті Барнаулі (нині Алтайський край, Росія). 1940 року закінчила Київський художній інститут, де навчалася, зокрема, у Павла Волокидіна, Федора Кричевського, Костянтина Єлеви, Сергія Григор'єва.

Жила у Києві, в будинку на вулиці Червоноармійській, № 12 а, квартира № 12. Померла у 1978 році.

Творчість
Працювала в галузі станкового живопису. Авторка жанрових картин, пейзажів, натюрмортів, портретів. Серед робіт:

* «Забійниця Кузбасу» (1943);
* «Вручення прапора ГКО на шахті Кузбасу» (1943);
* «Німецькі окупанти в Україні» (1945);
* «Біля могили героя» (1847);
* «Портрет робітника київського заводу «Арсенал» М. Животенка» (1947);
* «Катя» (1960);
* «Дівчина з гвоздикою» (1967);
* «Портрет Володимира Сосюри» (1969).

Брала участь у республіканських виставках з 1945 року, всесоюзних — з 1940 року. Персональна виставка відбулася у Києві у 1952 році.

Примітки


Література
* Пономарьова Лідія Зіновіївна // ;
* Пономарьова Лідія Зіновіївна // 













