
Мусульманський квартал (   Ḥāraṫ al-Muslimīn ;    Ha-Rovah ha-Muslemi) — один із чотирьох (разом із єврейським, християнським та вірменським) збережених історичних кварталів оточеного мурами Старого міста в Єрусалимі.

Опис
Квартал займає 31 гектар у північно-східній частині Старого міста і є найбільшим по розміру і найбільш густонаселеним із чотирьох його кварталів. Квартал обмежений Левовими воротами на сході, північною опорною стіною Храмової гори на півдні і дорогою Дамаські ворота — Стіна плачу на заході. Безпосередньо в квартал ведуть Дамаські (Шхемські) ворота, Левові ворота і Ворота Ірода. В цьому кварталі бере свій початок Віа Долороза.

Населення мусульманського кварталу в 2005 році складало 22 тис. осіб.

Історія
ліворуч
До заворушень у Палестині 1929 року, Мусульманський квартал мав змішане населення з євреїв, мусульман і християн . Зараз у мусульманському кварталі, крім більш ніж 20-тисячного мусульманського населення, проживає близько 60 єврейських родин і невелика кількість християн. В кварталі є декілька єшив.

У 2007 році ізраїльський уряд почав фінансувати будівництво Квіткових воріт, першого єврейського поселення в Мусульманському кварталі з 1967 року. У ньому буде 20 квартир і синагога. За даними Палестинського академічного товариства з вивчення міжнародних відносин, Ізраїль встановив до 500 камер відеоспостереження в трьох неєврейських кварталах (мусульманському, християнському та вірменському) міста.

Визначні пам'ятки
 Бавовняний ринок, реконструйований у 1336 році мамлюкским правителем Еміром Танкізом, губернатором Дамаска
Мусульманські
Крім кількох мечетей, основні місця мусульманського поклоніння, Купол Скелі та мечеть Аль-Акса, знаходяться на Храмовій горі (еспланада мечетей), поза межами традиційних кордонів Мусульманського кварталу.

Християнські
У кварталі є багато памяток римського доби та доби хрестоносців. В ньому знаходяться перші сім станцій Віа Долороза (Хресної дороги), яка бере свій початок в цьому районі і перетинає його: Церква засудження і накладення Хреста, Церква бичування, Базиліка Ecce Homo тощо.

Біля Левових воріт знаходиться базиліка Святої Анни (на місці будинку Анни та Йоакима, батьків Діви Марії), яка є територією, що належить французькій державі і розташована в самому серці Старого міста Єрусалиму.

В кварталі також знаходиться басейн Бетезда (який більше не містить води).

Єврейські
Мала Стіну Плачу
Єврейські визначні пам'ятки включають Котел Катан або Малу Стіну Плачу та Тунель Стіни Плачу, який проходять під околицями вздовж Стіни Плачу. Під мусульманським кварталом також знаходяться «Печери Седекії», також відомі як «Соломонові каменоломні», вхід до яких знаходиться біля Дамаських воріт.

В кварталі також є кілька єшив (Атерет Коханім, Хазон Єчезкель тощо).

Див. також

* Віа Долороза
* Марокканський квартал (Єрусалим)
* Єврейський квартал (Єрусалм)
* Вірменський квартал (Єрусалим)
* Християнський квартал (Єрусалим)

Примітки


Посилання

*  Віртуальна екскурсія Мусульманським кварталом HD - грудень 2007 р

Джерела

* Johannes Becker: Verortungen in der Jerusalemer Altstadt: Lebensgeschichten und Alltag in einem engen urbanen Raum. transcript, Bielefeld 2017. 
* Ruth Kark, Michal Oren-Nordheim: Jerusalem and Its Environs: Quarters, Neighborhoods, Villages, 1800-1948. Magnes Press, Jerusalem 2001.  
* Max Küchler: Jerusalem: Ein Handbuch und Studienreiseführer zur Heiligen Stadt. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2007, S. S. 207–220. 311–408. 518ff. 534–537. 
* Nimrod Luz: The Mamluk City in the Middle East: History, Culture, and the Urban Landscape. Cambridge University Press, New York 2014. 
* Nimrod Luz: Reconstructing the Urban Landscape of Mamluk Jerusalem: Spatial and Social-political Implications. In: Reuven Amitai, Stephan Conermann (Hrsg.): The Mamluk Sultanate from the Perspective of Regional and World History. V&R unipress, Göttingen 2019, S. 126–148. 
* Alexander Schölch: Jerusalem in the 19th century (1831–1917 AD). In: Kamil Jamil Asali (Hrsg.): Jerusalem in history. Olive Branch Press, New York 1990. 
* Scott Wilson:  Jewish Inroads in Muslim Quarter. Washington Post, 11. Februar 2007 