




Сербін Дмитро Миколайович — завідуючий лікар кардіолог-реаніматолог Олександрівської лікарні міста Києва, засновник медичної клініки "Віра, Надія, Любов", вайд-ресівер Київської команди американського футболу "Кепіталс", шестиразовий чемпіон України, майстер спорту, штабс-сержант Національної Гвардії України. Двоюрідний брат Сербіної Наталії Василівни, відомої української співачки-фольклористки.

Народився 7 травня 1973 року в місті Києві. Дмитро багато подорожував із батьками, які були спортсменами.

Дмитро навчався в середній школі №221 міста Києва у колишньому Залізничному районі. Він займався спортом із дитинства, часто відвідував тренування своїх батьків, відомих спортсменів тогодення. Мати Дмитра Ніна Василівна чемпіон світу із стрибків у висоту серед ветеранів спорту. Дмитро тренувався з хокейною командою київського "Сокіла" на ледовій арені колишнього Республіканського, а зараз Олімпійського стадіону, та був вратарем юніорів "Сокіла" у 1980х роках.

Дмитро навчався у медичному коледжі, та медичному університеті імені Богомольця на кардіолога-реаніматолога у 1990х. Почав працювати лікарем швидкої допомоги ще зі студентського віку, він врятував багато життів й не уявляв свого життя без кардіології, реанімації та спорту. Продовжив медичну кар'єру у відділенні реанімації та кардіології Олександрівської лікарні міста Києва, де рятував від інфарктів пацієнтів швидкої.

Дмитро почав цікавитися американським футболом у дорослому віці, і пройшов довгий шлях від початківця до легенди американського футболу - шестиразового чемпіону України та майстра спорту з американського футболу в Україні за досить короткий термін. Він грав за команди "Патріоти", "Бендітс", "Кепіталс", та часто запрошувався грати у європейських командах за кордоном України. Дмитра поважали не лише місцеві, але й американські тренери та ігроки на батьківщини цього виду спорту. Він виховав Максима Черепівського - квотербека "Кепіталс", з ким вони грали у парі та отримали разом звання Чемпіонів України. Максим продовжить традицію та школу Дмитра.

Грав в складі команд до останнього дня. Пішов на війну разом із членами своєї команди захищати Батьківщину та допомагати пораненим.

Загинув рятуючи поранених бійців з поля бою 24 жовтня 2022 року біля Сватового, Донецької оласті.