
 Маурі Рюемя та його дружина Ельві Сінерво в 1950-х роках.
Е́льві А́уліккі Сі́нерво-Рю́емя (Elvi Aulikki Sinervo-Ryömä; *, Гельсінкі, Велике князівство Фінляндське, Російська імперія, тепер Фінляндія — , Перная, Фінляндія) — фінська робітнича письменниця, поетеса і перекладачка.  

Найпродуктивніший період літераторки був між 1931 і 1956 роками. Починаючи від 1950-х років активно займалась перекладами. 

Переконана комуністка, також висловлювала свою позицію через творчість, після ІІ Світової війни тривалий час працювала у Комуністичній партії Фінляндії (SKP).

З життєпису
Ельві Сінерво належала до родини, яка виросла в Гельсінкі, її сестри депутатка Сільві-Кілліккі Кілпі та письменниця Айра Сінерво. Батьки — коваль Едвард Сінерво та Альма Валленіус. Дівчинка відвідувала фінську школу для дівчат у Ваасі та середню школу для дівчат. 

Заміжня за лікарем, депутатом і головним редактором Маурі Рюемя (1911–1958). Шлюб, укладений у 1933 році, завершився смертю чоловіка внаслідок ДТП. Їхні діти — Ілкка, Лііса та Майя Рюемя.

У 1930 році вперше відвідала СРСР.

Разом зі своїм чоловіком Е. Сінерво була одним із засновників фінсько-радянського товариства миру та дружби (1940), також була заступником секретаря товариства. Коли керівництво держави визнало організацію загрозою для безпеки Фінляндії, товариство заборонили, а керівництво заарештували. У липні 1941 року Ельві Сінерво засудили до 3 років колонії за підготовку до державної зради. 

Звільнена у червні 1944 року. 

Розчарована методами і загалом діяльністю SKP, Ельві Сінерво була виключена з партії в листопаді 1959 року, але й далі вважала себе комуністкою, як і не припиняла діяльності в організації «Фінські захисники миру».

З доробку
Ельві Сінерво від самого початку входила до складу просвітницької організації Kiila, заснованої в 1936 році (разом з Ярно Пеннаненом, Арво Туртіайненом, Вільо Каявою та Отто Вархіа). Хоча до Kiila приймали винятково письменників, у групі активно працювали критики та кінорежисери. Серед уже визнаних письменників до Kiila приєдналися Катрі Вала та Пентті Хаанпяя. Після ІІ Світової діяльність Kiila швидко відновилася й тривала аж до 1970-х.

Одна з найвідоміших поезій Е. Сінерво «Наталія» — часів ув'язнення. Серед інших політичних поезій авторки — Kivinen laulu, написана до 30-річчя SKP у 1948 році, а також Lintu mustasiipi lennä та Sinä teijit kulakosi lait, натхненні Кривавим четвергом у Кемі (1949). Ці та чимало інших її віршів набули нового життя, як пісні з розквітом лівого політичного пісенного руху на початку 1970-х.

Починаючи від 1950-х років, Е. Сінерво переклала фінською багато художніх творів з німецької, шведської та англійської, серед них Бертольта Брехта й Генріка Тікканена.

Бібліографія

* Runo Söörnäisistä: novelleja. Jyväskylä; Helsinki: K. J. Gummerus, 1937.
* Коваль із Палаванкюля (Palavankylän seppä, роман, 1939)
* Pilvet (збірка віршів, частково написана під час ув'язнення, 1944)
* Onnenmaan kuninkaantytär ja ihmislapset (п'єса, під псевдонімом Aulikki Prinkki, 1944)
* Десант (Desantti, п'єса, 1945)
* Вільямі Вайдокас, історія про хлопчика, який хотів бути схожим на Данко (Viljami Vaihdokas, kertomus pojasta, joka tahtoi tulla Dankon kaltaiseksi, роман, 1946)
* Товаришу, не обманюй (Toveri, älä petä, повість, 1947)
* Сходження на гору (Vuorelle nousu, зб. оповідань, 1948)
* В останню травневу ніч (Toukokuun viimeisenä iltana, радіоп'єса, 1948)
* Ой пташе чорнокрилий (Oi lintu mustasiipi, поезії, 1950)
* Світ молодий (Maailma on vasta nuori, п'єса, 1952)
* Дівоча криниця (Neidonkaivo, вірші, 1956)
* Rukkanen (вірші, 1957)
* 
* Пісня «Наталія» — на вірші, написані Сінерво в ув'язненні.


Активно видавалась в СРСР російською.

Нагороди
Сінерво нагороджена Pro Finlandia (1967), також преміями Ейно Лейно в 1980 році та Мікаеля Агріколи в 1973 році за фінський переклад п'єси Бертольта Брехта «Свята Йоганна з боєнь» і роману Пера Улофа Енквіста «П'ята зима чудесного цілителя».

Примітки


Література та посилання
* Huhta, Veli-Matti: ”Ei ole muuta onnea kuin kaikkien onni.” Elvi Sinervon totinen sana on säilyttänyt voimansa. Yliopisto 6–7/2012, s. 42–45. 
* 
* 
* Sinervo, Elvi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). 
*  
*  
* Об авторах // Совремеменная финская новелла. М.: Художественная литература, 1985. — 591 с. — С. 580 







