
Рецесія, спричинена пандемією COVID-19, яку також називають Великим локдауном — це глобальна економічна рецесія, спричинена пандемією коронавірусної хвороби. Рецесія почалася в більшості країн у лютому 2020 року.

Після року економічного спаду в цілому світі, який супроводжувався стагнацією економіки та споживчої активності, локдауном внаслідок COVID-19, та іншими запобіжними заходами, які запроваджувалися на початку 2020 року, світова економіка увійшла у кризу. За 7 місяців всі розвинені економіки світу увійшли до стану рецесії.

Першою серйозною ознакою рецесії став крах фондового ринку 2020 року, коли основні фінансові індекси наприкінці лютого та в березні впали на 20–30 %. Відновлення почалося на початку квітня 2020 року; до квітня 2022 року ВВП більшості великих економік або повернулися до допандемічного рівня, або перевищили його, а багато ринкових індексів відновилися або навіть до кінця 2020 року встановили нові рекорди.

Під час рецесії в багатьох країнах надзвичайно високо та швидко зріс рівень безробіття. До жовтня 2020 року в США було подано понад 10 мільйонів заявок на отримання допомоги з безробіття, що перевантажило комп'ютерні системи та бази даних заявок на фінансоване державою страхування від безробіття. Організація Об'єднаних Націй у квітні 2020 року передбачила, що глобальне безробіття у другому кварталі 2020 року спричинить зникнення 6,7 % робочих годин у всьому світі, що еквівалентно 195 мільйонам штатних працівників. Очікувалося, що в деяких країнах рівень безробіття становитиме близько 10 %, а в найбільш постраждалих від пандемії країнах рівень безробіття буде ще вищим. Країни, що розвиваються, також постраждали від падіння кількості грошових переказів, і появи голоду, пов'язаного з пандемією COVID-19.

Рецесія та супутня нафтова війна 2020 року між Росією та Саудівською Аравією призвели до падіння цін на нафту, краху туристичної галузі, готельної індустрії та енергетики; та призвели до спаду споживчої активності в порівнянні з попереднім десятиліттям. Світова енергетична криза 2021–2022 років була спричинена глобальним різким зростанням попиту, коли світ вийшов із ранньої рецесії, спричиненої пандемією, зокрема через високий попит на енергію в Азії. Ситуація ще більше погіршилася реакцією на загострення російсько-української війни, що продовжилося російським вторгненням в Україну у 2022 році та борговим дефолтом Росії у 2022 році.

Передумови
Корпоративна боргова бульбашка
Після фінансової кризи 2007–2008 років відбулося значне зростання корпоративного боргу, який зріс з 84 % валового світового продукту у 2009 році до 92 % у 2019 році, або близько 72 трильйонів доларів. У 8 найбільших економіках світу — Китаї, США, Японії, Великій Британії, Франції, Іспанії, Італії та Німеччині — загальний корпоративний борг становив близько 51 трильйона доларів у 2019 році порівняно з 34 трильйонами доларів у 2009 році. У випадку погіршення економічного клімату компанії з високим рівнем боргу ризикують стати неспроможними сплачувати свої відсотки кредиторам або рефінансувати свій борг, що змусить їх до реструктуризації. У 2019 році Інститут міжнародних фінансів прогнозував, що під час економічного спаду, вдвічі більшого, як криза 2008 року, нефінансові компанії заборгували б 19 трильйонів доларів США без прибутків, щоб покрити процентні виплати за випущеними боргами. У 2018 році міжнародна консалтингова компанія McKinsey & Company попереджав, що найбільші ризики будуть для ринків , що розвиваються, таких як Китай, Індія та Бразилія, де 25–30 % облігацій випущено високоризиковими компаніями.

Глобальна економічна рецесія у 2019 році
Протягом 2019 року МВФ повідомляв, що світова економіка переживає «синхронне уповільнення», яке стало найповільнішим темпом з часів світової фінансової кризи. На споживчому ринку з'явилися «тріщини», оскільки ринки по всьому світу почали страждати внаслідок різкого погіршення виробничої діяльності. Вважалося, що глобальне зростання досягло піку в 2017 році, а загальний обсяг промислового виробництва у світі почав стійко падати на початку 2018 року. МВФ назвав підвищену торговельну та геополітичну напруженість основною причиною уповільнення, вважаючи, що Брекзит і торговельна війна між Китаєм і США стала основною причиною уповільнення економіки в 2019 році, тоді як інші економісти виною уповільнення назвали проблеми з ліквідністю.

У квітні 2019 року крива дохідності США перевернулася, що викликало побоювання рецесії в 2020 році в усьому світі. Перевернута крива дохідності та побоювання торговельної війни між Китаєм і США спричинили розпродажі на світових фондових ринках у березні 2019 року, що викликало більше побоювань щодо неминучості рецесії. Зростання рівня боргу в Європейському Союзі та США завжди викликало занепокоєння економістів. Однак у 2019 році це занепокоєння посилилося під час економічного спаду, і економісти почали попереджати про «боргову бомбу», яка може статися під час наступної фінансової кризи. Борг у 2019 році був на 50 % більшим, ніж під час фінансової кризи 2007–2008 років. Низка економістів стверджували, що цей зростаючий борг є причиною дефолту низки економік і підприємств по всьому світу під час рецесії. Перші ознаки проблем, що призвели до краху, відбулися у вересні 2019 року, коли Федеральна резервна система США почала втручатися в роль інвестора для надання коштів на ринках РЕПО; за цей час ставка РЕПО овернайт підскочила вище безпрецедентних 6 %, що могло зіграти роль вирішального фактору в запуску подій, які призвели до краху.

Торгова війна між Китаєм і США
Торгова війна між Китаєм і США тривала з 2018 до початку 2020 року, і завдала значної шкоди світовій економіці. У 2018 році президент США Дональд Трамп почав встановлювати тарифи та інші торговельні бар'єри для Китаю з метою змусити його внести зміни в те, що США описує як «несправедливу торговельну практику». Серед цих торговельних практик та їхніх наслідків – зростаючий торговельний дефіцит, крадіжка інтелектуальної власності та швидке заволодіння американськими технологіями Китаєм.

У Сполучених Штатах торговельна війна призвела до боротьби за свої права фермерів і виробників, і підвищення цін для споживачів, що призвело до того, що виробничі галузі промисловості США увійшли в «м'яку рецесію» протягом 2019 року. В інших країнах вона також завдала економічної шкоди, зокрема це спричинило бурхливі протести в Чилі та Еквадорі внаслідок стрибків цін на транспорт та енергію, хоча деякі країни виграли від збільшення виробництва, яке заповнило прогалини внаслідок скорочення експорту з Китаю і США. Це також призвело до нестабільності фондового ринку. Уряди кількох країн, у тому числі й Китаю та Сполучених Штатів, вжили заходів для усунення певної шкоди, спричиненої погіршенням відносин між Китаєм і Сполученими Штатами та тарифами «око за око». Існує думка, що під час рецесії спад попиту та промислового виробництва внаслідок торгової війни погіршив економічну кризу.

Брекзит
В Європі економіка зазнала перешкод через невизначеність навколо виходу Великої Британії з Європейського Союзу, більш відомого як Брекзит. Економічне зростання в Британії та ЄС стагнувало протягом 2019 року перед Брекзитом, головним чином через невизначеність у Великій Британії, спричинену політичними діячами та рухами, які прагнули виступити проти виходу з ЄС, скасувати або іншим чином перешкодити вступу в силу результатів референдуму 2016 року щодо виходу Британії з ЄС, що призвело до затримок і подовжень різноманітних процедур. Сполучене Королівство пережило «майже рецесію» у 2019 році, що послабило британську економіку на початку 2020 року. Багато компаній покинули Велику Британію, щоб переїхати до ЄС, що призвело до втрат у торгівлі та економічного спаду для як членів ЄС, так і Великої Британії.

Супутні обтяжуючі події
Криза ліквідності Evergrande у 2021 році
У серпні 2021 року повідомлено, що другий за величиною забудовник Китаю «Evergrande Group» має заборгованість на 300 мільярдів доларів. Оскільки компанія пропустила кілька термінів оплати у вересні 2021 року, склалося враження, що компанія зазнає краху без втручання уряду, оскільки акції компанії тоді впали на 85 %. Оскільки Китай є другою за величиною економікою у світі, а нерухомість становить значну частину ВВП країни, то це загрожувало ще більшою дестабілізацією рецесії внаслідок COVID-19, особливо враховуючи, що Китай на той час знаходився на глибині бульбашки нерухомості, що перевищила бульбашку нерухомості Сполучених Штатів Америки, яка призвела до попередньої глобальної рецесії.

Світова енергетична криза 2021–2022 років і санкції проти Росії
Глобальний дефіцит енергії у 2021–2022 роках є останнім у серії циклічних дефіцитів енергії, які спостерігалися за останні 50 років. Нарощування кількості російських військ біля кордонів України та наступне вторгнення також поставили під загрозу постачання енергоносіїв з Росії до Європи, водночас збільшуючи вартість нафти, що змушує європейські країни диверсифікувати джерела імпорту енергії. Економічні наслідки глобальної енергетичної кризи 2021–2022 років і російського вторгнення в Україну в 2022 році вплинули на ціни на нафту в усьому світі, особливо безпрецедентні заходи, вжиті щодо відключення Росії від системи SWIFT, і запровадження комплексних санкцій проти Росії. Перед офіційним повідомленням щодо заборони на імпорт 8 березня 2022 року з'явились повідомлення про запропоновані США та ЄС заборони на імпорт російської нафти та газу. Це було на додаток до вже існуючих дій, вжитих американськими компаніями щодо кількох російських організацій, пов'язаних із російським урядом, причому торговий статус Росії також ставився під сумнів з міркувань безпеки. До введення заборони вартість російського рубля рекордно впала, незважаючи на те, що ціна на нафту досягла максимуму за 14 років. Повідомлялося, що переговори про запровадження міжнародного енергетичного ембарго вплинули на російський нафтовий ринок через попередні побоювання інвесторів, і до 10 березня з'явилися повідомлення про те, що агентство Fitch знизило борговий рейтинг Росії з «B» до «C», що вказує на те, що потенційний дефолт Росії був неминучим. Зрештою, після 27 червня 2022 настав дефолт російського боргу.

Причини
Пандемія COVID-19 є найбільш руйнівною пандемією з часів іспанського грипу в 1918 році. Коли наприкінці 2019 року розпочалась пандемія, а потім у 2020 році світ переживав економічну стагнацію та значний спад споживання. Більшість економістів вважали, що наближається рецесія, хоча й не дуже серйозна. В результаті швидкого поширення хвороби в усьому світі влада багатьох країн ініціювали запровадження локдауну, щоб стримати поширення COVID-19. Це призвело до колапсу низки галузей промисловості та продажу товарів водночас, та створило великий тиск на банки та зайнятість населення. Наслідком цього став крах фондового ринку, а згодом і рецесія. Унаслідок нових заходів соціального дистанціювання, запровадженим у відповідь на пандемію, карантинні заходи спричинили вплив на більшу частину світової економіки.

Пандемія COVID-19
Пандемія COVID-19 — це триваюча пандемія коронавірусної хвороби 2019 (COVID-19), спричиненої важким вірусом SARS-CoV-2; спалах якої вперше виявлено в китайському місті Ухань у грудні 2019 року. 30 січня 2020 року спалах хвороби оголошено надзвичайною ситуацією в галузі охорони здоров'я міжнародного значення, а 11 березня 2020 року Всесвітня організація охорони здоров'я визнала епідемію коронавірусної хвороби пандемією. Пандемія призвела до серйозного глобального розладу економіки, перенесення або скасування спортивних, релігійних, політичних і культурних заходів, і дефіцит постачання практично всіх видів продукції, що посилився панічними покупками. Школи, університети та коледжі закриті в 63 країнах або по всій території країни, або місцевому рівні, що торкнулося приблизно 47 % учнівського та студентського населення світу. Уряди багатьох країн обмежили або заборонили поїздки без нагальної необхідності до та з країн і районів, уражених спалахом. Проте хвороба розпочала швидко поширюватися у багатьох частинах світу, і багато хто вже не знав, де і як він заразився.
Зображення SARS-CoV-2 скануючим електронним мікроскопом (у центрі, жовтий).

Пандемія COVID-19 мала далекосяжні наслідки, окрім поширення хвороби та карантинних заходів задля стримування її поширення. Протягом того, як пандемія поширилася по всьому світу, занепокоєння перемістилися з питань виробництва на сторону постачання та скорочення діяльності в секторі послуг. Пандемія одностайно вважається основним фактором, що спричинив рецесію. Пандемія негативно вплинула майже на кожну велику галузь економіки, була однією з головних причин краху фондового ринку, та призвела до серйозних обмежень соціальних свобод і пересування.

Криза, спричинена COVID-19, вплинула на світову економічну активність, що призвело до падіння глобальної комерційної торгівлі на 7 % у 2020 році. Незважаючи на те, що зберігалися глобальні ланцюжки створення вартості, низка невідповідностей між попитом і пропозицією, спричинених пандемією, знову виникли протягом періоду відновлення, та поширювалися через торгівлю в усьому світі.

Під час першої хвилі пандемії COVID-19 підприємства втратили 25 % своїх доходів і 11 % робочої сили, причому особливо сильно постраждали сектори з інтенсивним контактом і малі та середні підприємства. Однак значна допомога від держави допомогла запобігти масштабним банкрутствам: лише 4 % підприємств оголосили про неплатоспроможність або назавжди припинили роботу під час цієї хвилі пандемії.

Допомога людям і підприємствам у вигляді схем збереження робочих місць, субсидій, податкових пільг і програм гарантування кредитів склала приблизно 9 % ВВП із значними відмінностями між країнами, що може відображати простір для політичних рішень та рівень розвитку. З огляду на значні проблеми з ліквідністю, боргові мораторії, та перегляд правил про банкрутство також захистили підприємства та людей під час пандемії COVID-19.

Унаслідок на високий рівень поширення хвороби та кількості смертей країни Західних Балкан, Східного сусідства та Центральної та Східної Європи зіткнулися з серйозною рецесією.

Локдаун
Хоча розпорядження про перебування вдома явно впливають на багато видів діяльності, особливо на ті, які надають послуги особисто (включаючи роздрібні магазини, ресторани та готелі, розважальні заклади та музеї, медичні кабінети, салони краси та спа-центри), проте державні розпорядження не є єдиним тиском на ці заклади. У Сполучених Штатах Америки люди почали змінювати свою економічну поведінку за 10–20 днів до того, як місцева влада оголосила заборону на перебування поза домом, і до травня зміни в темпах пересування людей (згідно з даними смартфонів) не завжди відповідали місцевому законодавству. Згідно з дослідженням 2021 року, лише 7 % падіння економічної активності було пов'язано з обмеженнями діяльності, запровадженими урядом; переважна більшість падіння відбулася внаслідок того, що підприємці добровільно відмовилися від економічної діяльності.

Нафтова війна між Росією та Саудівською Аравією
Зменшення попиту на подорожі та відсутність заводської активності внаслідок пандемії COVID-19 суттєво вплинули на попит на нафту, спричинивши падіння її ціни. Російсько-саудівська війна за ціни на нафту ще більше погіршила рецесію, оскільки вона обвалила ціни на нафту. У середині лютого 2020 року Міжнародне енергетичне агентство прогнозувало, що зростання попиту на нафту в 2020 році буде найменшим з 2011 року. Падіння попиту в Китаї призвело до зустрічі ОПЕК для обговорення потенційного скорочення виробництва задля компенсації втрати попиту. Після зустрічі у Відні 5 березня 2020 року картель уклав попередню угоду про скорочення видобутку нафти на 1,5 мільйона барелів на день, що мало призвести до найнижчого рівня видобутку з часів війни в Іраку.

Після того, як 6 березня ОПЕК і Росія не змогли домовитися про скорочення видобутку нафти, а Саудівська Аравія і Росія 7 березня оголосили про збільшення видобутку нафти, ціни на нафту впали на 25 %. 8  березня Саудівська Аравія несподівано оголосила, що збільшить видобуток сирої нафти та продаватиме її зі знижкою (6–8 доларів за барель) клієнтам в Азії, США та Європі після провалу переговорів, оскільки Росія чинила опір закликам скоротити виробництво. Найбільші знижки були націлені на російських споживачів нафти в північно-західній Європі.

До оголошення ціни на нафту впали більш ніж на 30 % з початку року, а після оголошення Саудівської Аравії впали ще на 30 %, хоча пізніше дещо піднялися. Еталонний сорт нафти «Brent», який використовувався для визначення ціни на 2/3 світових поставок сирої нафти, в ніч на 8 березня зазнав найбільшого падіння з часів війни в Перській затоці 1991 року. Водночас ціна іншого сорту нафти «West Texas Intermediate», який також використовується як еталон світових цін на нафту, впала до найнижчого рівня з лютого 2016 року.Експерт з енергетики Боб Макнеллі зазначив: «Це вперше з 1930 і 1931 років масовий негативний шок попиту збігся з шоком у пропозиції»; у цьому випадку закон про тарифи Смута-Хоулі прискорив крах міжнародної торгівлі під час Великої депресії, що збіглося з відкриттям нафтового родовища Східного Техасу під час нафтового буму в Техасі. Побоювання продовження цінової нафтової війни між Росією та Саудівською Аравією призвела до падіння американських акцій, і особливо вплинула на американських виробників сланцевої нафти.

На початку квітня 2020 року Саудівська Аравія та Росія домовилися скоротити видобуток нафти. Агентство «Reuters» повідомило, що «якщо Саудівській Аравії не вдасться стримати видобуток, сенатори США закликали Білий дім запровадити санкції проти Ер-Ріяда, вивести американські війська з королівства та запровадити імпортні тарифи на саудівську нафту». 20 квітня 2020 року ціна на нафту ненадовго знизилася.

Фінансова криза

Обвал фондового ринку 2020 року почався 20 лютого 2020 року, хоча економічні аспекти рецесії через COVID-19 почали з'являтися наприкінці 2019 року. Внаслідок пандемії COVID-19 глобальні ринки, банки та всі компанії зіткнулися з кризами, яких не було з часів Великої депресії 1929 року.

З 24 по 28 лютого фондові ринки впали найбільше за тиждень з часів фінансової кризи 2007–2008 років., таким чином увійшовши в корекцію. Світові ринки на початку березня 2020 року стали надзвичайно нестабільними, відбувалися значні коливання. 9 березня більшість світових ринків повідомили про серйозні скорочення, головним чином у відповідь на пандемію COVID-19 і війну цін на нафту між Росією та країнами ОПЕК на чолі з Саудівською Аравією. Ці події отримали назву «Чорний понеділок I», і на той час це було найгірше падіння з часів великої рецесії 2008 року.

Через 3 дні після «Чорного понеділка I» відбулося ще одне падіння, «Чорний четвер», коли акції в Європі та Північній Америці впали більш ніж на 9 %. На Волл-стріт відбулося найбільше падіння відсотка за один день з Чорного понеділка 1987 року, а FTSE MIB італійської біржі впав майже на 17 %, ставши ринком, який найбільше постраждав під час Чорного четверга. Незважаючи на тимчасове зростання 13 березня (коли ринки показали свій найкращий день з 2008 року), усі три індекси Волл-стріт впали більш ніж на 12 %, коли ринки знову відкрилися 16 березня. Протягом цього часу один контрольний індекс фондового ринку в усіх країнах G7 та 14 країнах G20 знаходились у тенденції падіння фондових показників.

Чорний понеділок I (9 березня)
Падіння
Перед відкриттям ф'ючерсний ринок промислового індексу Доу-Джонса зазнав падіння на 1300 пунктів внаслідок пандемії та падіння ціни на нафту, описаних вище, що спричинило зупинку торгів або автоматичний вимикач, через що ф'ючерсний ринок призупинив торгівлю на 15 хвилин. Це прогнозоване падіння на 1300 пунктів 9 березня було б одним із найбільших показників падіння індексу Доу-Джонса за один день. Коли ринок відкрився 9  березня, індекс Доу-Джонса різко впав на 1800 пунктів, що на 500 пунктів нижче прогнозу.

Після падіння промислового індексу Доу-Джонса на 2000 пунктів, цей факт названий «The News International» «найбільшим падінням у торгівлі за день». Падіння індексу Доу-Джонса активувало низку торговельних «вимикачів» задля приборкання панічних продажів.

Вартість акцій нафтових компаній Chevron і ExxonMobil впали приблизно на 15 %. Nasdaq Composite у США втратив понад 620 пунктів. S&P 500 впав на 7,6 %. Ціни на нафту впали на 22 %, а прибутковість 10-річних і 30-річних цінних паперів казначейства США впала нижче 0,40 % і 1,02 % відповідно. Канадський індекс S&P/TSX Composite завершив вихідний день зі зниженням більш ніж на 10 %. Бразильський індекс IBOVESPA впав на 12 %, знецінивши своє зростання за 15 місяців. Австралійський індекс ASX 200 втратив 7,3 % — це найбільше його щоденне падіння з 2008 року, хоча пізніше того ж дня він відновився. Лондонський індекс FTSE 100 втратив 7,7 %, зазнавши найгіршого падіння з часів фінансової кризи 2008 року. Акції BP і Shell Oil протягом дня впали в ціні майже на 20 %. Індекси FTSE MIB в Італії, CAC 40 у Франції, і німецький індекс DAX також знизилися, причому найбільше постраждала Італія, оскільки в країні розпочалася епідемія COVID-19. Вони впали на 11,2 %, 8,4 % і 7,9 % відповідно. Індекс STOXX Europe 600 впав більш ніж на 20 % нижче свого піку на початку року.

На низці азіатських ринків — у Японії, Сінгапурі, Філіппінах та Індонезії — акції впали більш ніж на 20 % від своїх останніх піків, увійшовши в зону значного падіння. У Японії Nikkei 225 різко впав на 5,1 %. У Сінгапурі індекс Straits Times впав на 6,03 %. У Китаї індекс CSI 300 втратив 3 %. У Гонконзі індекс Hang Seng впав на 4,2 %. У Пакистані індекс PSX зафіксував найбільше падіння за день в історії країни, втративши 2302 пункти або 6,0 %. Ринок завершився зниженням індексу KSE 100 на 3,1%. В Індії BSE SENSEX знизився на 1942 пункти до 35635, а NIFTY 50 знизився на 538 пунктів до 10451.

The Washington Post стверджувала, що пов'язані з пандемією потрясіння можуть спровокувати крах корпоративної боргової бульбашки, спровокувавши та погіршивши рецесію. Центральний банк Росії оголосив, що призупиняє купівлю іноземної валюти на внутрішньому ринку на 30 днів, тоді як Центральний банк Бразилії продав на аукціоні додаткові 3,465 мільярда доларів на валютному ринку у двох окремих транзакціях, а Банк Мексики збільшила програму валютних аукціонів з 20 мільярдів до 30 мільярдів доларів. Після оголошення програм фіскального стимулювання на 120 мільярдів доларів 2 грудня 2019 року прем'єр-міністр Японії Сіндзо Абе оголосив про додаткові державні витрати, а міністр фінансів Індонезії Шрі Мульяні також оголосив про додаткове стимулювання економіки.

Чорний четвер (12 березня)
«Чорним четвергом» назвали глобальний крах фондового ринку 12 березня 2020 року в рамках масштабного краху фондового ринку 2020 року. Фондові ринки США постраждали від найбільшого одноденного відсоткового падіння з часів краху фондового ринку 1987 року. Слідом за «Чорним понеділком» трьома днями раніше «Чорний четвер» пояснювався пандемією COVID-19 і відсутністю довіри інвесторів до президента США Дональда Трампа після того, як він оголосив 30-денну заборону на в'їзд до Шенгенської зони. Крім того, Європейський центральний банк під керівництвом Крістін Лагард, вирішив не знижувати процентні ставки, незважаючи на очікування ринку, що призвело до падіння ф'ючерсів S&P 500 більш ніж на 200 пунктів менш ніж за годину.

Банк Індонезії оголосив про купівлю на відкритому ринку державних облігацій на 4 трильйони рупій (або 276,53 мільйона доларів США), а губернатор Банку Індонезії Перрі Варджійо заявив, що купівля державних облігацій Банком Індонезії на відкритому ринку зросла до 130 трильйонів рупій за рік і до 110 трильйонів рупій з початку року до кінця січня. Незважаючи на відмову знизити ставку за депозитами, Європейський центральний банк збільшив купівлю активів на 120 мільярдів євро, тоді як Федеральна резервна система оголосила про купівлю на відкритому ринку на суму 1,5 трильйона доларів. Прем'єр-міністр Австралії Скотт Моррісон оголосив про виділення пакету фіскального стимулювання на 17,6 мільярда австралійських доларів. Резервний банк Індії оголосив, що проведе шестимісячний обмін валюти на 2 мільярди доларів США, тоді як Резервний банк Австралії оголосив про викуп державних облігацій на суму 8,8 мільярда австралійських доларів. Центральний банк Бразилії продав на аукціоні валютні споти на 1,78 мільярда доларів США.

Фондові ринки Азіатсько-Тихоокеанського регіону закрилися з падінням індексів (з індексом Nikkei 225 Токійської фондової біржі, індексом Hang Seng Гонконгської фондової біржі та IDX Composite Індонезійської фондової біржі, які впали більш ніж на 20% нижче своїх 52-тижневих максимумів). Європейські фондові ринки закрилися з падінням на 11 % (з індексом FTSE 100 на Лондонській фондовій біржі, DAX на Франкфуртській фондовій біржі, CAC 40 на Euronext Paris, та FTSE MIB на Borsa Italiana закрилися більш ніж на 20 % нижче своїх останніх піків), тоді як індекс Доу-Джонса закрився додатково на позначці зі зниженням у  10 % (затьмаривши одноденний рекорд, встановлений 9 березня), NASDAQ Composite впав на 9,4 %, а S&P 500 впав на 9,5 % (причому індекси NASDAQ і S&P 500 також впали більш ніж на 20 % нижче своїх піків), і ці падіння призвели до зупинки торгів на Нью-Йоркській фондовій біржі вдруге за тиждень. Ціни на нафту впали на 8 %, тоді як прибутковість 10-річних і 30-річних казначейських цінних паперів США зросла до 0,86 % і 1,45 % (і їхня крива прибутковості завершилася нормальною).

Падіння
Промисловий індекс Доу-Джонса та індекс S&P 500 у США зазнали найбільшого одноденного падіння у відсотковому відношенні з моменту краху фондового ринку 1987 року, як і британський індекс FTSE 100, який впав на 10,87 %. Канадський індекс S&P/TSX Composite впав на 12 %, що стало найбільшим одноденним падінням з 1940 року. Італійський індекс FTSE MIB закрився з падінням на 16,92 %, що є найгіршим показником у його історії. Німецький індекс DAX впав на 12,24 %, а французький CAC - на 12,28%. У Бразилії індекс Bovespa різко впав на 14,78 % після торгів. Фондову біржу Сан-Паулу було зупинено двічі протягом дня; індекс також опустився нижче позначки 70 000, перш ніж закритися вище неї. Індекс NIFTY 50 на Національній фондовій біржі Індії впав на 7,89 % до більш ніж 20 % нижче свого останнього піку, тоді як індекс BSE SENSEX на Бомбейській фондовій біржі впав на 2919 (або 8,18 %) до 32778. Еталонний індекс фондового ринку Йоганнесбурзької фондової біржі впав на 9,3 %. 12 березня вдруге після 9 березня запускалася автоматична зупинка торгів на біржі, яка була запроваджена в 2013 році, після падіння на 7 %. 166

У Колумбії песо встановив історичний мінімум по відношенню до долара США, коли він вперше в історії торгувався більш ніж 4000 песо за долар. Мексиканський песо також встановив рекордно низький рівень по відношенню до долара США, торгуючись на рівні 22,99 песо за долар.

Чорний понеділок II (16 березня)
У кінці попереднього тижня валютне управління Саудівської Аравії оголосило про випуск пакету кредитних ліній на 13 мільярдів доларів для малих і середніх компаній, а президент ПАР Матамела Сиріл Рамафоса повідомив про виділення пакета фіскального стимулювання. Федеральна резервна система повідомила, що знизить цільову ставку федеральних фондів до 0–0,25 %, знизить резервні вимоги до нуля та розпочне програму кількісного пом'якшення на суму 700 мільярдів доларів.

Ф'ючерси індексів Доу-Джонса впали більш ніж на 1000 пунктів, а ф'ючерси на Standard & Poor's 500 впали на 5 %, що призвело до автоматичної зупинки торгів. У понеділок, 16 березня, азіатсько-тихоокеанські та європейські фондові ринки закрилися (причому індекс S&P/ASX 200 встановив одноденний рекорд падіння на 9,7 %, обвалившись на 30 % від піку, досягнутого 20 лютого). Промисловий індекс Доу-Джонса, індекси NASDAQ Composite та S&P 500 впали на 12–13 %, причому індекс Доу-Джонса затьмарив одноденний рекорд падіння, встановлений 12 березня, а торги були знову зупинені, вже втретє (після 9 і 12 березня) з початку місяця.

Примітки








