

Джилл Дороті Айрленд (  —  ) — англійська акторка та співачка. Вона знялася у 16 фільмах зі своїм другим чоловіком Чарлзом Бронсоном, а також була продюсером двох інших фільмів чоловіка.

Біографія
Айрленд народилася в Лондоні, в родині імпортера вин. Вона почала акторську кар'єру з невеликих ролей у фільмах середини 1950-х років, зокрема «Саймон і Лаура» (1955) та «Троє чоловіків у човні» (1956).

У 1957 році Айрленд вийшла заміж за актора Девіда Мак-Каллума. Пара познайомилась під час знімання стрічки «Пекельні водії» (1957). Пізніше вони з'явилися разом у п'яти епізодах серіалу «Агенти U.N.C.L.E.»: «Чотиристороння справа» (сезон 1, епізод 3, 1964), «Афера з піаніно Джуоко» (сезон 1, епізод 7, 1964), «Афера „Тигри йдуть“» (сезон 2, епізод 8, 1965) та у двох епізодах серіалу: «Каратисти-вбивці» (сезон 3, епізоди 28 і 29, 1967). Пара виховувала трьох синів: Пола, Валентина та Джейсона (усиновлений). Мак-Каллум й Айрленд розлучилися у 1967 році. Джейсон Мак-Каллум помер від передозування наркотиків у 1989 році, за шість місяців до смерті Айрланд.

У 1968 році Айрленд вийшла заміж за Чарлза Бронсона. Вона познайомилася з ним, коли Броснан і Мак-Каллумом знімалися у фільмі «Велика втеча» (1963). Пара виховувала двох дітей: доньку Зулейку та названу Катріну. Вони залишалися разом до смерті Айрленд у 1990 році.

Смерть
У 1984 році Айрленд діагностували рак молочної залози. Після постановки діагнозу Айрленд написала дві книги, в яких описала свою боротьбу з хворобою. На момент смерті вона писала третю книгу, у той період Айрленд стала прессекретарем Американського онкологічного товариства. У 1988 році вона свідчила перед Конгресом США щодо витрат на лікування та отримала від Президента Рональда Рейгана нагороду Американського онкологічного товариства за мужність.

У 1990 році Айрленд померла від раку грудей у своєму будинку в Малібу, Каліфорнія. Її кремували, а прах помістили в тростину, яку поховали разом з Чарльз Бронсон на Браунсвільському кладовищі після його смерті у 2003 році.

За внесок у кіноіндустрію Джилл Айрленд отримала зірку на Голлівудській алеї слави на Голлівудському бульварі, 6751.

У 1991 році Джилл Клейберг зіграла Айрленд у телевізійному фільмі «Смисл життя: Історія Джилл Айрленд», який розповідав про її останні роки, зокрема про боротьбу з раком грудей. Хоча Клейберг ніколи не зустрічалася з Айрленд, вона при підготовці прочитала її книгу та прослухала записані інтерв'ю. Кен Такер із журналу «Інтертеймент віклі» похвалив акцент Клейберг, написавши: «Окрім її спокійної впевненості, Клейберг використовує англійський акцент Айрленд, не привертаючи до себе уваги».. Ця роль змусила «Нью-Йорк таймс» написати, що її робота на малому екрані була «знаком часу: літні акторки, які звикли грати сильні ролі, знаходять свої найкращі роботи у кіно на телебаченні».

Фільмографія



























































Книги

* Бажання життя: Особиста історія виживання (1987) , 
* Лінія життя: Моя боротьба за рятування моєї родини (1989) , 

Примітки


Посилання









