


Мона Гаммонд (уроджена Мевіс Чін;   —  ) — ямайсько-британська акторка та співзасновник театральної компанії Talawa. Вона народилася у Твідсайді, Ямайка, у 1959 році Гаммонд іммігрувала до Великої Британії, де прожила до кінця свого життя. Гаммонд мала тривалу та видатну сценічну кар'єру. Вона стала найбільш відома своєю роботою на британському телебаченні, а особливо роллю Блоссом Джексон у мильній опері BBC «Мешканці Іст-Енду».

У 2005 році за внесок у драматичне мистецтво Гаммонд нагородили орденом Британської імперії. У 2018 році вона отримала нагороду «Жінка світу за життєві досягнення» за її довгу та видатну театральну кар'єру та підтримку темношкірих британських акторів із театральною компанією Talawa.

Раннє життя
Гаммонд народилася як Мевіс Чін 1 січня 1931 року у Твідсайді, округ Кларендон. Її батько був китайцем, а мати — ямайкою. У 1959 році за стипендією Ямайки вона переїхала до Великої Британії та працювала в Norman and Dawbarn Architects. Вона два роки відвідувала вечірні заняття в Міському літературному інституті в Лондоні та отримала стипендію в Королівській академії драматичного мистецтва (КАДМ), яку закінчила в 1964 році.

Кар'єра
Гаммонд розпочала свою кар'єру на сцені та з'явилася в телевізійних шоу, як-от «Ніжно, ніжно» (1968) й «Усунення несправностей» (1969). Її першою головною роллю була роль Леді Макбет у концертній залі «Раундгаус» у 1970 році в африканській версії п'єси Пітера Коу. Вона виконала головні роль у багатьох п'єсах низки перспективних темношкірих письменників: «Солодка розмова» Майкла Аббенсетса, «11 дім Жозефіни» Альфреда Фагона та кількох п'єс, написаних Мустафою Матурою, зокрема «Як час іде», «Плей Мас» і «Плейбой з Вест-Індії». Вона також провела два роки в Національному театрі в таких постановках, як «Овеча криниця» та «Пер Ґінт» режисера Деклана Доннеллана, а також зіграла в «Суворих випробуваннях».

У 1985 році Гаммонд разом з Івонн Брюстер, Ініго Еспежел і Кармен Манро заснували Talawa Theatre Company, яка стала однією з найвидатніших театральних компаній чорношкірих Великої Британії. У компанії створили відзначені нагородами п'єси про африканську діаспору та переосмислила класичні британські твори. Гаммонд зіграла у кількох виставах, зокрема "Чорні якобінці ", «Як важливо бути серйозним» і «Король Лір».

Далі була робота на телебаченні, включно з ролями у фільмах «Суїні» (1976), трисерійному мінісеріалі ATV про темношкірого детектива зі Східного Лондона «Волкотт» (1980–81), «Чорний шовк» (1985), «Джульєтта Браво» (1985); «Плейбой з Вест Індії» (1985), «Нещасний випадок» (1986) і «Коли помирає любов» (1990). Гаммонд двічі з'являлася в серіалі ITV «Вулиця коронації», одна із її ролей Велма Армітедж, матір Ширлі у 1988 році.

З 1994 по 1997 рік вона виконувала роль Блоссом Джексон у мильній опері BBC «Мешканці Іст-Енду». Це її другий персонаж в жанрі мильної опери, раніше вона зіграла другорядну роль акушерки Мішель Фаулер у 1986 році. Вона також іноді з'являлася в мильній опері BBC «Арчери», граючи Мейбл Томпсон, матір померлої дружини Алана Френкса (Джон Телфер).

Гаммонд зіграла багато ролей у телевізійних ситкомах, як-от Сусу у «Дезмондах» (1990–94) та його спін-оффі «Поркі» (1995–96), «Нас, дівчата» (1992–93), у якому вона зіграла бабусю Піннок, «Шеф-кухар!» (1996) і бабуся Сільві Гедлі в «Кроучах» (2003–05).

У 1999 році Гаммонд виконала роль Нен в дитячому телесеріалі «Хлопчик зі свинячим серцем», заснованому на однойменному романі Мелорі Блекман. Серед інших телевізійних робіт Гаммонд — «Поцілунки» (1989), "Випробування та відплата "(1998) як Бібі Гарроу, «Сонячний опік» (1999), «Шкода від шторму» (2000), «Законопроєкт» (2001), «Батько малюка» (2001), «Білі зуби» (2002), «Дотик морозу» (2003), «Голбі Сіті» (2001; 2005; 2011), «Лікарі» (2006) та «Смерть у раю» (2011). Вона також з'явилася в епізоді «Доктора Хто» «Повстання кіберлюдей» як сліпа бабуся Міккі Сміта Ріта-Енн у 2006 році. Серед її фільмів — «Форди на воді» (1983), «Мандерлей» (2005) та «Чумові шузи» (2006). Гаммонд з'явився у фільмі 2008 року «10 тисяч років до нашої ери» режисера Роланда Еммеріха.

На короткий час у жовтні 2010 року вона повторила свою роль Блоссом Джексон у серіалі «Мешканці Іст-Енду»: з'явившись на похороні правнука Біллі Джексона зі своїм екранним онуком Аланом Джексоном.

Нагороди
У 2005 році Гаммонд отримала орден Британської імперії за її заслуги в драматичному мистецтві Великої Британії. У 2006 році Гаммонд отримала нагороду «Натхнення» Едріка Коннора, найвищу нагороду Великої Британії від Screen Nation Film and Television Awards. У 2018 році вона була нагороджена премією «Жінки світу за життєві досягнення» за її довгу та видатну театральну кар'єру та за підтримку темношкірих британських акторів разом з театральною компанією Talawa.

Особисте життя
З 1965 по 1971 рік Гаммонд була одружена з Майклом Сандерсом. У них народився син Майкл. Вона знову вийшла заміж у 1973 році за Джона Педлера, вони розлучилися у 1987 році. У свої останні роки Гаммонд провела в геріатричному пансіонаті для артистів Брінсворт Гаус. У 2018 році її відвідала Меган, герцогиня Сассекську, з королівським візитом.

Гаммонд померла 4 липня 2022 року у віці 91 року. У неї залишилися син Майкл і онука Таллула.

Часткова фільмографія

* Форди на воді (1983) — мати Вінстона
* Непорочний (2002) — покупниця
* Життя і смерть Пітера Селлерса (2004) — Рут Аттавей / Служниця Луїза
* Мандерлей (2005) — Стара Вілма
* Доктор Хто (2006) — Рита-Енн Сміт
* Уяви нас разом (2005) — місіс Едвардс
* Чумові шузи (2005) — Пет
* 10 тисяч років до нашої ери (2007) — Стара мати
* Бурлескні казки (2009) — Дружина Смерті
* Коріолан (2011) — жінка з Ямайки
* Мешканці Іст-Енду (мильна опера BBC) (1994—1997, 2010) — Блоссом Джексон

Примітки


Посилання







