

Кім Ньюмен, також Ньюман (; 31 липня 1959, Лондон, Велика Британія) — англійський письменник, кінокритик і журналіст, фахівець із кінематографу в жанрі горор і літературі жахів. Багаторазовий лауреат різних літературних премій у жанрі.

Життєпис
Кім Ньюмен народився в Лондоні, а дитинство провів у селі Еллер у графстві Сомерсет. Другом дитинства Ньюмена став майбутній письменник (і співавтор) Юджин Бірн. Кім Ньюмен багато читав, надаючи перевагу фантастичній літературі, і з дитинства любив фільми жахів. Свій перший роман він написав у віці 15 років.

Закінчивши школу, Кім Ньюмен вступив на відділення англійської мови та словесності до університету Сассекса.

1980 року він повернувся до Лондона, де працював у театрі, був автором декількох постановок. Крім того, він грав у оркестрі «Club Whoopee», який виступав у лондонських кабаре. Також Ньюмен займався журналістикою, що дозволило йому поступово набути певної репутації в навкололітературних колах.

Після виходу першого критичного огляду кінематографу жахів, написаного у співавторстві з Нілом Ґейманом, Кім Ньюмен зосередився на кар'єрі кінокритика та письменника.

Творчість

Серія «Anno Dracula»
Нині найвідомішим і комерційно успішним проєктом Ньюмена є серія романів і оповідань під загальною назвою «Anno Dracula», створена на стику кількох жанрів — альтернативної історії, інтелектуального горору і вампірського роману, і розповідає про альтернативну реальність, у якій вампір Дракула з однойменного роману Брема Стокера захопив владу у вікторіанській Англії.

Зараз серія включає романи «Ера Дракули» (1992), «Криваво-червоний барон» (1995) і «Дракула ча-ча-ча» (1998, також друкувався під назвою «Суд слізний»), а також кілька оповідань. Офіційно серію не завершено.

Під ім'ям «Джек Йовіл»
Під псевдонімом «Джек Йовіл» Ньюмен опублікував низку книг за мотивами рольової гри Warhammer (романи «Драхенфельс», «Тварини в оксамиті» та збірки оповідань «Срібні кігтики» та «Женевьева невмерла», об'єднані спільною головною героїнею — вампіркою Женев'євою Дьєдонне). Його перу також належать кілька романів за мотивами гри Dark Future («Крокодилові сльози», «Завантажте демона», «Дорога 666» і «Камбек-тур»).

Окремі романи
Також Кім Ньюмен є автором кількох позасерійних романів: «Нічний мер» (1989), «Погані сни» (1990), «Яго» (1991), «Кворум» (1994), «Життя — це лотерея» (1999), «Час та відносність» (2001). У співавторстві з Юджином Бірном Ньюмен написав також романи «Назад у СРСР» (1997) та «Справа Британії».

Оповідання
Розповіді автора зібрано в книгах «Незвичайний доктор Тінь та інші оповідання», «Знамениті чудовиська», «Сім зірок», «Непробачні історії», «Мертві ходять швидко», «Там, де закопано тіла» та «Людина з клубу „Діоген“».

Сценарії та адаптації
Кім Ньюмен написав сценарії до фільмів «Англійська історія про привидів» та «Зникла дівчина» (також виступив режисером). Його оповідання «Жінка тижня» лягло в основу одного з епізодів канадського телесеріалу «Голод».

Нон-фікшн
Ньюмен — співавтор (разом зі Стівом Джонсом) двотомника «Горор: 100 найкращих книг», а також автор кількох монументальних критичних робіт: огляду фільмів жахів «Страшно, аж жах» (1985), книг «Кошмарні фільми: Критичний огляд фільмів жахів від 1986 року» та «Фільми про Дикий Захід». Крім того, разом із Полом Макоулі Ньюмен взяв участь у редагуванні «Альтернативної антології з історії музики».

Особливості творчості
У своїх творах Кім Ньюмен часто вдається до постмодерністських ігор з читачем, по-новому обігруючи знайомі сюжети (переважно зі сфери масової культури) і вставляючи в оповідання численні відсилання до класичних творів літератури жахів. Ньюмен також відомий потягом до альтернативної історії і любов'ю до включення в оповідання реальних сучасників або широко відомих людей, чиї образи також химерно заломлюються (часто не без елементів сатири).

Примітки


Посилання
*  Сайт письменника 
* 
*  Бібліографія на сайті Лабораторія Фантастики 







