
Ібн Міскавайх ( Muskūyah, 932–1030), повне ім'я Абу Алі Ахмад ібн Мухаммед ібн Якуб ібн Міскавайх — перський історик, поет, філософ і фізик часів Буїдів, прихильник грецької доктрини в ісламі. Його працю "Про визначення характера" (تهذيب الأخلاق Tahdhīb al-Akhlāq) називають найбільш впливовою роботою з філософської етики в ісламі. 

Ібн Міскавайх переводить етику заповідей Корану в етику чесноти Арістотеля, метою якої є дисциплінувати (''ta'dib, пор. грец. paideia'') людську природну запальність, дозволяючи глибокій єдності виражатися в любові та соціальності. Систему Міскавейха значною мірою перейняв аль-Газалі, особливо в трактуванні етики доброчесності, хоча в темах, де Міскавейх здавався надто світським чи гуманістичним аль-Газалі підкорегував його побожними темами.

Ібн Міскавайха іноді називають "Третім Учителем" в історії ісламської філософії та "першим мусульманином, що підійшов до вивчення етичної філософії з наукової точки зору".

Примітки


Джерела
* The Cambridge Dictionary of Philosophy, Robert Audi (Editor). Cambridge University Press, 1995 - 1999 (Editorial). Page: 679.






