
Томас Ферфакс, 3-й лорд Ферфакс із Камерона (англ. Thomas Fairfax, 3rd Lord Fairfax of Cameron; 17 (27) січня 1612, Дентон-Холл, Дентон, графство Йоркшир, Королівство Англія — 12 (22) листопада 1671, монастир Епплтон, графство Йоркшир, Королівство Англія) — лорд, англійський полководець і політичний діяч. Під час Англійської громадянської війни був головнокомандувачем парламентської армії.  

Життя до громадянської війни
Старший син Фердинандо Ферфакса, 2-го лорда Ферфакса з Камерона. За темний колір волосся отримав прізвисько «Чорнмй Том». Закінчив коледж Святого Джона в Кембриджі та коледж в Грейсс-Інн (1626-1628). Потім Ферфакс добровольцем брав участь у Вісімдесятилітній війні на боці нідерландських протестантів. У 1639-1640 роках як капітан йоркширських драгунів брав участь у Єпископських війнах, за бойові заслуги був посвячений королем у лицарі. 

З початком протистояння між королем і парламентом сер Томас, як і його батько, підтримали парламент бо вважали за необхідне обмежити влади монарха. 

Громадянська війна
У 1642 році після початку громадянської війни Ферфакс-старший був призначений командувачем парламентських військ на Півночі Англії а його син Томас став генерал-лейтенантом у його війську. У 1643 році Томас Ферфакс був розбитий роялістами у битві при Сікфорт-Мор. 

Навесні 1644 року армія Ферфакса взяла роялістів в Йорку, після чого король направив на деблокаду міста значні сили які були зупинені Ферфаксом біля Марстон-Муру. Ферфакс особливо відзначився під час битви при Марстон-Мурі 2 липня 1644 року, генерал особисто водив війська в атаку і був важко поранений. Хід битви на користь парламентського війська вирішила кіннота Олівера Кромвеля. Після цієї битви «круглоголові» взяли Йорк. 

Після того як парламент звільнив графа Ессекса з посади головнокомандувача Томас Ферфакс очолив парламентську армію. 14 червня 1645 року парламентська армія під командуванням Ферфакса і Кромвеля розгромила роялістів у битві при Нейзбі, після чого Карл I втратив останні боєздатні війська. У січні 1647 року шотландці видали Ферфаксу короля. 

Ферфакс був непоганим воєначальником, але був невдалим політиком. Генерал намагався не втручатися в політичну боротьбу і намагався виступати посередником в конфліктах між різними політичними угрупованнями всередині парламенту. Ферфакс не перешкоджав росту політичного впливу Олівера Кромвеля. У 1648 році Ферфакс брав участь у війні з шотландцями. 

Кромвель призначив Ферфакса головою суддів які судили Карла I, але Ферфакс відмовився брати участь у засудженні короля до страти і не з'явився на суд. 

Із 1649 року Ферфакс був членом парламенту. В тому ж році придушив повстання левеллерів. 

У відставці
У 1650 році Ферфакс, не згодний з політикою Кромвеля, подав у відставку і виїхав у власний маєток. У 1654 році був обраний до першого парламенту Кромвеля. 

У 1659 році перейшов на бік монархістів і підтримав Карла II. За його правління був депутатом парламенту￼. Любив поезію і мистецтво, написав мемуари. 

Примітки


Джерела
* Cotterill, Anne (2004), Digressive voices in early modern English literature, Oxford University Press, p. 110, 
* ￼Gibbs, M. A. (1938), The Lord General: A life of Thomas Fairfax, Drummond
* Helms, M. W.; Cruickshanks, Eveline (1983), "Fairfax, Thomas, 3rd Lord Fairfax of Cameron S (1612–71), of Nun Appleton, Yorks.", in Henning, B. D. (ed.), The History of Parliament: the House of Commons 1660–1690, Boydell and Brewer
* Hopper, Andrew (2007), Black Tom: Sir Thomas Fairfax and the English Revolution (illustrated ed.), Manchester University Press, pp. 174, 

