
Thylacosmilidae — вимерла родина метатерійних хижаків, споріднених із сучасними сумчастими, що жили в Південній Америці між епохами міоцену та пліоцену. Як і інші південноамериканські ссавці-хижаки, що жили до Великого американського біотичного обміну, ці тварини належали до ряду Sparassodonta, який займав екологічну нішу багатьох евтерових ссавців ряду Carnivora з інших континентів. Найпомітнішою особливістю родини є подовжені, сплощені з боків ікла, що є чудовою еволюційною конвергенцією з іншими шаблезубими ссавцями, такими як Barbourofelis і Smilodon.

Опис
Це родина спарассодонтів є, мабуть, найвідомішим завдяки спеціалізації зубів і черепа, які зовні схожі на спеціалізацію шаблезубих котів, яких часто цитують як приклад конвергентної еволюції між плацентарними та метатеріальними ссавцями. Скам'янілості передніх кінцівок Thylacosmilus, єдині зареєстровані для цієї групи, вказують на те, що тварини не були швидкими бігунами, і, у свою чергу, були пристосовані до застосування сили, щоб підкорити свою здобич, допомагаючи своїм напівпротилежним великим пальцем. У нещодавньому дослідженні було запропоновано відсутність аналогії між тилакосмілідами та шаблезубими евтеріями, припускаючи, що замість того, щоб використовувати ікла для проколювання здобичі, їх використовували для відкриття трупів. Відсутність у них різців і корінних зубів, що руйнуються, свідчить про дієту, що базується на нутрощах, а зрошена кістка на верхніх щелепах свідчить про якусь велику структуру на основі м’яких тканин.

Примітки







