
Аріа́н мангровий (Amazilia boucardi) — вид серпокрильцеподібних птахів родини колібрієвих (Trochilidae). Ендемік Коста-Рики. Вид названий на честь французького орнітолога 

Опис
Мангрові аріани
Довжина птаха становить 9,5-11 см, вага 4,5 г. У самців верхня частина тіла золотисто-зелені або бронзово-зелені. Підборіддя, горло і груди у них синьо-зелені, блискучі, пера на підборідді у них мають білі краї. Живіт білуватий, боки бронзово-зелені, нижні покривні пера хвоста білі. Хвіст дещо роздвоєний, бронзово-зелений, крайні стернові пера мають чорнуваті кінчики і краї. Дзьоб дещо вигнутий, чорний, знизу біля основи червонуватий.

У самиць нижня частина тіла переважно біла, горло і боки поцятковані зеленими плямками. Крайні стернові пера у них мають сіруваті кінчики. Забарвлення молодих птахів є подібне до забарвлення самиць, однак нижня частина тіла у них більш сірувата.

Поширення і екологія
Мангрові аріани мешкають у вузькій прибережній смузі на тихоокеанському узбережжі Коста-Рики, від затоки  до затоки . Вони живуть в мангрових лісах, переважно в заростях Pelliciera rhizophorae, іноді у прилеглих вторинних лісах та в заростях на піщаних мілинах. Живляться нектаром квітучих мангрових рослин, нектаром Inga, Heliconia і Maripa на прилеглих лісових галявинах, а також комахами. Сезон розмноження у мангрових аріанів триває з жовтня по лютий. Гніздо чашоподібне, робиться з рослинних волокон, павутиння і лишайників, розміщується в мангрових заростях, на висоті від 1 до 4 м над землею. В кладці 2 яйця.

Збереження
МСОП класифікує цей вид як такий. що перебуває під загрозою зникнення. За оцінками дослідників, популяція мангрових аріанів становить від 1500 до 7000 дорослих птахів. Їм загрожує знищення природного середовища.

Примітки








