

«Маріуполіс 2» - документальний фільм Мантаса Кведаравічюса (лит. Mantas Kvedaravičius) та  Ганни Білобрової  (Литва, Німеччина, Франція), змонтований з матеріалу, який режисер встиг відзняти до того, як його вбили російські окупанти. Стрічка була представлена на Каннському фестивалі в офіційній програмі. Це перший фільм про російське вторгнення в Україну.

17 листопада 2022 року вийшов в український прокат.

Історія створення
Це другий фільм литовського режисера-документаліста, присвячений українському місту Маріуполь. Перший фільм   «Маріуполіс» Мантас Кведаравічюс зняв протягом весни-осені 2015 року в місті Маріуполь та в селищах Широкіне та Сартана. 

У лютому 2022 року, коли почалося повномасштабне військове вторгнення до України, Мантас вирушив до Маріуполя, щоб задокументувати ситуацію в місті. Режисер  близько місяця знімав  життя міста напередодні великої трагедії. Він встиг зафіксувати життя міста на лінії фронту, де ще стояв Маріупольський драмтеатр, позначений як місце перебування дітей, та вже тривали бої за «Азовсталь». Наприкінці березня Мантаса Кведаравічюса взяли в полон російські військові, а потім вбили. 

Фільм змонтований із врятованих фрагментів відео, які зберегла українка Ганна Білоброва, наречена режисера, яка разом із ним була в Маріуполі. Вона вивезла відео до Литви, де разом із Дунею Сичовою – монтажеркою фільму «Маріуполіс» - змонтувала стрічку.

Про фільм
Фільм розповідає про життя мешканців Маріуполя, які ховаються від рашистських обстрілів у місцевій баптистській церкві: як вони заселяються, налаштовують побут, живуть та вимушено покидають свій прихисток. Люди обговорюють буденні справи, ведуть звичайні розмови, тональність яких поступово змінюються – від бадьорої й оптимістичної до все більш тривожної. У фільмі є декілька спеціально записаних монологів місцевих жителів. 

Події фільму розгортаються повільно, камера  довго фіксується на одній точці. Атмосферу фільму створює і звук - чути звуки вибухів, лунає стрілянина та раптом радісно цвірінькають синички.

Пимітки









