Валлійський дракон (І-Драйг Гох)
Валлійський дракон (, дослівно Червоний дракон) — національний і геральдичний символ Уельсу, також присутній на національному прапорі Уельсу.

Історія
В якості емблеми червоний валлійський дракон використовувався ще за часів правління короля Гвінеду Кадваладра Побожного приблизно з 655 року н.е. Дракона в якості свого символа використовували також давні правителі бритів, зокрема Мелгун Гвінед, Мінідог Багатий і Уріен. 

Червоний дракон згадується у Мабіногіоні в повісті «Ллід і Ллевеліс» (), де він бьється з білим драконом, а королі Ллід і Ллевеліс хитрістю позбуваются від них, тим самим рятуючи Британію. 

В Історії бритів Неннія (приблизно 829 рік н.е.) боротьба червоного і білого драконів символізує боротьбу відповідно валлійців і англійців, причому перемога червоного дракона стала символом приходу Утера Пендрагона, батька легендарного короля Артура.

У 1485 році, після перемоги в битві при Босворті, претендент на трон Генріх Тюдор, щоб підкреслити свій валлійський рід використав червоного дракона на біло-зеленому фоні. Згодом дракон Кадваладра опинився на гербі Тюдорів і навіть почав зображатись на золотих монетах Генріха VII.

У 1800 році Георг III затвердив геральдичний бейдж з зображеним драконом. 

У 1953 році до Королівського знаку Уельсу з червоним драконом було додано підв'язку зі словами «Червоний дракон надихає дію» (), а сам знак увінчано короною Святого Едуарда.

На законодавчому рівні червоного дракона як символ Уельсу затвердили лише у 1959 році.

Примітки


Посилання






