
Аліза Бегін (іврит : עליזה בגין; уроджена Арнольд; ‎ 25 березня 1920 — 13 листопада 1982) — дружина прем'єр-міністра Ізраїлю Менахема Бегіна.

Раннє життя
Аліза народилася 25 березня 1920 року в заможній родині Арнольдів у Дрогобичі, ЗУНР (нині Україна). Її батько був партнером нафтових свердловин у Галичині. У віці семи років вона вивчала іврит, з 14 років була активною в Бетарі, а в 1938 році закінчила середню школу.

Шлюб
29 травня 1939 року вона вийшла заміж за Менахема Бегіна, з яким познайомилася у віці 17 років у будинку свого батька, який був донором ревізіоністської партії. Вони одружилися в місті Дрогобичі, коли Менахем Бегін вивчав право в сусідньому місті. Шафером на їхньому весіллі, на якому були присутні сотні активістів Бетар, був Зеєв Жаботинський.

Період між її одруженням і заснуванням держави Ізраїль
Через три місяці після одруження на Польщу напали німці, і молода пара втекла з Варшави. Після маршу, який тривав два тижні, вони прибули до Вільнюса, нлвлї столиці Литви. Влітку 1940 року радянська армія увійшла до Вільнюса і Бегіна заарештували за «сіоністську діяльність». Після арешту її чоловіка вона організувала алію до підмандатної Палестини. Її заарештували в Туреччині та звільнили за втручання Еліаху Ейлата. Після прибуття до підмандатної Палестини вона була заарештована владою Британського мандату та ув'язнена на кілька тижнів у таборі Атліт. Після звільнення вона вступила на дослідження археології в Єврейський університет Єрусалиму.

У травні 1942 року вона возз'єдналася зі своїм чоловіком, коли він приєднався до польської армії та був дислокований у підмандатній Палестині. Через підпільну діяльність в Іргуні свого чоловіка Менахема Бегіна Аліза переміщувалася між схованками та час від часу змінювала своє ім'я. Спочатку вона жила в районі Хасідуф поблизу Петах-Тікви під прізвищем Гальперін, потім — на вулиці Єхошуа Бен Нун під ім'ям Сасовер. Це ім'я записали в лікарні, коли народилася її перша донька Хася.

Дружина прем'єр-міністра Ізраїлю

Коли в 1977 році Менахем Бегін отримав прем'єрство, він запросив її на сцену і, цитуючи вірш із книги Єремії, публічно заявив перед нею: ''«Я пам'ятаю тобі любов твоїх молодих років, любов твого весілля, ти йдеш за Мною в пустелі, в незасіяній землі»,'' посилаючись на важкий період, який він пережив, коли воював у польській армії та в підпіллі проти Британського мандату.

Через кілька тижнів після обрання її чоловіка прем'єр-міністром Ізраїлюподружжя переїхало до Бейт-Агіона. Для Алізи, яка протягом багатьох років страждала від хронічної обструктивної хвороби легень, переїзд до Єрусалиму був нелегким. Деякі з людей, які тісно співпрацювали з Менахемом Бегіном, зокрема секретар кабінету міністрів Ар'є Наор і радник із комунікацій Ден Патір, сказали, що вони ніколи не чули, щоб Аліза висловлювала в їхній присутності свої погляди в політичних чи дипломатичних питаннях або висловлювала незгоду з політикою свого чоловіка.

Аліза займалася великою волонтерською діяльністю для знедолених верств суспільства. Вона була відома своєю скромністю і використовувала свій вплив і зв'язки як дружини прем'єр-міністра у своїй діяльності. Наприклад, вона сприяла створенню гуртожитків і шкіл для людей з обмеженими можливостями та особливими потребами та збирала пожертви для різноманітних організацій, які працюють у цій сфері. Гроші, виграні від Нобелівської премії миру, якими її чоловік розділив із президентом Єгипту Анваром Садатом, були передані до фонду, створеного для підтримки дітей та малозабезпечених студентів.

Смерть
 Могили Бегінів на Оливній горі
Все життя страждала від важкої хвороби легень — емфіземи. У 1982 році її стан погіршився. Її неодноразово госпіталізували, інколи навіть потребували апарату штучної вентиляції легень. Мільярдер Арманд Хаммер, який був шанувальником її чоловіка, щоб обстежити її послав двох всесвітньо відомих експертів. Рекомендоване лікування на деякий час допомогло.

Аліза Бегін померла 13 листопада 1982 року під час візиту свого чоловіка до Сполучених Штатів і була похована на Оливковій горі біля могили Олей Хагардом. Дехто приписував її смерті кризу в житті Бегін. У 1992 році поруч з нею був похований Менахем Бегін.

Особисте життя
У Алізи та Менахема Бегіна було дві доньки Хасія та Лія та син Зеев Біньямін, член Кнесету та міністр.

Бегін ревно зберігала свою конфіденційність і утримувалася від інтерв'ю ЗМІ. Почала користуватися громадським транспортом і утримувалася від використання державного автомобіля.

Під час свого першого офіційного візиту до Сполучених Штатів зі своїм чоловіком, після його обрання прем'єр-міністром, вона відмовилася дозволити ізраїльському посольству профінансувати покупку сорочок для її чоловіка, заявивши: «Ні в якому разі. Платник податків не буде фінансувати сорочки мого чоловіка».

Список літератури


Посилання







