

Єгуда Евен-Шмуель (Койфман; 1887, Балта Подільської губернії — 1976, Єрусалим, Ізраїль) — український, пізніше ізраїльський лексикограф, ізраїльський діяч культури, філософ та письменник, редактор Великого англо-івритського словника (став відомий як «Словник Кауфмана»), коментатор праць великого єврейського мислителя раббена Моше бен Маймона (Маймонід або Рамбам) та перекладач книги «Кузарі» раббена Єгуди Галеві.

Життєпис
Народився 1887 року в містечку Балта Подільської губернії (сучасна Одеська область). Ще юнаком вирушив до Одеси, в єшиву раббена Хаїма Черновиця, більш відомого як «Молодий рабин», проте невдовзі повернувся додому та почав самостійно готуватися до університету. Склав іспити і поїхав до Парижа, де провчився близько двох років. Під час навчання у Парижі захопився ідеями соціалізму та пацифізму. Повернувся до Російської імперії. Одружився, займався викладацькою діяльністю. Емігрував до Канади, де завершив університетську освіту, захистив у коледжі Дропсі докторську дисертацію на тему про раббена Йом-Тове-Ліпман Мільгаузене — автора трактата «Сефер ганіцахон».

Був одним із засновників партії « Поалей Ціон» у Сполучених Штатах Америки. Організував семінар «Націонал арбейтер фарбанда» та керував ним. Співпрацював у часописах «Гаторен» та «Цукунфт».

У 1926 році на запрошення Хаїма-Нахмана Бялика приїхав до Ереца-Ізраїля, щоб редагувати Великий англо-івритський словник. Брав активну участь у культурному житті країни, пізніше очоливши відділ культури у Національному комітеті (Гаваад галеумі) — виконавчому органі єврейського самоврядування підмандатної Ерец-Ізраїль. Приділяючи багато уваги громадській діяльності, продовжував наукову роботу: видав зі своїми коментарями частину трактату « Путівник розгублених» («Море невухим»), зібрав тлумачення «Мідрашів геула». Був першим редактором Івритської енциклопедії.

У 1947 році син Евен-Шмуеля Шмуель-Ашер (Мулі) став жертвою нещасного випадку під час навчальних зборів у Пальмаху . Смерть сина була для Евен-Шмуеля страшним потрясінням, яке змінило все його життя. З цього моменту він замкнувся у своїй оселі, покинувши всі суспільні справи. У самітництві він прожив майже 30 років. Всі ці роки були наповнені вивченням Тори та науковою роботою. Він повернувся до релігійного способу життя, суворо дотримуючись релігійних розпоряджень і заповітів. Його будинок в Єрусалимі став місцем, де зустрічалися найвидатніші представники того часу.

Бібліографія
Підготував новий переклад з арабської на іврит книги Єхуди Галеві « Кузарі», за який у 1973 році був удостоєний Державної премії Ізраїлю .

Здійснив видання оприлюдненого тексту « Путівника розгублених» (Море невухим) у перекладі Шмуеля Ібн Тіббона (тт. 1-3, 1953—1960) з вступами, великими коментарями та примітками. У 1946 року побачило світ однотомне видання цієї праці з коротким вступом, до 1987 року вийшли чотири томи цієї праці.

Джерела

*  Єгуда Евен-Шмуель  . З книги «Баалей тшува».

Примітки


Посилання

*  Єгуда Евен-Шмуель  . З книги «Баалей тшува».









