
Ю́ха То́ймі Та́пані Ма́ннерко́рпі (Juha Toimi Tapani Mannerkorpi; *, Ештабула, Огайо, США — , Гельсінкі, Фінляндія)  — фінський письменник, поет, драматург і перекладач; нагороджений медаллю Pro Finlandia (1958, премією Ейно Лейно (1961) та відзнакою Алексіса Ківі (1962).

З життєпису
Батьками Юхи Маннеркорпі були вікарій Калле Хейккі Маннеркорпі та Таймі Лах'я Тапанінен. 

У 1936 році він вступив до Гельсінського університету, а 1945 — отримав ступінь бакалавра філософії.

Був одружений у період від 1943 до 1963 року на Анні Матильді Хуусконен (Anni Matilda Huuskosen, пом. 1963), магістр філософії, а від 1966 року — на Ліні Майятта Говіла (Leena Maijatta Hovila), бакалавр філософії. 

Його син від першого шлюбу Юкка Маннеркорпі (1944–2012) — як і батько, перекладач з французької. 

Юха Маннеркорпі помер у Гельсінках у вересні 1980 року. Похований на кладовищі Хонканумме. 

З доробку
Літературний спадок Юхи Маннеркорпі включає поезію, оповідання, романи, п'єси, радіоп'єси та щоденники. Він перекладав фінською мовою твори Жан-Поля Сартра, Альбера Камю та Семюеля Беккета. 

З поезії його найвідомішим твором, напевно, є «Пішов сіяч сіяти» (Kylväjä lähti kylvämään, 1954).

Найбільше ж автор відомий своїм прозовим доробком. З-під його пера вийшли 2 популярні збірки оповідань і новел «Так і так» (Niin ja toisin, 1950) і «Коло» (Sirkkeli, 1956).

Програмною є новела-монолог «Ключ» (Avain, 1955), яку автор сам назвав «монологом уявного серця», що є описом життєвої ситуації самотньої людини, де поєднуються як трагічні, так і гумористичні (переважно чорний гумор) елементи. 

Крім новел Ю. Маннеркорпі також написав декілька повістей, зокрема «Човен відпливає» (Vene lähdössä, 1961): історія, як запускали химерний човниковий мотор.

За текстами Маннеркорпі Калеві Ахо написав оперу-монолог «Ключ» (Avain, 1977–1978, перша постановка 1979) та оперу «Перш ніж ми всі потонемо» (Ennen kuin me kaikki olemme hukkuneet, 1995/99, перша постановка 2001).

Бібліографія

;Поезія
* Lyhtypolku (Otava, 1946)
* Ehtoollinen lasikellossa (Otava, 1947)
* «Пішов сіяч сіяти» (Kylväjä lähti kylvämään, Otava, 1954)
* Runot / «Вірші» 1945–1954 рр., включає попередні поетичні збірки автора (Otava, 1962)
* «Сіяч продовжує сіяти та інші вірші» (Kylväjä lähti kylvämään ja muita runoja, Отавський літературний аудіодиск 24, 1962, декламатор Yrjö Jyrinkoski)
* «Думки» (Mielipiteet Otava, 1971)

;Збірки оповідань і новел
* «Так і так» (Niin ja toisin : novelleja, lastuja, hämähäkkejä Helsinki, 1950)
* «Коло» (Sirkkeli Otava, 1956)

;Романи
* Jyrsijät (Otava, 1958)
* «Човен відпливає» (Vene lähdössä Otava, 1961)
* Jälkikuva (Otava, 1967)
* «Квитки на всі поїзди» (Matkalippuja kaikkiin juniin Otava, 1967)
* Sudenkorento : Erään Pakaraisen esittävät seikkailut (Otava, 1970)
* Päivänsinet : muuan loppukesä, merkintöjä (Otava, 1979)

;П'єси
* Pirunnyrkki (Otava, 1952)
* «Лист» (Kirje Otava, 1952)
* «Ключ» (Avain Otava, 1955)
* «Маска» (Naamio 1960)

;Радіоп'єси
* Perämoottori (1960)
* Viilut (Громадське радіо, 1966)
* «Біла магія» (Valkoinen magia 1968)
* «Перш ніж ми всі потонемо» (Ennen kuin me kaikki olemme hukkuneetЮ 1969, сценічна версія, монолог 1971, як телевізійна вистава 1972)
* Kuikka käskee lähtemään (1971)
* Isot lapset leikkii (Громадське радіо, 1979)

;Переклади
* Андре Мальро: «Повстання душ» (Tammi, 1947)
* Жан-Поль Сартр: «Огида» (Tammi, 1947)
* Еміль Золя: «Пастка» (Tammi, 1947)
* Альбер Камю: «Чума» (Otava, 1948)
* Семюел Беккет: «Як це» (Otava, 1962)
* Семюел Беккет: «О, який чудовий день» (Otava, 1967)


Нагороди
* Pro Finlandia (1958)
* Нагорода Спілки письменників Фінляндії (1958)
* Премія Ейно Лейно (1961)
* Премія Алексіса Ківі (1962)
* Премія Мікаеля Агріколи (1963)
* Державна премія з літератури (1971)

Примітки


Джерела та посилання
* Об авторах // Совремеменная финская новелла. М.: Художественная литература, 1985. — 591 с. — С. 580-581 
*  Живий архів Elävä: екзистенціалізм Юхи Маннеркорпі, радіоінтерв'ю з письменником 27 травня 1963 р.








