
Джалал ад-дін Мухаммед-шах (; д/н—1433) — султан Бенгалії у 1415—1416 і 1418—1433 роках. Відомий також як Мухаммед-шах II.

Життєпис
Син заміндара Раджи Ганеши. Замолоду отримав ім'я Яду (Джаду). 1414 року після сходження батька на трон Бенгальського султанату отримав ім'я Магендрадева. 1415 року після вторгнення джаунпурського султана Ібрагім-шаха його батько був вимушен був зректися влади на користь Магендрадеви, який прийняв іслам та ім'я Джалал ад-дін Мухаммед-шах.

Втім ймовірно фактична влада належала Раджи Ганеши. 1416 року після смерті впливового шейха Нур-Кутб Алама Раджа Ганеша повернувся до влади, скинувши мухаммед-шаха, який завдяки ритуалу Золотої корови (Гіран'ябґарбга) повернувся до індуїзму. 1418 року після смерті батька повернувся до влади. Завершив війну проти Ібрагім-шаха, зумівши захисти усі свої володіння.

Повернувся до ісламу, ставши запеклим мусульманином і прихильником ханафійського мазгабу. Вирішив навернути усе населення до ісламу. Багато індуїстів втекли до Камрупи та джунглів Ассаму. Саме за панування цього султана відбулася значна ісламізації Бенгалії. Але вимушен був рахуватися з індусами — представниками князівств та впливовою кастою брагманів. Так, індус Радж'ядхар став очільником султанського війська. Він протегував санкритській літературі, представниками якої були поети з брагманів.

Захопив південно-східну Бенгалію з містом Читтагонг, Фатхабад і південну Бенгалію. Під час його правління міста Пандуа та Лахнауті стали ряснозаселеним і квітучим містом. У 1421—1422 та 1431–33 роках китайський мандрівник Чжен Хе двічі відвідав Читтатонг.

Також відновив дипломатичну політику, встановивши листування з мінським імператором Чжу Ді, Шахрух Мірзою, фактичним правителем Держави Тимуридів, єгипетським султаном Барсбоєм. 1427 року прийняв титул аль-султан аль-азам аль-муаззамін халіфат Аллах алі аль-макунін джалал аль-дун'я аль-дін (найвищий з великих султанів, халіф Аллаха у всесвіті).

З 1428 року надавав кошти Баракату I, шаріфу Мекки, кошти на спорудження медресе в Мецці та Медіні, які отримали назви Бангалія Мадрас. 1429 року допоміг Мінсомону відвоювати Аракан, що заснував державу М'яу-У. Останній визнав зверхність султанату та зобов'язавши поширювати іслам у своїй державі.

1430 року став вставляти напис «Халіф Аллаха» в своїх монетах. 1432 року зазнав нападу джайнпурського султана Ібрагім-шаха, але за підтримки Шахрух Мірзи зумів змусити супротивника відступити.

Мавзолей Еклахі. ПандуаПомер Джалал ад-дін Мухаммед-шах 1433 року. Поховано в мавзолеї Еклахі в Пандуа. Йому спадкував син Ахмад-шахом.

Джерела
* Sarkar, Jagadish Narayan (1985). Hindu-Muslim relations in Bengal: medieval period. Idarah-i Adabiyat-i-Delli. p. 52. OCLC 13980579
* Ali, Mohammad Mohar (1988). History of the Muslims of Bengal, Vol 1 (PDF) (2 ed.). Imam Muhammad Ibn Saud Islamic University. ISBN 9840690248.
* Lal, K.S. (1990). Indian Muslims: Who are They. Voice of India. p. 57. OCLC 24232178
* Richard M. Eaton (1996). The Rise of Islam and the Bengal Frontier, 1204—1760. University of California Press.
* Ray, Haraprasad (1997). Sino — Indian Commercial and Diplomatic Relations. The Quarterly Review of Historical Studies. Vol. 37. Calcutta: Institute of Historical Studies.
* Goron, Stan; Goenka, J.P. (2001). The Coins of the Indian Sultanates. Munshiram Manoharlal. ISBN 978-81-215-1010-3.

