
Рьонне () — місто, найбільший населений пункт острова Борнгольм у Балтійському морі, що належить Данії. У 1970—2002 роках Рьонне входило до складу однойменної комуни площею  у складі амту . Нині має статус адміністративного центру амту. Третина території колишньої комуни займає парафія  (станом на 2014 рік, у межах парафії мешкало 11—12 тисяч осіб), що тягнеться на невелику відстань на північ і південь міста. Решта  території припадає на парафію  .

Маючи природним порт і займаючи стратегічне становище на Балтійському морі, Рьонне досягло розквіту в період входження до складу Німеччини та Швеції, що зумовлювалося виловом величезної кількості оселедця. Нині брукованими вулицями, дерев'яно-цегляними будівлями та музеями приваблює, крім данців, туристів із Німеччини, Швеції та Польщі.

Історія
Приблизно 1000 року у районі природного порту майбутнього Рьонне виникло невелике рибальське поселення. 1275 року зведено невелику капелу Святого Миколая, на місці якої нині розташована  кірха, зведена 1918 року. Незабаром поселення набуло статусу торгового міста, що перебувало під управлінням бургомайстра, зі власним судом. На початку XIV століття король Данії, архієпископ Лунда та ряд північнонімецьких князів боролися за Рьонне. Прагнення німців оволодіти ним пояснювалося стратегічним положенням Борнгольму між балтійським узбережжям Німеччини з одного боку та островом Готланд біля південного узбережжя Швеції, яка також прагнула оволодіти містом, з іншого боку. 1360 року завдяки проникненню християнства утворено парафію Рьонне.

На початок XV століття місто неодноразово зазнавало пограбувань і пожеж, організованих торговцями з Любека — своєрідної столиці Ганзейського союзу.
 Старі невисокі будиночки в Рьонне
1525 року, через відсутність можливості у Данії погасити власні борги, місто перейшло під контроль Ганзи. У Рьонне проникли ганзейські купці, які зробили значний внесок у розвиток рибальського промислу. Проте з населення почали стягувати великі податки, які раніше не вводилися. У місті спалахнули невдоволення, внаслідок яких любекці були змушені залишити Рьонне. Втім, купцям із північної Німеччини все ж дозволили вести торгівлю в місті. Внаслідок зростання невдоволення політикою Ганзи Рьонне 1576 року перейшло під контроль данців, попри зростання стратегічної важливості міста в XVI столітті. Саме тоді рибальство перестало грати істотну роль в економіці. У XVII столітті місто двічі (в 1619 і 1655 роках) вразила чума, внаслідок чого для відновлення повноцінного життя городян знадобилися десятки років.

У квітні 1658 року Рьонне, за умовами Роскілльського миру, увійшло до складу Швеції. У грудні того ж року населення вигнало шведів, таким чином поклавши край окупації.
1900 року видання
1834 року на головній площі міста зведено будівля ратуші, в якій протягом тривалого часу розташовувалися, крім органів влади, суд і в'язниця.
бомбардувань міста радянською авіацією
7—8 травня 1945 року після відмови німецького коменданта міста капітулювати, Рьонне зазнав бомбардувань радянської авіації, внаслідок чого знищено 212 будинків; попри те, що про бомбардування міста оголосили заздалегідь, загинуло 10 людей. Більшу частину території Данії звільнили вже 4 травня, проте острів Борнгольм перейшов до рук РСЧА лише 9 травня, військовополонених із німецького гарнізону відправлено до Німеччини. Радянський Союз остаточно вивів війська з острова лише 5 квітня 1946 року, після підписання відповідної угоди з урядом Данського королівства.

На відновлення міста після бомбардувань, а саме будівель у належному архітектурному стилі, химерних вулиць та дерев'яно-цегляних споруд, пішло кілька років. На кошти, пожертвувані Швецією, у Рьонне звели 300 дерев'яних будинків. Загалом на відновлення міста Данія, зокрема Фарерські острови та Гренландія, витратили  данських крон.

Економіка
У період середньовіччя Рьонне не мало особливого економічного значення і спеціалізувалося лише на вилові оселедця. До кінця XVI століття рибодобувна промисловість занепала і лише через 300 років набула колишньої ролі в житті міста. Виробництво ж кераміки, яке найуспішніше розвивалося в ті часи, і досі має великий попит у Рьонне; так, у місті розташовано 50 магазинів, де продають керамічні вироби. Проте більшість коштів у скарбницю вносять туристи, які щорічно відпочивають на піщаних пляжах міста.

Старовинні годинники
 Годинникова шафа, випущена в Рьонне
У другій половині XVIII століття — початку XX століття в місті випускалися , що згодом прославили Рьонне. Початок їх виробництва покладено після посадки на мілину в районі Рьонне 1744 року голландського судна, яке йшло з Англії. На його борту виявили 5 старовинних годинників, яким непередбачена посадка на мілину завдала певних збитків. Помітивши розбіжність у показах годинників, моряки покликали місцевого токаря — Поуля Оттесена Арбое, який умів налагоджувати годинникові механізми. Після вдалого ремонту він вирішив налагодити у місті виробництво годинників.

Незабаром у місті відкрилася низка майстерень, що розпочали випуск годинників, які мали успіх завдяки дешевизні. На початку ХІХ століття в Рьонне налічувалося близько 30 годинникових майстрів. До першої половини 40-х років XIX століття щорічне виробництво досягло  годинників. Налагодили випуск годинників у дерев'яному та металевому корпусах з різного роду варіаціями. Значної популярності набув невеликий маятниковий годинник. До кінця XIX століття ручне виробництво годинників занепало через налагодження промислового випуску дешевших годинників.

Пам'ятки
методистський храм на задньому плані
Особливий інтерес туристів викликають бруковані вулиці та невисокі дерев'яні будиночки. На вулицях Лаксегаде та Сторегаде розташовано багато історичних споруд, зокрема особняки шляхти та торгові будинки купців. До числа найвідоміших пам'яток Рьонне входять музеї , оборони Рьонне, кірха Святого Миколая, школа верхової їзди Смедегорс, розміщена в південній частині міста, і будівля маяка, зведеного 1880 року.

Музей Борнгольму
Музей Борнгольму присвячений Рьонне та самому острову і містить експозиції з історії від часів палеоліту до наших днів, зокрема й щодо становища в період німецької окупації. У залах музею виставлено пам'ятки матеріальної культури скандинавської бронзової та залізної доби. Протягом певного періоду мав у своєму розпорядженні ідол бога Мйольніра, згодом придбаний національним музеєм Данії і використовуваний як його логотип. Також у розпорядженні музею є римські монети, керамічні вироби та картини.

Кірха Святого Миколая
 Кірха Святого Миколая
Кірха Святого Миколая, до якої свого часу прибудували характерну дзвіницю, безпосередньо підпорядкована . 1918 року площу кірхи, зведеної ще 1275 року, розширили, а будівлю повністю реконструювали.

Музей оборони Рьонне
Музей оборони Рьонне розташований у круглій вежі, товщина стін якої становить 3,5 м, яку називають також цитаделлю. Зведена 1744 року для захисту міста в разі нападу, вона практично не використовувалася за призначенням. У фондах музею є гармати, клинки, бомби і зразки уніформи./Рённе#cite_note-_a521072044fb30c5-15 .

Головна площа
На Головній площі свого часу проводили паради. Також там міститься низка пам'яток: публічна бібліотека, Нордеабанк, купецькі склади та особняки шляхти, серед яких  («Будинок Еріксенза», 1806; нині в складі музею Борнгольма), Коммандантгоен («Будинок коменданта», 1846; нині на його території міститься музей кераміки) і Амтмансгоен («Будинок губернатора» на вулиці Storegade, 36). Купецький склад Толдбоден (1624) входив до числа найстаріших дерев'яно-цегляних будівель міста.

У будівлі Торхуса, розташованій неподалік площі і зведеній 1834 року, свого часу засідали представники влади, містилися суд і в'язниця. Приміщення  (1823) є найстарішою спорудою подібного типу в Данії, що використовується за призначенням. На будівництво 1744 року Говедвагтена (Søndergade 12) — данської гауптвахти — пішло багато цегли з колишньої фортеці Хаммерсхус, що містилася в північній частині острова Борнгольм. Нині він є найстарішою цегляною спорудою Рьонне. Також у місті розташована методистська церква з характерною дзвіницею, зведена в 1917—1918 роках і освячена 6 січня 1918 року. Ще одна пам'ятка — баптистський храм у центрі Рьонне, побудований 1888 року.

Недалеко від храму, на березі Балтійського моря, стоїть невеликий білий восьмигранний , споруджений 1880 року, але 1989 року його використання за прямим призначенням припинено.
 Краєвид міської гавані

Транспорт
 Модель міського вокзалу в музеї острова Борнгольм
Транспортне сполучення Рьонне з материковою частиною Данії здійснюється за допомогою поромної переправи. Так, транспортна компанія  здійснює поромні перевезення в , Істад (Швеція), Зассніц (Німеччина), а  — у Свіноуйсьце.

Також в Істад, пов'язаний залізницею з Копенгагеном, з Рьонне ходить швидкісний катамаран.

З аеропорту Борнгольм, розташованого за межами міста, у всі пори року здійснюються рейси до столиці Данії, проте влітку число можливих рейсів збільшується.

Клімат
Рьонне лежить у зоні помірного морського клімату з повною відсутністю перепаду температур, що сприяє вирощуванню на значній відстані від основного середовища місцевого сорту інжиру «Борнгольмський діамант» ().


Міста-побратими
*  Курессааре (Естонія; 3 октября 1991)
*  Хейангер (Норвегія)
*  Нойштадт (Німеччина; 1 серпня 1992)

Примітки


Література
* 


