

У Білорусі наразі є два функціонуючі комерційні ядерні реактори.

Історія
Постачання енергії Білорусі завжди залежало від решти країн колишнього Радянського Союзу. Протягом 1980-х років біля Мінська будувалась станція, яка мала складатися з кількох реакторів ВВЕР1000, будівництво було припинено у 1988 році через Чорнобильську катастрофу. Країна імпортує 90% свого газу з Росії (за оцінками, 22,5 мільярдів м3 у 2012 році), який використовується переважно для виробництва електроенергії, станція потужністю 2400 МВт скоротить імпорт приблизно на 5 мільярдів кубічних метрів на рік (за приблизною вартістю $ 800 мільйонів) за вартість палива та поводження з відходами більш ніж вдвічі нижчу за вартість газу.

Політика Росії щодо будівництва атомних електростанцій у неядерних державах передбачає надання об’єкта «під ключ», включаючи постачання всього палива та репатріацію використаного на об’єкті відпрацьованого палива. Потім паливо перероблятиметься в Росії, а зрештою відходи відправлятимуться назад до країни походження.

У середині 2006 року білоруський уряд схвалив план будівництва першої електростанції ВВР потужністю 2000 МВт у Могильовській області на сході Білорусі. Станція могла б забезпечувати електроенергією менше половини аналогічної російської газової електростанції та забезпечувати близько 30% національного виробництва електроенергії до 2020 року за ціною близько € 4 мільярдів (станом на січень 2008 року) на основі договору «під ключ». Після того, як міжнародні продавці висловили інтерес, Міністерство енергетики оголосило в серпні 2008 року, що воно отримало пропозиції від Атомбудекспорту, Areva. Через тривалі міжурядові угоди, які мали бути укладені зі США щодо постачання ядерних технологій, і розмір французької станції, який був занадто великим для першого національного реактора, це зробило «Атомбудекспорт» найімовірнішим постачальником для установки 2x1000 МВт. . Експлуатація першого блоку спочатку була запланована на 2016 рік, а другого – на 2018 рік, тоді як два інших блоки планувалося ввести в експлуатацію до 2025 року. У червні 2007 року російський Ексімбанк запропонував 2 мільярди доларів як кредитну лінію для об'єкта. У листопаді 2007 року указом президента були визначені організації, відповідальні за підготовку до будівництва першої в країні атомної електростанції, а також кошти, спрямовані на проектування та вибір майданчика. Місцями-кандидатами були Краснополянськ і Кукшиновськ (обидва у Могильовській області) та Островець у Гродненській області. Островець, розташований за 23 км від кордону з Литвою та за 55 км від Вільнюса, був обраний у грудні 2008 року, незважаючи на протести Литви. Володіння станцією могло бути частково або повністю приватним, дивлячись на болгарський прецедент з інтересом (або розпачем). Раніше також розглядали проекти участі в Смоленській АЕС-2 і Курській АЕС-2, віддаючи перевагу національному рішенню.

У червні 2009 року уряд оголосив, що «Атомбудекспорт» стане головним розпорядником станції за участю російських і білоруських субпідрядників, зокрема петербурзького «Атоменергопроекту». Міжурядова угода про станцію була підписана в березні 2011 року, тоді як попередній контракт на будівництво «під ключ» з компанією «Атомбудекспорт» для установки потужністю 2400 МВт (2 x 1200 МВт АЕС-2006 за моделлю В-491) був підписаний Білоруським національним управлінням з Будівництва АЕС. У грудні 2011 року було подано заявку на виконання робіт на ділянці, тоді як генеральний договір було підписано в березні 2012 року, а початок робіт запланований на квітень наступного року. Запуск станції в Островці був запланований на 2017 та 2018 роки.

Щодо фінансування робіт, у червні 2009 року уряд оголосив про схвалення $ 9 мільярдів російського фінансування, тоді як у серпні 2009 року було підтверджено угоду про фінансування з 2010 року. Офіційна оцінка вартості, включаючи інфраструктуру, становить $ 9,4 мільярда, третину з яких буде витрачено в період 2011-15 років. У листопаді 2011 року було домовлено, що Росія надасть кредит до $ 10 мільярдів протягом 25 років для фінансування 90% будівельного контракту.

Майбутня ядерна програма
Запропоновано будівництво ще 2 реакторів на Островецькій АЕС, щоб довести загальну потужність країни до 4000 МВт..

Управління відходами та геологічні сховища
У контракті на постачання все відпрацьоване паливо має бути відправлено назад до Росії для переробки.

Виробництво урану


Ядерні електостанції
Усі дані в таблиці оновлені до листопада 2020 року


 Діючі реактори


 Станція

 Корисна потужність(MW)

 Типологія

 Початок будівництва

 Підключення до мережі

 Комерційне виробництво

 Виведення(заплановане)


 Островець (Реактор 1)

 1110

 ВВЕР1200

 6 листопада 2013

 3 листопада 2020

 початок 2021




 Всього: 1 реактор загальної потужності 1.110 MW


Реактори, що будуються


 Станція

 Корисна потужність(MW)

 Типологія

 Початок будівництва

 Підключення до мережі(заплановане)

 Комерційне виробництво(заплановане)

 Вартість(приблизна)


 Островець (Реактор 2)

 1110

 ВВЕР1200

 26 квітня 2014

 2018

 2018




 Всього: 1 реактор загальної потужності 1.110 MW


Реактори заплановані та на стадії пропозиції


 Усього заплановано: 0 реакторів загальної потужності 0 MWВсього запропоновано: 2 реактори загальної потужності 2.218 MW в цілому


Зупинені реактори


 Відсутні


 Примітка:
* Чинне законодавство передбачає можливість заміни та/або збільшення кількості реакторів наприкінці життєвого циклу станцій, які ще працюють..


Примітки


Pовнішні посилання
* 
*  http://www.world-nuclear.org/info/inf133_belarus.html




 