
Іван Васильович До́нич ( 6 лютого 1952, Старі Редени) — український поет; член Національної спілки письменників України з 1995 року. Лауреат Луганських обласних літературних премій імені Бориса Горбатова (1977) та імені Миколи Чернявського (2006).

Біографія
Народився 6 лютого 1952 року в селі Старих Реденах (нині Унгенський район, Молдова). Закінчив Ровеньківськи гірничий технікум. З 1970 року працював на шахтах Луганської облобласті, зокрема підземним електрослюсарем на шахті «Должанська-Капітальна» міста Свердловська (нині Довжанськ).

Творчість
Друкується з 1968 року. Пише українською, молдовською і російською мовами. Автор книг:

* Папоротник на камне (Луганськ, 1990);
* Иволгина флейта (Луганськ, 1991);
* Загублений спокій (Луганськ, 1993);
* Розхристаний час (Київ, 1993);
* Пока не сожжены мосты (Київ, 1995);
* Вышел зайка на лужайку (Рубіжне, 1995);
* Только рядом с тобой (Луганськ, 1997);
* Літо без тепла (Луганськ, 1997);
* Цвета и оттенки (Луганськ, 1998);
* Потерянные листья: Избранное (Луганськ, 1999);
* Полюс нежности (Луганськ, 1999);
* Свій хрест (Київ, 2000);
* Свет в тоннеле (Луганськ, 2001);
* На долонях осені: Вибране (Луганськ, 2001);
* Танец судьбы (Луганськ, 2001);
* Ностальгия (Луганськ, 2002);
* Вівтар душі (Луганськ, 2002);
* Утренние строки (Луганськ, 2003);
* Нить Ариадны (Луганськ, 2003);
* Родная чужбина: Избранное (Луганськ, 2006. Том 1);
* Алтарь души: Избранное (Луганськ, 2006. Том 2).

Окремі вірші поета перекладено українською мовою.

Примітки


Література
* 







