Відродження, хоча іноді сприймається як крок в Ordo salutis ("порядок спасіння"), в християнському богослов'ї, як правило, розуміється як об'єктивна дія Бога в житті боговірного. Духовно це означає, що Бог приводить людину до нового життя ("друге народження") з попереднього стану відокремлення від Бога і підпорядкування тлінню смерті (Ефесянам 2:5). Таким чином, у лютеранському та римо-католицькому богослов'ї це, як правило, означає те, що відбувається під час хрещення. У кальвінізмі (реформатське богослов'я) та армініанському богослов'ї хрещення визнається зовнішнім знаком внутрішньої реальності, яка повинна слідувати за відродженням як знаком послуху Новому Заповіту; таким чином, методистські церкви вчать, що відродження відбувається під час нового народження.

Хоча точний грецький іменник "відродження" або "регенерація" (давньогрецьке: παλιγγενεσία, латинізоване: palingenesia) з'являється лише двічі в Новому Завіті (Матвія 19:28 та Тита 3:5), відродження представляє ширшу тему відтворення та духовного відродження.

Крім того, існує зміст, в якому відродження містить поняття "народитися знову" (Івана 3:3-8 і 1 Петра 1:3). Відродження також називають "другим народженням". Коли християни вірять в Ісуса Христа для свого спасіння, вони народжуються від Бога, "народжені від Нього" (1 Івана 5:1). В результаті того, що людина стає частиною Божої сім'ї, вона вірить, що стає іншим і новим створінням (2 Коринтян 5:17).

Свідчення з Нового Завіту
У Матвія 19:28 Ісус говорить про "відродження" (наприклад, переклад у Женевській Біблії, Американській стандартній версії). У Новій міжнародній версії, йдеться про "оновлення всього", а Огієнко перекладає як "відновлення", подібно Філарету, а в перекладі Хоменка — про "новий світ" (нове буття, якщо за Турконякою). Куліш говорить про новонастання, що можна порівняти з трактовкою Хоменка і Турконяки.

У Тита 3:5 автор послання посилається на два аспекти милості, яку Бог виявив віруючим: "обмивання відродження (тобто хрещення) і оновлення Святим Духом".

Література

* 
* 
* 
* 
