
безрамки
Гринишин Мирослав Васильович — український театральний режисер та продюсер. Постановник більше 30 театральних вистав та проектів, співзасновник (спільно з Андрієм Жолдаком) першої в Україні незалежної антрепризної театральної компанії Благодійний Продюсерський Фонд і єдиної незалежної Театральної Компанії "Бенюк і Хостікоєв". Педагог, завідувач кафедрою музично-сценічного мистецтва МЗВО "Київська Академія мистецтв" з 2019 року. Заслужений діяч мистецтв України (2008).  

Життєпис
безрамки
Народився 7 жовтня 1966 року у м. Івано-Франківськ, Україна. Закінчив Івано-Франківську Середню школу №13 у 1983 році. Навчався в Івано-Франківському Інституті нафти і газу 1983 - 1990 роках. Закінчив за спеціальністю Електропостачання промислових підприємств, міст та сільського господарства. Працював електро-монтувальником в Івано-Франківському Управлінні Бурових Робіт на двотижневих вахтових роботах на бурових установках м. Нижньовартовськ (Тюменська обл.) у 1990 році,  адміністратором та актором Галицького Молодого театру-студії у 1990 - 1991 роках.        Навчався у Київському державному інституті театрального мистецтва ім. Івана Карпенка-Карого (художній керівник курсу Лесь Танюк, викладач Андрій Жолдак) у 1991 - 1996 роках. Закінчив за спеціальністю Режисер драматичного театру. Заснував першу в Україні антрепризну театральну компанію спільно з Андрієм Жолдаком та працював Генеральним директором Благодійної організації "Благодійний Продюсерський Фонд" у 1995 - 1999 роках. Заснував спільно з Богданом Бенюком та Анатолієм Хостікоєвим та працював Головою правління Благодійної організації "Театральна компанія "Бенюк і Хостікоєв" у 1999 - 2015 роках. Працював Головним режисером Чернівецького академічного обласного муздрамтеатру ім. Ольги Кобилянської у 2015 - 2017 роках. Працює завідувачем кафедри музично-сценічного мистецтва МЗВО "Київська академія мистецтв" з 2019 року. 

Вистави та проекти
безрамки
фото грининиша
У 1989 році, під час завершення навчання в Івано-Франківському інституті нафти і газу, на запрошення акторів Івано-Франківського обласного муздрамтеатру ім. Івана Франка Володимира та Ольги Шлемків виконав головну роль Пророка  у виставі "Розрита Могила" за творами Тараса Шевченка (реж. Володимир Шлемко) Галицького Молодого театру-студії у 1989 році.  Навчаючись на 5 курсі Івано-Франківського інституту нафти і газу поставив, як режисер та організатор, і зіграв головну роль у виставі "Повернення" за творами Василя Стуса Галицького Молодого театру-студії у 1990 році. Це була перша творча співпраця з відомою українською скрипалькою Любов Дейчаківською, квартетом сестер та брата Сокальських, Вітою Захарією, Андрієм Тараном, Надією Кукурузою та Миколою Крислатим. На прем'єру був запрошений син поета Дмитро. Вистава була показана в Актовій залі Інституту нафти і газу та на Великій сцені Івано-Франківського обласного муздрамтеатру ім. Івана Франка. Після завершення навчання в Інституті нафти і газу працював вахтовим методом (по 2 тижні) упродовж пів року на бурових установках Сибіру у районі м. Нижньовартовськ, Тюменської області, але радикально не сприйняв спосіб та метод роботи за отриманим фахом і покинув роботу за власним бажанням. Прем'єру вистави "Повернення" бачив відомий український художник Опанас Заливаха, котрий проживав у Івано-Франківську. Знаючи про намір Мирослава Гринишина поступати в Київський театральний інститут Опанас Заливаха звернувся з рекомендаційним листом до відомого українського режисера Леся Танюка, котрий набирав перший режисерський курс в Київському театральному інституті. Набраний режисерський курс складався з 3-х осіб з Західної України (Василь Баша, Андрій Тимчишин та Мирослав Гринишин). Найбільше часу з предмету "Режисура театру" приділялось викладачем Андрієм Жолдаком, учнем відомих режисерів Михайла Резніковича та Анатолія Васильєва. По завершенні першого семестру навчання в театральному інституті у 1991 році була створена та показана самостійна вистава-перформенс "Українська курка" за власним сценарієм та сценографічним вирішенням Мирослава Гринишина, та виконанням головної ролі Вченого. Навчаючись на 3 курсі Київського Інституту театрального мистецтва ім. Івана Карпенка-Карого Мирослав Гринишин поставив комедію “Сад” за мотивами повісті Івана Багряного «Сад Гетсиманський» на Малій сцені Івано-Франківського обласного муздрамтеатру ім. Івана Франка як поза-репертуарну виставу у 1994 році. У виставі грали запрошені виконавці: актор Галицького Молодого театру-студії Мирон Завійський (відомий художник-декоратор) та музичний квартет під керівництвом Любові Дейчаківської. Виставу було закрито після першого прем'єрного показу через відмову тодішнього директора театру Надії Брояко забезпечити живий реквізит для показу вистави у подальшому: живу рибу на 1.5 метри довжини та 3 літри крові з міського м'ясокомбінату.

На 4 курсі навчання в Київському Інституті театрального мистецтва викладач Андрій Жолдак запросив студента Мирослава Гринишина стати продюсером першого незалежного театрального проекту - комедія “Не боюся сірого вовка” за п'єсою Едварда Олбі «Хто боїться Вірджинії Вулф» (реж. Андрій Жолдак, сценограф Ярослав Нірод) у приміщенні Київського Молодіжного театру з Прем'єрою 25 травня 1995, де у головних ролях грали актори Ада Роговцева, Богдан Ступка, Богдан Бенюк та Вікторія Спесівцева. Характерною ознакою проекту стала перша в Україні безпрецедентна рекламна компанія вистави, котра включала розміщення обличь акторів на 50 великих рекламних щита 3 на 6 метрів по м. Київ.  Надалі Андрій Жолдак запропонував роботу на паритетних умовах: наступний проект він продюсер, а Мирослав Гринишин - режисер і в подальшому навпаки. Отож наступним, Мирослав Гринишин готував захист диплому в якості режисера-постановника театрального проекту - комедія “Швейк” за романом Ярослава Гашека «Пригоди бравого вояки Швейка» (продюсер Андрій Жолдак, сценограф Ярослав Нірод) у приміщенні Київського Молодіжного театру з Прем'єрою 25 травня 1996. Первинний задум вистави передбачав сценографічне вирішення художника Шавката Абдусаламова (відомого художника-постановника першої версії фільму "Сталкер" Андрія Тарковського, а також художника-постановника фільму "Агонія" Елема Клімова). Задум театрального проекту "Швейк" передбачав художню концепцію-слоган "10 найкращих коміків України у найкращій комедії "Швейк". Були запрошені актори Богдан Бенюк, Анатолій Хостікоєв і на першій зустрічі актор Анатолій Хостікоєв запропонував спробувати зіграти 5 різних ролей у виставі: Шпика, Жандарма, Священника, Лікаря та Лукаша. На фінальній стадії випуску вистави тривалість 1 дії була 2,5 години і довелось відмовитися від сцени пригод Швейка у військовій лікарні, яка тривала 40 хв. Прем'єра проекту "Швейк" відбулась за принципом "Європейської театральної практики": з 25 травня 1996 року - 17 вистав щодня на великій сцені Київського Молодіжного театру.  Вистава здобула найвищу театральну нагороду "За кращу режисуру" на Міжнародному театральному фестивалі “Konfrontacje Teatralne-1997” (м. Люблін, Польша), була Лауреатом Міжнародного театрального фестивалю “MittelFest’99” (м. Чівідале-дель-Фріуле, Італія) у 1999 році та Міжнародного театрального фестивалю «Балтійський Дім» (м. Санк-Петербург, Росія) у 2007 році. Також комедія "Швейк" була запрошена і показана під час Днів Української культури в Празі у 2005 році, де був запрошений внук Ярослава Гашека, котрий високо оцінив художній рівень вистави бачивши до того близько 40 різноманітних сценічних інтерпретацій роману свого діда. Комедія "Швейк" була показана у всіх обласних центрах України та на багатьох Міжнародних театральних фестивалях упродовж 1996-1999 років. У 1999 році виставу було подаровано Київському Національному театру ім. Івана Франка, де вона успішно гралась до 24 лютого 2022 року.  У наступному проекті Мирослав Гринишин був продюсер театрального проекту “Кармен” за повістю Проспера Меріме (реж. Андрій Жолдак) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки з Прем'єрою 25 червня 1997 року. Вистава була Лауреатом Міжнародного фестивалю “Konfrontacje Teatralne-1997” (м. Люблін, Польша), Міжнародного театрального фестивалю "Divadelna Nitra –1998" (м. Нітра, Словаччина) та Міжнародного театрального фестивалю "Festivalul Internațional de Teatru de la Sibiu –1998" (м. Сібіу, Румунія). У липні-серпні 1997 року Благодійний Продюсерський фонд організував та провів перший в Україні безпрецедентний гастрольний тур-показ вистав "Швейк" та "Кармен" в приміщенням обласних драматичних театрів та театрах опери і балету у 10 обласних центрах України, де показ вистав відбувався від 3 до 5 показів у кожному місті. Цьому гастрольному туру передувала та супроводжувала його масштабна рекламна компанія (промо на центральних ТБ, радіо, пресі, рекламних щитах BidBoard 3 x 6 метрів, афіші А1 на рекламних стендах) проведена одноразово у всіх 10 обласних центрах.

У 1999 році Мирослав Гринишин був продюсер драми “Три сестри” за п'єсою Антона Чехова (реж. Андрій Жолдак, сценограф Шавкат Абдусаламов) у Київському Національний драматичному театрі ім. Івана Франка. Виставу було запрошено і показано у рамках міжнародного театрального фестивалю "Балтійський Дім" (Санкт-Петербург, Росія) у 2007 році.
безрамки
безрамки
Перша тісна художня співпраця зі сценографом Олександром Семенюком була наступна вистава Мирослава Гринишина, де він є режисер-постановник драми “Галілео Галілей” за п'єсою Бертольда Брехт (сценограф Олександр Семенюк) в Івано-Франківському обласному муздрамтеатр ім. Івана Франка у 1999 році з головною участю актора Ростислава Держипільського. Вистава була Лауреатом Міжнародного фестивалю “Konfrontacje Teatralne-2000”  (м. Люблін, Польща) на особисте запрошення Директора фестивалю Януша Опринського, а також Міжнародного театрального фестивалю “Березілля-2000” (м. Київ).   

Наступний проект подарував творчу зустріч зі знаменитим дуетом письменників - подружжям Сергій та Марина Дяченки, котрі запропонували оригінальну версію сучасного прочитання знаменитого роману Мігеля Сервантеса "Дон-Кіхот". Мирослав Гринишин був режисер-постановник театрального проекту “Останній Дон-Кіхот” за п'єсою Марини і Сергія Дяченків (сценограф Олександр Семенюк) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки з Прем'єрою 5 вересня 2000. Вистава була показана у всеукраїнському гастрольному турі 20 обласними центрами України.  

У 2000 році спільно з Андрієм Батьковським з метою дослідження буття національної ідеї та на запрошення художнього керівника театру Федора Стригуна Мирослав Гринишин є режисер-постановник музичної драма “У.Б.Н. (Український Буржуазний Націоналіст)” за мотивами переписки Зеновія Красівського та Айріс Акагоші і п'єсою Галини Тельнюк (сценограф Валерій Бортяков) у Львівському Національному драматичному театрі ім. Марії Заньковецької з Прем'єрою 19 січня 2001. Учасниками вистави були відомі актори театру Федір Стригун, Таїсія Литвиненко, Богдан Козак, Петро Бенюк, Андрій Козак, Степан Глова, Надія Шепетюк, дует Галини та Лесі Тельнюк та рок-гурт "Всяк випадок".  На прем'єрі вистави під час показу у великій глядацькій залі зчинився галас і стався скандал організований відомими діячами м. Львів Іриною Стасів-Калинець та Ігорем Калинець з вимогою припинити показ вистави через "нібито поплюження честі і гідності їх побратима". Виставу було призупинено і адміністраторам театру довелось випровадити з глядацької зали провокаторів галасу. Окрім того після третього показу вистави до театру на ім'я Художнього керівника і виконавця головної ролі Федора Стригуна та режисера-постановника Мирослава Гринишина надійшов лист власноручно написаний сином Василя Стуса Дмитром з вимогою негайно вилучити з вистави пісні на слова Василя Стуса через те, що вистава ганьбить гідність побратимів його батька, але слід відзначити, що Дмитро Стус ніколи не бачив і не хотів дивитися виставу. Всі свої судження він базував на словах Ірини Стасів-Калинець та Ігора Калинець.  У подальшому скандал перекинувся на заборону програмки вистави через те, що там фігурували тексти Євгена Маланюка, Степана Бандери, Дмитра Донцова та стенограми записів Миколи Мельниченка. Виставу заборонили показувати у Києві керівники Адміністрації Президента України (Володимир Литвин і Юрій Богуцький) і довелось видавати окреме Доручення Віце-Прем'єру України Миколі Жулинському на Міністра культури Богдана Ступку та Голову міста Київ Олександра Омельченка для всебічного забезпечення і сприяння проведення гастролів вистави у м. Київ. Виставу було показано у 10 обласних центрах України і в подальшому вона отримала 226 листів-рецензій від різноманітних критиків, мистецтвознавців, театрознавців та людей хто бачив виставу з цілої України та за кордоном. 
 
У наступному проекті Мирослав Гринишин був режисером-постановником комедії “Езоп”  за п'єсою Гільєрме Фігейредо «Лисиця та виноград» (сценограф Валерій Бортяков) у Київському Національному театрі ім. Івана Франка з Прем'єрою 22 лютого 2002 .  

На запрошеня директора Івано-Франківського драматичного театру ім. Івана Франка Романа Іваницького Мирослав Гринишин є режисер-постановник драми “Антоніо (Венеційський купець)” за п'єсою Вільяма Шекспіра (сценограф Олександр Семенюк) з Прем'єрою 12 травня 2002 . Вистава була Лауреатом Міжнародного театрального фестивалю “Золотий Лев-2002” (м. Львів, Україна).  

У 2002 році Мирослав Гринишин організував видання: Український тлумачний словник театральної лексики для студентів та викладачів мистецьких шкіл та вишів України.  

Режисер-постановник драми “Гальшка Острозька” за п'єсою Омеляна Огоновського та комедії “Рогоносець” за п'єсою Вільяма Шекспіра “Віндзорські жартівниці” у Рівненському обласному драмтеатрі у 2003 році на запрошення директора театру Володимира Петріва.  
безрамки
Художньою концепцією створення та реалізації таланту унікального сценічного акторського дуету Богдан Бенюк та Анатолій Хостікоєв стала Театральна Компанія Бенюк і Хостікоєв". Одним з елементів реалізації проектів Компанії був прем'єрний показ нових вистав 24 серпня на День Незалежності України. Мирослав Гринишин організовує як продюсер наступні театральні проекти компанїї. Продюсер театрального проекту - комедія “Сеньйор з вищого світу” Джуліо Скарначчі та Ренцо Тарабузі (реж. Анатолій Хостікоєв, сценограф Ярослав Нірод) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім.  Лесі Українки у 2003 році. У виставі були задіяні члени акторської родини: Євген Паперний, Вячеслав Сумський, Ганна Сумська, Ольга Сумська та Наталія Сумська, Дарина Сумська, Анатолій Хостікоєв, Вячеслав Хостікоєв, Любов Кубюк, Віталій Борисюк. Вистава була показана у 20 обласних театрах України. Продюсер театрального проекту - драма “Про мишей і людей” за романом Джона Стейнбека (реж. Віталій Малахов) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки у 2004 році. Вистава була Лауреатом Міжнародного театрального фестивалю “Золотий Лев-2004", театрального фестивалю «Київська Пектораль-2005», де отримала Премію «За кращий Арт-Проект» та нагороджена Національною Державною Премією ім. Тараса Шевченка у 2008 році. Продюсер театрального проекту - рок-опера “Біла ворона” за п'єсою Юрія Рибчинського та Генадія Татарченко (реж. Анатолій Хостікоєв) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки у 2005 році. Вистава була новітнім сценічним прочитанням відомої версії створеної режисером Сергієм Данченком у Київському національному драматичному театрі ім. Івана Франка у 1990х роках. Продюсер театрального проекту - музична комедія “Задунаєць за порогом” за мотивами опери «Запорожець за Дунаєм» Семена Гулака-Артемовського (реж. Анатолій Хостікоєв, сценограф Андрій Романченко) у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки у 2008 році. Упродовж 2004 - 2014 років організував та провів показ більше 350 вистав Театральної компанії в Україні та за кордоном.  
 
Режисер-постановник драми “КURAZH” Матінка Кураж" за п'єсою Бертольда Брехта (сценограф Олександр Семенюк) в Івано-Франківському обласному муздрамтеатр ім. Івана Франка у 2009 році, де у головній ролі виступила Заслужена артистка України Валентина Мартинова-Шиманська.  

Режисер-постановник музичної комедії “Майська ніч” за п'єсою Михайла Старицького та Миколи Гоголя в Хмельницькому обласному муздрамтеатрі ім. Михайла Старицького у 2010 р.   

Продюсер театрального проекту - комедія “Люкс для іноземців” за мотивами п’єси Девіда Фрімана (реж. Анатолій Хостікоєв, сценограф Андрій Романченко) Театральної компанії "Бенюк і Хостікоєв" у приміщенні Київського Національного драматичного театр ім. Лесі Українки у 2011 році. Цей театральний проект став останнім у рамках Театральної компанії позаяк активна політична кар'єра Богдана Бенюка та Анатолія Хостікоєва унеможливила подальшу успішну творчу роботу.  

Здійснив випуск аудіо компакт-диску "Божественна літургія святого отця нашого Йоана Золотоустого", видань DVD відео-версій вистав: рок-опера "Біла ворона. Жанна Д'арк" у 2005 році, "Бенефіс Богдана Бенюка: Комедія «Швейк» у 2008 році, а також першого в Україні повноцінного подарункового колекційного видання комплекту 5 DVD-дисків відео-версій вистав Театральної компанії "Бенюк і Хостікоєв" - «Швейк», «Сеньйор з вищого світу», «Про мишей та людей», «Біла ворона» та «Задунаєць за порогом» у 2011 році за сприяння Сергія Вовченка. Усі вистави було записано з 5-ти професійних камер ТРК "Золоті ворота" (реж. Наталія Грабченко).    
безрамки
З 2010 року Мирослав Гринишин працював як режисер-постановник музичної драми “AZA.2011” за п'єсою Михайла Старицького «Циганка Аза» та музично-драматичної вистави "Майська річ" за мотивами Миколи Гоголя та Миколи Лисенка у Хмельницькому обласному муздрамтеатрі ім. Михайла Старицького на запрошення директора театру Петра Данчука у 2010 - 2011 роках, а також режисер-постановник драми “Лоліта” за повістю Володимира Набокова в Хмельницькому міському моно-театрі «КУТ» у 2012 році спільно з керівником театру та актором Володимиром Смотрителем. 
 
На запрошення директора та художнього керівника Чернівецького драматичного театру ім. О. Кобилянської Юрія Марчака та Людмили Скрипки Мирослав Гринишин стає головним режисером театру, де здійснює як режисер-постановник: драму “Земля” за повістю Ольги Кобилянської у 2013 році, драму “Юліан Цезаревич” за романом «Апостол черні» Ольги Кобилянської у 2015 році, комедію “Запечатаний двірник” за п'єсою Юрія Федьковича у 2016 році,  комедію “Чесний суддя” за п'єсою Юрія Васюка у 2017 році. Художником-постановником усіх 4-х вистав був головний художник театру Андрій Романченко. Співпрацю з Чернівецьким драматичним театром ім. Ольги Кобилянської перервав особисто директор театру Юрій Марчак у день Прем'єри комедії "Чесний суддя" через суттєві творчі розбіжності головного режисера театру спільно з головним художником, з однієї сторони, та директором театру, з другої, у створенні вистав та формування художньої концепції репертуару театру. Після закінчення Прем'єри вистави Мирослав Гринишин зі сцени подякував глядачам за їхню підтримку, розповівши про попередні домовленості у 2015 році з директором щодо формування репертуарно-проектної політики театру і критичну ситуацію, котра склалась у колективі театру під орудою директора у 2017 році.   

У подальшому Мирослав Гринишин був запрошений викладати в Київський Національний Університет культури і мистецтв художнім керівником першого режисерського курсу 2017-2018 навчальний рік. Після чого, без попередження з боку керівництва Університету не було підписано Договору на наступний навчальний рік.  

Наступний проект у якості продюсера та режисера-постановника драми “ЕФЕКТ Minetti” за п'єсою Томаса Бернгарда (спільно з Олегом Драчем) у Національному Центрі театрального мистецтва ім. Леся Курбаса за сприяння Австрійського культурного форуму в 2018 році. Даний театральний проект створювався за новітнім альтернативним методом креативної структурованої образної акторської імпровізації розробленого актором Олегом Драчем, котрий грав головну роль. Учасниками проекту були актори Кирило Бабій, Сергій Труш та Влада Гаврилюк. 

Далі був успішний досвід продюсером та режисером-постановником інноваційного театрального проекту “Венеціанець” за п'єсою Вільяма Шекспіра у Національному Центрі театрального мистецтва ім. Леся Курбаса за підтримки Українського культурного фонду в 2019 році. Інноваційний театральний проект «ВЕНЕЦІАНЕЦЬ» за мотивами творів Вільяма Шекспіра створений на основі практичних і теоретичних напрацювань започаткованих на початку 20 століття українським театральним режисером Лесем Курбасом. Центральний герой Венеціанець є блукаючим персонажем, котрий грає роль спостерігача, коментатора, присутнього та коментатора усіх подій крізь вільне прочитання сюжету п’єси «Венеційський купець» Вільяма Шекспіра.  
 
У подальшому Мирослав Гринишин був запрошений актором Олегом Савкіним у якості режисера-постановника театрального проекту - комедія “Вулкан пристрасті" у приміщенні Оперної студії Київської Національної Музичної Академії у 2019 році за участі відомої актриси театру та кіно Наталії Васько. Вистава мала коротку гастрольну історію. 

За власної ініціативи здобуття нового театрального досвіду Мирослав Гринишин очолив і став режисер-постановником інклюзивного театрального проекту “Поезія за межами” за мотивами історій людей з інвалідністю у приміщенні Івано-Франківського коледжу фізичного виховання (Прем’єра on-Line) за підтримки Українського культурного фонду у 2020 році. Драматична подія, котра надихнула до створення проекту сталась зі Срібним чемпіоном ПараОлімпійських Ігор в Канаді з біатлону Надією Стефурак коли вона у 15 річному віці опинилась наодинці вночі у глибокому засніженому зимовому карпатському лісі, отримавши травму не сумісну з фізичним пересуванням. Надія Стефурак до сьогодні пересувається в інвалідному візку та після отриманої травни досягла найвищих успіхів у спорті і присвятила своє життя допомозі людям різного віку з інвалідністю. На тепер вона очолює Благодійну організацію "Світла Надія" у м.Богородчани, Івано-Франківської області та Реабілітаційний Центр для дітей з інвалідністю. 

Наступний проект був створений у співпраці з акторами Тарасом Постніковим, Сергієм Трушем та Іриною Мельник, де Мирослав Гринишин був режисер-постановник театрального проекту “Сон Лакшмі” за п'єсою Оксани Танюк і текстами Сергія Труша (сценографія Ольги Новікової) у Національному Центрі театрального мистецтва ім. Леся Курбаса в 2021 році. Концепцією художньої форми проекту було «мікро у макро», що передбачало створення багаторівневого візуального театрального проекту в якому паралельно існує мікросвіт паперового театру, реальний світ сюжетної акторської гри та макросвіт паперового театру через живу трансляцію рухомою відеокамерою і вертикальною відеокамерою на екрани стін глядацької зали.   

Співавтор та ведучий on-line Форуму "Микола Руденко: пошук істини" (організатор Олександр Сугоняко) у 2020 році. Учасниками форуму були політичні в'язні радянських концтаборів Василь Овсієнко та Микола Горбаль. Після повномасштабного розв'язання війни Росією 24 лютого Мирослав Гринишин був учасником теле-марафону "Театр під час війни 2022" івано-Франківського телебачення "Галичина".безрамкиСьогодні працює завідувачем кафедри музично-сценічного мистецтва та викладачем майстерності актора МЗВО "Київська Академія мистецтв" з 2019 року. Викладає предмет "Майстерність актора" у 10 та 11 класах КДАМ ім. М. Чембержі, а також "Психологія художньої творчості", "Методика викладання акторської майстерності", "Методика викладання сценічної мови" і "Менеджмент культури та мистецтва" студентам-акторам КАМ.

Примітки                                                            


Посилання

* https://www.facebook.com/myroslav.hrynyshyn

* https://www.youtube.com/channel/UCjihWuG1NOcvigEnVkWF0eQ

*  https://vimeo.com/255602432

* https://companion.ua/3216/

* https://www.5.ua/kultura/rezhyserpostanovnyk-rozpoviv-iak-sohodnishnomu-hliadachevi-stavyty-klasyku-133087.html

* https://www.umoloda.kiev.ua/number/220/164/7842/                          
