
Шамс ад-дін Фіруз-шах (; д/н—1322) — султан Бенгалії у 1301—1322 роках. Повне ім'я ''Шамс аль-Дун'я ва аль-дін Абу Аль-Музаффар Фіруз-шах аль-султан''.

Життєпис
Походження його є дискусійним. Згідно Ібн Батути був сином султана Бугра-хана. Проти цього свідчать дослідження його монет, де Фіруз-шах називав себе лише «султан», а не «султан бін султан» (султан, син султана) або «султан бін султан бін султан», як було прийнято. Тому висунуто було теорію, за якою Фіруз був впливовим сановником за часів перших бенгальських султанів з Рабської династії. З огляду на це його ототожнюють з Фірозом Ітгіном, великим намісником Біхару та західної частини султанату. Втім у того був лакаб Іхтіяр ад-дін. Тому можливо Фіруз-шах був родичем останнього, за підтримки якого після смерті султана Кейкауса 1301 року посів трон.

Спочатку продовжив війну проти вікрамадітьї, магарджи династії Дева в Східній Бенгалії, якому завдав остаточної поразки, підкоривши його державу та важливе річкове місто-порт Сатгаон. На півночі завоював князівства в сучасному регіоні Майменсінгх. Його небіж Сікандар-хан Газі підкорив Матука, раджу Сундарбану (південносхідна Бенгалія). 1303 року було переможено князівство Гур на чолі із раджою Говіндою, що дало змогу захопити увесь регіон Сілет. В результаті територія султаната охоплювала землі від річок Сон і Гогра на заході до Сілет на сході та від Дінаджпур-Рангпур на півночі до Хуглі та Сундарбана на півдні.

Заснував монетний двір в Сонаргаоні, зберігши монетний двір в Лахнауті. Наприкінці панування зробив своїх 6 синів співправителями, завдяки чому підтримувалася керованість величезними володіннями. Султан також дозволив синам карбувати власні монети.

Перед смертю призначив спадкоємцем сина Наср ад-Діна Ібрагіма. Помер султан 1322 року, але невдовзі помер й Ібрагім, тому трон перейшов до іншого сина Багадур-шаха I.

Джерела
* Karim, Abdul (1958). The Origin of Sultan Shamsuddin Firuz Shah of Bengal. In Gupta, Hari Ram (ed.). Sir Jadunath Sarkar Commemoration Volume. Vol. 2. Panjab University. pp. 1–2, 8. OCLC 2612447.
* Akhtaruzzaman, Md. (2009). Society and urbanization in medieval Bengal. Dhaka: Asiatic Society of Bangladesh. p. 91. ISBN 978-984-33-0916-7.
* Islam, Sirajul; Miah, Sajahan; Khanam, Mahfuza; Ahmed, Sabbir (eds.). Banglapedia: the National Encyclopedia of Bangladesh. Dhaka, Bangladesh: Banglapedia Trust, Asiatic Society of Bangladesh. 2012. ISBN 984-32-0576-6.


