Сінгапурі.

Перлина Маската (; ) — сучасна репліка Белітунзького корабля, арабського зшитого судна типу дау IX століття, яке було знайдено у 1998 році біля узбережжя острова Белітунг в Індонезії. Репліка була побудована в 2008-2010 роках спільними зусиллями урядів Оману та Сінгапуру та Майка Флекера, співробітника рятувальній компанії Seabed Explorations, яка займалась порятунком залишків Белітунзького корабля. В 2010 році Перлина Маската здійснила самостійне плавання по маршруту Маскат-Сінгапур і після цього зберігається у Морському експериментальному музеї та акваріумі на курорті Сентоза в Сінгапурі. 

Історія
Сучасні відомості про оригінальні матеріали та методи будівництва цього типу арабських дау, використані для будівництва Перлини Маската, здебільшого походять від досліджень залишків самого Белітунзького корабля. Корабель було знайдено під осадовими відкладеннями, які врятували залишки дерев'яного судна від знищенням морськими молюсками-деревоточцями. Найважливішими були відкриття про методи будівництва, які згодом були відтворені під час будівництва Перлини Маската.

На щастя, фрагменти оригінальної деревини були збережені, що дозволило вченим проаналізувати залишки та визначити тип деревини, яка використовувалася. Було знайдено деревину з ряду порід дерев, у тому числі одного, який є унікальним для центральної Африки. Проаналізувавши форму корпусу, породу деревини та методи будівництва, археологи дійшли висновку, що затонулий корабель був арабського або менш вірогідно індійського походження, побудований з використанням імпортної деревини.

Будівництво і плавання
Корма Перлини Маската в музеї Сінгапура
Перлина була побудована в Кантабі поблизу Маската, столиці Оману. Будівництво почалося в жовтні 2008 року, і 16 лютого 2010 року корабель відплив до Сінгапуру, куди він прибув 3 липня 2010 року.

Перлина Маската відзначається тим, що її було збудовано з дотриманням техніки, яка використовувалася при будівництві затонулого Белітунзького корабля, тобто шляхом зєднання елементів корабля без використання більш традиційних методів з'єднання дошок обшивки судна по шиповій технології або з використанням металевих цвяхів. Збудоване дау мало 18 м. завдовжки і близько 6,4 м. завширшки. Це було точним відтворенням параметрів Білітунзького корабля, що базувалось на вимірюваннях, зроблених командою Вальтерфанга під час розкопок корабля.

Деревиною для будівництва корабля слугувала Афцелія африканська (), яку зрубали у Гані та розпилили на дошки та інші елементи каркаса корабля на лісопильні в Гані. На місці будівництва в оманському Кантабі дошки обрізали та відшліфували. Кораблебудівельники пропарювали кожну в пароварці, щоб зробити їх гнучкими. Після того, як дошку діставали з пароварки, у будівельників корабля було дві хвилини, щоб віднести її на корабель і закріпити на місці в зігнутій і злегка скрученій формі, перш ніж вона знову затвердіє. Потім проміжки між дошками обшивки були законопачені 3-мілімітровими мотузками з кокосового койру. Крім того, дошки були покриті олією з печінки акули, щоб зробити їх водостійкими.Днище Перлини Маската в музеї Сінгапура'Перлина здійснила 5000-кілометрову подорож від місця свого будівництва в Омані до Сінгапура, дотримуючись стародавнього торгового шляху з зупинкою в порту Галле на острові Шрі-Ланка. Капітаном Перлини був Салех аль Джабрі з 25-річним досвідом плавання. Ілюстрації показують, що кораблі були оснащені квадратним вітрилами, але практично нічого іншого не було відомо про їх такелаж. Вітрила були виготовлені вручну з полотна. Основне вітрило мав площу 81 м2 і важило понад 150 кілограмів. Друга щогла мала менший бізань. «Міззен» — арабське слово, що означає баланс. Вітрило бізан використовується, зокрема, для керування кораблем. Для управління вітрилами потрібен екіпаж щонайменше з восьми осіб. У Ґалле полотняні вітрила замінили на вітрила, сплетені з пальмового листя традиційними ткачами Занзібару, щоб «перевірити їхню міцність і керованість».

Під час навігації для визначення широти місцезнаходження судна використовувася старовинний навігаційний інструмент під назвою «камал», за допомогою якого вимірювався кут підйому над горизонтом відомих зірок.
Морський експериментальний музей та акваріум на курорті Сентоза в Сінгапурі
Біля узбережжя Індії судно потрапило в штиль і капітан замовив у берегової охорони Індії буксирування до міста Кочі в штаті Керала, Індія. Після місяця перебування в морі корпус човна був забруднений водоростями та молюсками. Його відправляли в сухий док, де корпус судна очистили та покрили чунамом'', сумішшю козячого жиру та вапна.

Поки судно йшло з Кочі до Галле на Шрі-Ланці, після сильних поривів вітру на щоглі з'явилися тріщини. У Галле щогли були замінені свіжовитесаними колодами з тикового дерева.
Музейна експозиція
З жовтня 2011 року до березня 2020 року Перлина Маската демонструвалась у Морському експериментальному музеї та акваріумі на курорті Сентоза в Сінгапурі . Після цього музей було закрито, щоб його експозиція стала згодом частиною нового Сінгапурського океанаріуму, розширення колишнього SEA Акваріум.

Див. також

* Белітунзький корабель
* Дау

Посилання
*  Офіційний сайт
*  Відео – розповідь капітана Салеха Саїда Аль Джабрі про перехід із Галле, Шрі-Ланка, до Пенанга, Малайзія

Примітки






