
Ананггаварман (*д/н — 1417) — 2-й магараджадіраджа Пагаруюнга у 1375—1417 роках.

Життєпис
Походив з династії Маулі, його молодшої гілки. Син магараджадіраджи Адітьявармана і та Путі Рено Джаліто. Ймовірно невдовзі після народження отримав титул ювараджи (спадкоємця трону). Ім'я Ананггавармана присутньо на Написі Саруасо II. Спадкував владу близько 1375 року. У 1376 році було відправлено посольство до імперії Мін.

Ананггаварман згадується в написі «Хеваджара Ніт'ясмрті», згідно з якою продовжив підтримку ваджраяни. Сприяло розвитку торгівлі з Індостаном, насамперед Віджаянагарською імперією, звідки досить багато купців оселилися в містах Пагаруюнгу, на що на думку вказує напис двома видами письма каві й грантха в написі Бандар Бапахат.

1409 року в битві в місцині Паданг Сібусук завдав поразки війську Маджапагіт, внаслідок чого відновила незалежність. Ймовірно зайняв усі колишні землі Мелаю і Шривіджаї, встановивши владу над центральною та південною Суматрою. До кінця панування стає гегемоном усього острова, окрім найпівночіших земель. Помер 1417 року. Йому спадкував зять Віджаяварман.

Родина
Ананггаварман одружений на Путі Рено Деві, від якої має трьох доньок Путі Панджанг Рамбут, Путі Саларех Пінанг Масак і Путі Бонгсу, що вийшли заміж за датуків (вождів) племен мінангкабау, які згодом сформували знать Пагаруюнг.

Примітки


Джерела
* Cheah Boon Kheng, Abdul Rahman Haji Ismail, (1998), Sejarah Melayu, the Malaysian Branch of the Royal Asiatic Society.
* Reichle, Natasha (2007). Violence and Serenity: Late Buddhist Sculpture from Indonesia. ed. berilustrasi. University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-2924-7.
* Andaya, Leonard Y. (2008). Leaves of the Same Tree: Trade and Ethnicity in the Straits of Melaka. ed. berilustrasi. University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-3189-6.

