
Ушишир  (;  ;  айну: ウシシㇼ) — незаселений вулканічний острів, розташований у центрі пасма Курильських островів в Охотському морі на північному заході Тихого океану. 
Назва походить з , що означає «гаряче джерело».

Геологія
Ушишир складається з двох острівців, з'єднаних вузькою косою суші, площею 5 км². 


Ці острівці є вершинами частково затопленого вулкана. 
Південний острів, , складається з вершинної кальдери і має максимальну ширину 2,5 км. 
Кальдера має діаметр 1,6 км і проривається на півдні, утворюючи кратерну затоку з морською водою. 
Затока має глибину 30 м, і є переконливі докази поточної підводної вулканічної активності, про що свідчать часті бульбашки, змінений хімічний склад води та наявність бактеріальних матів. 
Два невеликих лавових куполи утворюють невеликі острівці в центральній лагуні та численні фумаральні гарячі джерела знаходяться вздовж південно-східного берега кальдери. 
Найвища точка острова Мікасаяма (御笠山) — 401 м і знаходиться на східному березі. 
Північний острівець , і складається з частини схилу вулкана з прямовисними скелями, що підносяться на 131 м над морем. 
Ушишир все ще є діючим вулканом, останнє відоме виверження якого відбулося в 1884 році.

Фауна
Навесні і влітку на острові є одні з найбільших на Курильських островах колоній великої і малої конюги ; тут також гніздиться конюга-крихітка. 


Історія
До контакту з європейцями Ушишир не мав постійного населення, але влітку його відвідували племена айну з Расшуа, які вважали острів священною землею, яку вони ідентифікували як домівку бога-громовержця. 
На північних схилах затоки кратера Янкіча знайдено залишки хатин айнів. 
На острів претендувала Російська імперія, суверенітет над Ушиширом був переданий Японській імперії згідно з Санкт-Петербурзьким договором разом із рештою Курильських островів. 
Підходи до острова ускладнені через часті тумани, швидкі океанські течії і наявність численних дрібних морських скель. 
Острів раніше входив до складу району Сімусіро супрефектури Немуро Хоккайдо. 
Після Другої світової війни острів опинився під контролем Радянського Союзу, а зараз входить до складу Сахалінської області Російської Федерації.

Примітки


Посилання
*  Ushishur". Global Volcanism Program. Smithsonian Institution.
* 

Література
* Gorshkov, G. S. Volcanism and the Upper Mantle Investigations in the Kurile Island Arc. Monographs in geoscience. New York: Plenum Press, 1970. 
* Krasheninnikov, Stepan Petrovich, and James Greive. The History of Kamtschatka and the Kurilski Islands, with the Countries Adjacent. Chicago: Quadrangle Books, 1963. 
* Rees, David. The Soviet Seizure of the Kuriles. New York: Praeger, 1985.  
* Takahashi, Hideki, and Masahiro Ōhara. Biodiversity and Biogeography of the Kuril Islands and Sakhalin. Bulletin of the Hokkaido University Museum, no. 2-. Sapporo, Japan: Hokkaido University Museum, 2004.





