
Пауль Ебер ( . 1511-1569) — німецький протестантський богослов, ректор Віттенберзького університету .

Біографія
Пауль Ебер народився 8 листопада 1511 в баварському містечку Кітцінген  . Батько був бідним кравцем. Помітивши видатні здібності сина, послав його до школи в Ансбах. Подальші його заняття йшли під керівництвом Йоахіма Камерарії Старшого в Нюрнберзі  .

У 1532 Ебер приїхав до Віттенберга, де подружився з Мартіном Лютером і Філіпом Меланхтоном. Обіймав у Віттенберзькому університеті посади професора латинської граматики та богослов'я, декана філософського факультету та ректора  .

У 1559 — був призначений суперінтендентом саксонського курфюршества. Після смерті Меланхтона він був визнаним головою лютеран. Йому доводилося виступати як проти католиків, так і проти крайніх протестантів. У своєму вченні Пауль Ебер намагався зайняти щось середнє між Лютером і Жаном Кальвіном —  твердо встановлюючи основні догмати протестантизму, подробиці системи надавав вільному сумлінню кожного віруючого   .

Останніми роками, разом з Георгом Майєром, був зайнятий перекладом Біблії латинською мовою для курфюрста саксонського Августа. Вони поклали в основу лютерівський переклад і відповідно до нього змінювали текст Вульгати   .

Помер 10 грудня 1569 у місті Віттенберзі  .

Відомі твори
Його твори  зібрані у VIII томі колекції « Leben und ausgewählte Schriften der Väter und Begründer der reformirten Kirche ».

Найбільш відомі праці Ебера : 
* «Historia populi Judaici a reditu ex Babylonico exilio usque ad ultimum excidium Jerosolymae etc.» (Віттенберг, 1548);
* «De vita et scriptis C. Plinii etc.» (Віттенберг, 1556);
* «Pia et in verbo Dei fundata assertio, declaratio et confessio de sacratissima Coena Domini nostri Jesu Christi» (1562-1563). 

Він написав також 6 релігійних гімнів. 

Примітки








