
Беніґно Сімеон «Ніной» Акіно-молодший ( ; 27 листопада 1932 — 21 серпня 1983) — філіппінський політичний діяч, син Бенігно Акіно-старшого.

Сенатор, губернатор провінції Тарлак, генеральний секретар Ліберальної партії, а також лідер опозиції президенту Фердинанду Маркосу. За правління останнього провів деякий час у в'язниці, а потім був змушений залишити батьківщину. Був убитий у міжнародному аеропорту Маніли (який згодом був названий на його честь) після повернення додому з еміграції до США. Підозра в злочині впала на Маркоса, який у ході президентських виборів у 1986 році, що переросли в результаті в народні хвилювання, залишив Філіппіни, і пост президента зайняла вдова Бенігно Корасон Акіно.

2004 року день смерті Бенігно Акіно був проголошений національним святом і неробочим днем. З 30 червня 2010 року по 30 червня 2016 року президентом Філіппін був його син Бенігно Акіно III.
 Бенігно Акіно на банкноті 500 песо

Біографія
Народився у сім'ї відомого політика та землевласника, був онуком генерала. Працював журналістом, потім у 1955 році був обраний мером міста . Того ж року одружився з донькою багатого землевласника та бізнесмена. В 1959 став віце-губернатором провінції Тарлак, в 1961 став губернатором цієї провінції. В 1967 став сенатором, в 1968 став лідером Ліберальної партії.

У 1972 році, коли президент Фердинанд Маркос оголосив військовий стан, Акіно був заарештований і в 1977 році був засуджений до страти за звинуваченнями в підривній діяльності та причетності до вбивства. 1980 року Маркос скасував смертний вирок у порядку помилування і дозволив Акіно вирушити до США для необхідної йому операції на серці. Акіно зі своєю сім'єю залишався в США три роки, а 1983 року вирішив повернутися на батьківщину, щоб взяти участь у виборах як кандидат на пост президента. Однак відразу після прильоту його було взято під варту і відразу в аеропорті було застрелено. При цьому також був застрелений Роландо Галман, який, як передбачалося, і вбив Акіно.

Розслідування встановило в жовтні 1984 року, що Акіно було вбито в результаті змови військових на чолі з начальником штабу армії філіппінської генералом Фабіаном Вером. Генерала Вера та ще 25 людей судили, але у 1985 році вони були виправдані. Проте вбивство Акіно в результаті призвело до повалення Маркоса наступного року.

У 1990 році 16 осіб було засуджено до довічного ув'язнення за звинуваченням у причетності до вбивства Акіно. При цьому було встановлено, що безпосереднім убивцею був не Галман, як передбачалося раніше, а поліцейський Рогеліо Морено, один із засуджених на цьому процесі.

Примітки










