
Palaeohatteria — вимерлий рід базальних сфенакодонтів, відомий з ранньопермського періоду (сакмарський етап) у Саксонії, Німеччина. Він містить один вид, Palaeohatteria longicaudata.

Відкриття
Palaeohatteria базується на дуже молодих особинах, включаючи черепи та часткові посткраніальні скелети. Усі зразки були зібрані в місцевості Niederhäslich, у Дрездені, з члена вапняку Niederhäslich формації Niederhäslich, група Rotliegend (басейн Döhlen), що датується сакмарським етапом призуральської серії, віком приблизно 295.0–290.1 мільйонів років.

Опис
Розмір
Palaeohatteria була досить маленьким синапсидом, до 60 см в довжину і масою близько 3 кг. Кладограма нижче показує філогенетичне положення Palaeohatteria серед інших сфенакодонтів після Fröbisch et al. (2011):


Спіндлер (2016) використовував назву Palaeohatteriidae для клади, що включає Palaeohatteria та Pantelosaurus.

Етимологія
Palaeohatteria була вперше описана та названа Карлом Фрідріхом Генріхом Креднером у 1888 році, типовим видом є Palaeohatteria longicaudata. Родова назва походить від грецького παλαιός (palaios) «старий, давній» і від Hatteria. Креднер вважав його давнім родичем гатерії. Видова назва походить від грецького, що означає «довгохвостий» через його відносно довгий хвіст.

Примітки






