Кафедра слов’янської філології імені професора Іларіона Свєнціцького - кафедра, що знаходиться на філологічному факультеті Львівського національного університету імені Івана Франка. Знаходиться на вулиці Університетська 1, в авдиторії 324 на третьому поверсі.
Про кафедру
Кафедра слов’янської філології імені професора Іларіона Свєнціцького – один з провідних освітніх та наукових славістичних центрів України та Європи. Спираючись на міцні основи філологічної традиції Львівського національного університету імені Івана Франка, кафедра продовжує розвивати надбання лінгвістичної та літературознавчої наукових шкіл у галузі слов’янознавства. На кафедрі ведеться підготовка майбутніх фахівців з чеської, словацької, сербської, хорватської, болгарської, словенської, російської мов. На кафедрі працюють фахівці, здатні навчати також польської, серболужицької, білоруської мови, протягом низки років працював лектор македонської мови. Кафедра слов’янської філології є унікальним науково-освітнім осередком, в якому вивчають майже всі сучасні слов’янські мови, а також навчають старослов’янської мови. Студенти кафедри отримують також кваліфікацію філологів-україністів, а випускники магістратури – також  кваліфікацію перекладача, що засвідчує широкий спектр їхніх професійних можливостей і компетенцій.

Завідує кафедрою доцент Сорока Ольга.

Історія кафедри
Кафедра слов’янської філології була створена 24 січня 1888 року під назвою “Заклад порівняльної філології слов’янських мов, літератур і мистецтва” (“Zakład porównawczy filologii języków słowjańskich, literatury i sztuki”). ЇЇ очолив професор Антоні Каліна – філолог, етнограф, історик. Відповідно до тогочасних університетських традицій діяльність кафедри визначалась науковими інтересами та здобутками її керівника – порівняльно-історичне вивчення слов’янських мов, особливо болгарської, польської, старослов’янської і чеської, розвиток народознавства в Галичині.

Коли Львівський університет став польським, політична ситуація у незалежній польській республіці суттєво вплинула на вибір і зміст славістичних проблем, якими займалися гуманітарії університету, стимулювала увагу до історії польської мови і культури, їх місця у слов’янському світі, посилилося зацікавлення до прабатьківщини слов’ян, до прамови та її діалектів тощо.

На кафедрі слов’янської філології упродовж 20-30-х років ХХ ст. працювали обдаровані філологи, передовсім мовознавці, які швидко почали відігравати помітну роль у розвитку слов’янознавства.

Отже, упродовж 1922-1939 рр. філологи кафедри слов’янської філології Львівського університету опрацювали велике коло проблем, у тому числі фундаментальних. Це інтонація і наголос у балто-слов’янських та праслов’янській мовах, праслов’янська мова та її діалекти, міжмовні та міждіалектні контакти, слов’янська ономастика та топоніміка та ін. При вирішенні мовознавчих питань застосовувався переважно порівняльно-історичний метод, але вже були перші спроби застосувати прийоми лінгвістичної географії (К. Нітш, З. Штібер), засади празької школи функціональної лінгвістики і лінгвостатистичну методику львівського антрополога і етнолога Я. Чекановського (Т. Лер-Сплавінський, З. Штібер). Без сумніву, опрацьовані славістичні теми сприяли збагаченню славістичної теорії і служать доказом інтенсивної та багатоаспектної праці учених кафедри слов’янської філології 1920-1930-х років.

Таким чином, діяльність кафедри слов’янської філології Львівського університету упродовж 1888-1939 рр. мала теоретичне філологічно-лінгвістичне спрямування і спиралася переважно на порівняльно-історичні принципи. Пройдений кафедрою шлях свідчить про збагачення дослідницької проблематики і збільшення кількості досліджуваних мов, внаслідок чого з 20-х рр. історично-порівняльні дослідження проводилися на матеріалі трьох гілок слов’янських мов і багатьох діалектів, що принесло вагомі наукові здобутки і сприяло зміцненню авторитету Львівського університету.

Значно менше уваги у польський період функціонування Львівського університету приділялося практичному оволодінню окремими слов’янськими мовами. Практичні, хоч і недостатньо глибокі знання мов, студенти одержували на лекторатах чеської, сербохорватської, російської та української мов.

Після вересня 1939 року перед кафедрою постало питання реорганізації її роботи в нових суспільно-політичних умовах.

У 1945 році на філологічному факультеті Львівського університету був відкритий відділ слов’янської філології, на якому функціонували дві кафедри: слов’янських мов та слов’янських літератур. У 1948 році вони були об’єднані в одну кафедру – кафедру слов’янської філології, якою до 1950 року керував професор Іларіон Свєнціцький. Перші повоєнні роки були присвячені підбору і вишколенню наукових кадрів, їх підготовці до викладацької та наукової роботи, оскільки польські наукові кадри почали переселятися у Польщу. Під енергійним керівництвом професора Іларіона Свєнціцького вдалося укомплектувати основний викладацький кістяк кафедри.

Перед реорганізованою та укомплектованою кафедрою постало завдання створити лекційні курси, спецкурси та спецсемінари зі слов’янознавчих дисциплін, передбачених планами і програмами, посилити увагу до практичного оволодіння слов’янськими мовами.

Викладачі кафедри уклали програми з чеської та польської мов, історичної граматики чеської та польської мов, історії чеської та польської літератур, вступу до слов’янознавства, які довгі роки були єдиними й обов’язковими для славістичних кафедр у вузах СРСР.

У 50-60-ті рр. викладацький склад поповнився новими педагогічними силами – повоєнними випускниками кафедри слов’янської філології.

Одночасно з налагодженням навчальної та методичної роботи у 1940-1960-ті роки на кафедрі успішно вирішувалося завдання підвищення наукової кваліфікації її викладачів – здобуття ними наукових ступенів та вчених звань.

Наукові зацікавлення викладачів кафедри у згаданий період є достатньо різноманітними. Слов’янські мови досліджувалися на різних рівнях: фонетики (Онишкевич), словотвору (Андел), лексики (Воронецький, Пушкар). Професор І. Свєнціцький опублікував ряд важливих праць у галузі староруської мови. Граматичні особливості верхньолужицької мови досліджував К. Трофимович, історію чеської лексикографії – Г. Ластовецька. Важливим напрямком наукової роботи кафедри була діалектологія. “Словник бойківських говірок” М. Онишкевича став помітним явищем в українській діалектології та лексикографії. Вченими кафедри досліджувалася творчість письменників слов’янських країн – (праці О. Грибовської, В. Моторного, І. Гринів), міжслов’янські літературні зв’язки (В. Моторний, О. Грибовська, М. Малярчук).

Після смерті проф. І. Свєнціцького (1956) кафедрою керував доцент М. Пушкар, згодом проф. М. Онишкевич (1956-1968).

З 70-х років ХХ ст. починається новий етап у навчальній та науковій діяльності кафедри слов’янської філології, визначальними рисами якого стало запровадження нових спеціалізацій, підвищення наукової кваліфікації викладачів та розширення кола їх наукових зацікавлень.

У 1968 р. завідувачем кафедри став доцент (з 1981 р.- професор) К. Трофимович. Як керівник кафедри К. Трофимович постійно дбав про розбудову слов’янського відділення, оскільки довгі роки у Львівському університеті здійснювалася підготовка спеціалістів лише з чеської та польської філології. Завдяки його старанням у 1974 р. було відкрито спеціалізацію “сербохорватська мова та література”, у 1978 р. – “болгарська мова та література”. Справу К. Трофимовича продовжив проф. В. Моторний, який очолив кафедру у 1990 році. Спеціалізація “словакістика” була відкрита у 1993 році, у 1994 році у зв’язку з розпадом Югославії було запроваджено дві спеціалізації – “хорватська мова та література” і “сербська мова та література”. У 2000-2014 рр. кафедрою керувала Надія Лобур, яка продовжила розпочатий її попередниками курс на розширення кола слов’янських мов, що викладаються студентам відділення. З 2003 року започатковано викладання македонської, а з 2008 року – словенської мови як другої мови спеціалізації. У 2014 році кафедру очолила проф. Алла Татаренко. З 2015 року започатковано викладання словенської мови як першої мовної спеціалізації.

Значно розширилося коло наукових проблем, що розробляються викладачами. Поряд з традиційними для кафедри дослідженнями чеської і польської мов та літератур, вийшли друком численні праці, захищені кандидатські та докторські дисертації, виконані на матеріалі інших слов’янських мов та літератур (болгарської, сербської, хорватської, верхньолужицької, словацької).

Сьогодні колектив кафедри складається з 20 викладачів. У зв’язку з організацією 2004 року кафедри польської філології полоністи кафедри слов’янської філології склали її кістяк.

З метою осучаснення системи вищої освіти, відповідно до існуючих європейських стандартів, з 2002 року впроваджено систему бакалаврів (після ІУ курсу навчання) та магістрів і спеціалістів (після У курсу).

У 2016 році кафедрі присвоєно ім’я визначного львівського славіста Іларіона Семеновича Свєнціцького.

Викладання мов
Кафедра слов’янської філології розширює спектр мов, які вивчають студенти слов’янського відділення, а також студенти інших відділень та факультетів університету. Кафедра готує фахівців з таких слов’янських мов та літератур:

* Чеська мова та література;
* Словацька мова та література;
* Сербська мова та література;
* Хорватська мова та література;
* Болгарська мова та література;
* Словенська мова та література.

Для студентів слов’янського відділення ці мови викладають у рамках п’ятирічного курсу “Основна слов’янська мова” (кожна академічна група – близько 30 осіб – поділяється на 3 групи за основною слов’янською мовою; набір у чеську мовну групу проводиться щорічно, а у дві інші – переважно з періодичністю 2 рази на 5 років). Кожну із вищезгаданих мов викладають також як другу слов’янську мову. Як третю, крім зазначених, викладають білоруську, словенську, чеську, хорватську, сербську та верхньолужицьку мови.

У різному обсязі студенти інших відділень та факультетів університету (українське та російське відділення, відділення фольклористики, бібліотекознавства, акторської майстерності філологічного факультету; історичний та географічний факультети, факультети міжнародних відносин, журналістики) вивчають у курсі “Сучасна слов’янська мова” чеську, словацьку, сербську та хорватську мови.

Співробітники


СОРОКА Ольга

завідувач


ВАСИЛЬЄВА Людмила

професор


ТАТАРЕНКО Алла

професор


АЛБУЛ Ольга

доцент


БУШКО Галина

доцент


ВАСИЛИШИН Марія

доцент


ГАЖЕВА Інна

доцент


ГІЛЕЦЬКА Зоряна

доцент


ГУК Зоряна

доцент


ІГНАТІВ Надія

доцент


КРАВЕЦЬ Ольга

доцент


ЛОБУР Надія

доцент


МОТОРНИЙ Олександр

доцент


ОСТАШ Любов

доцент


ХОДА Лідія

доцент


ХОРОЗ Наталія

доцент


ВАНЧУШОВИЧ Уляна

старший викладач


ЛАЗОР Оксана

старший викладач


БРИЛИНСЬКА Надія

асистент


КЛИМЕЦЬ Мар’яна

асистент


КОМАРИЦЯ Анна

асистент, аспірант (сумісник)


ЛУБЕЙ Прімож

асистент


ЛЕЩУК Роксолана

старший лаборант


Дослідження

Напрямки наукових досліджень
Наукові зацікавлення членів кафедри багатогранні й різноманітні. Сфера наукових інтересів охоплює проблеми:

* літератур слов’янських народів 
* слов’янського мовознавства
* історії слов’янських мов 
* слов’янської етнографії та фольклору 
* міжслов’янських наукових та культурних зв’язків.

Традиційно викладачі кафедри працюють над проблемами історії, мови та культури лужицьких сербів. Кафедра слов’янської філології стала провідним центром сорабістичних досліджень в Україні. На кафедрі працює міжнародний сорабістичний семінар.

Кафедра слов’янської філології здійснює підготовку наукових кадрів зі слов’янської філології. Аспіранти стаціонарної та заочної форм навчання працюють над кандидатськими дисертаціями з актуальних проблем слов’янського мовознавства та літературознавства.

У руслі наукової проблематики кафедри в останні роки захищено ряд кандидатських дисертацій на здобуття наукового ступеня кандидата філологічних наук.

Міжнародні сорабістичні семінари, що їх спільно організовує Львівський національний університет та Сербський інститут у Будишині/Бауцені (Німеччина) раз у два роки, вже давно посіли особливе місце в наукових взаєминах України та Лужиці. А започаткував цю традицію науковий семінар, який було проведено у жовтні 1984 р. на кафедрі слов’янської філології. Семінар було присвячено проблемам серболужицького мовознавства, літературознавства та історії. Згодом він переріс у авторитетний форум, що згуртував навколо себе учених-сорабістів з різних країн (України, Німеччини, Польщі, Чехії, Білорусі та Росії) і став важливим осередком розвитку сорабістики як в Україні, так і за її межами.

За сімнадцять років відбулося вже дев’ять семінарів, на котрих було заслухано понад дві сотні доповідей і повідомлень, присвячених різним аспектам духовного життя Лужиці, зв’язків її культури з культурою інших слов’янських і неслов’янських народів. Матеріали І–V Семінарів надруковано у науковому збірнику “Проблеми слов’янознавства”, а виступи учасників VІ–VІІ та VІІІ Семінарів були опубліковані окремими книгами під назвою “Питання сорабістики”, які вийшли у світ у 1999 р. й 2000 р.

З 1999 р. Міжнародні сорабістичні семінари почали співпрацювати з львівським Незалежним культурологічним журналом “Ї”. У рамках VІІІ та ІХ семінарів відбулися Круглі столи на тему “Лужицькі серби: збереження національної ідентичності” та “Німецький федералізм та культурна автономія лужицьких сербів”, на яких головували культуролог і політолог Тарас Возняк та редактор журналу “Ї” Андрій Павлишин.

Активну участь у згаданих зустрічах взяли не лише зацікавлені учені-сорабісти, а й відомі українські політологи, журналісти, культурологи, перекладачі. Їх особливо цікавило майбутнє сербів-лужичан в об’єднаній Європі, а також такі питання, як функціонування серболужицької мови в приватній сфері, в сфері громадського життя, в офіційних та приватних медіа, школі та дошкільних закладах.

Слід зазначити, що робота семінарів традиційно висвітлюється окремими українськими радіостанціями, вітчизняною та зарубіжною пресою.

Зв’язки кафедри з науковими установами та навчальними закладами інших країн
Кафедра слов’янської філології співпрацює з провідними науковими центрами та навчальними закладами України, Польщі, Чехії, Словаччини, Болгарії, Сербії, Хорватії, Німеччини, Білорусі, Македонії.

Контакти полягають в обміні науковою продукцією, організації спільних наукових конференцій, проведенні навчально-ознайомчих практик студентів у країнах, мови яких вони вивчають, наукових стажуваннях, відрядженні науковців до вузів-партнерів для читання лекцій.

Періодично на кафедрі працюють лекторати з окремих слов’янських мов (в минулому – це були болгарський, польський та словацький лекторати, у даний час – лекторати хорватської, македонської та білоруської мов).

Навчальні курси

1 курс

* Вступ до слов'янської філології
* Джерелознавча практика
* Критерії оцінювання знань та вмінь студента
* Освітня програма: словацька мова та література
* Сербська мова
* Словацька мова
* Старослов'янська мова
* Старослов’янська мова (україністи, середня освіта)
* Чеська мова

2 курс

* Актуальні питання сучасної слов’янської фразеології
* Історична граматика болгарської мови
* Історична граматика сербської мови
* Історична граматика словацької мови
* Історична граматика чеської мови
* Історія болгарської літератури
* Історія словацької літератури
* Історія хорватської літератури
* Історія чеської літератури
* Критерії оцінювання знань та вмінь студента
* Музейно-архівна практика
* Огляд історії слов'янських літератур
* Основи наукових (літературознавчих) філологічних досліджень
* Основи наукових (мовознавчих) філологічних досліджень
* Основи наукових (мовознавчих) філологічних досліджень
* Основна слов’янська мова (хорватська)
* Словацька мова
* Чеська мова

3 курс

* Актуальні тенденції розвитку слов'янських літератур
* Болгарська мова
* Друга слов'янська мова (словацька)
* Історія основної слов'янської літератури (сербської)
* Історія основної слов'янської літератури (словенської)
* Історія чеської літератури
* Критерії оцінювання знань та вмінь студента
* Основна слов'янська (сербська) мова
* Основна слов'янська (словенська) мова
* Основна слов'янська мова (чеська)
* Перекладацька практика
* Сучасна слов’янська мова (словацька)
* Сучасна слов’янська мова (україністи)
* Теорія і практика перекладу (сербська)
* Теорія і практика перекладу (словацька)
* Теорія і практика перекладу (словенська)
* Теорія і практика перекладу (чеська)

4 курс

* Державні іспити
* Друга слов'янська мова (сербська)
* Друга слов'янська мова (чеська)
* Історія основної слов'янської літератури (болгарської)
* Історія основної слов'янської літератури (словацької)
* Історія основної слов’янської літератури (чеської)
* Історія сербської літератури
* Критерії оцінювання знань та вмінь студента
* Методи і практика сучасного мовознавчого дослідження
* Основи міжкультурної комунікації
* Основна слов'янська мова (чеська)
* Основна слов’янська (болгарська) мова
* Основна слов’янська мова (сербська)
* Перелік питань на державний іспит з історії основної слов'янської (болгарської) літератури
* Перелік питань на державний іспит з історії основної слов’янської (хорватської) літератури
* Перелік питань на державний іспит з історії основної слов’янської (чеської) літератури
* Перелік питань на державний іспит з основної слов'янської мови (болгарської)
* Перелік питань на державний іспит з основної слов’янської (хорватської) мови
* Перелік питань на державний іспит з основної слов’янської (чеської) мови
* Порівняльна граматика слов'янських мов
* Постпостмодернізм у слов’янських літературах
* Програма державного іспиту з історії основної слов'янської (болгарської) літератури
* Програма державного іспиту з історії основної слов'янської (чеської) літератури
* Програма державного іспиту з основної слов'янської (болгарської) мови
* Програма державного іспиту з основної слов'янської (чеської) мови
* Програма державного іспиту з основної слов’янської (хорватської) літератури
* Програма державного іспиту з основної слов’янської (хорватської) мови
* Словацька мова
* Художні парадигми в слов’янських літературах ХХ ст.

5 курс

* Актуальні проблеми перекладознавства (сербська)
* Актуальні проблеми перекладознавства (словацька)
* Актуальні проблеми перекладознавства (чеська)
* Актуальні проблеми розвитку слов’янських мов
* Історія слов'янської літературної критики
* Культура сербської мови: актуальні проблеми
* Культура словацької мови: актуальні проблеми
* Культура чеської мови: актуальні проблеми
* Магістерський семінар зі спеціалізації (богемісти)
* Методика викладання фахових дисциплін у вищій школі
* Новітні тенденції у розвитку словацької літератури
* Новітні тенденції у розвитку словацької мови
* Новітні тенденції у розвитку хорватської літератури
* Новітні тенденції у розвитку хорватської мови
* Новітні тенденції у розвитку чеської літератури
* Новітні тенденції у розвитку чеської мови
* Постмодернізм у словацькій літературі
* Проблеми усного перекладу (чеська)
* Теоретичні питання слов’янського мовознавства
* Третя слов’янська мова (словацька)

6 курс

* Педагогічна (асистентська) практика (богемісти)
* Педагогічна (асистентська) практика (словакісти)
* Педагогічна (асистентська) практика (хорватисти)
* Проблеми усного перекладу (сербська)
* Проблеми усного перекладу (словацька)
* Проблеми усного перекладу (чеська)
* Проблеми усного перекладу (чеська)
* Художня парадигма сучасної слов'янської прози

Джерела
 