

4-та піхотна дивізія (Велика Британія) () — військове з'єднання, піхотна дивізія регулярної армії британської армії, що була заснована у 1809 році та брала найактивнішу участь у Наполеонівських, Кримській, Першій та Другій світовій війнах, а також Холодної війни.

Історія

Наполеонівські війни

Британська 4-та піхотна дивізія була сформована у 1809 році, як частина об'єднаної  полководцем Артуром Веллслі, 1-м герцогом Веллінгтонським для участі у війні проти французької армії на Піренейському півострові. Протягом Наполеонівських війн дивізія билася у Піренейській кампанії, брала участь у більшості боїв між союзниками та Францією, включаючи битви при Талавері 1809, при Альбуері 1811, при Саламанці, облозі Бадахоса 1812, при Віторії, в Піренеях, битву у Ронсевальській ущелині в 1813 р. та битву під Тулузою в 1814 році.

4-та дивізія билася у кампанії Ватерлоо й безпосередньо у вирішальній битві цієї кампанії — під Ватерлоо, де з'єднання під командуванням Чарльза Колвілла утримувало правий фланг Веллінгтона і, за винятком своєї 4-ї бригади, не брала активної участі в боях, але згодом захопила місто Камбре. У своєму романі «Знедолені» Віктор Гюго приписує Колвіллу те, що він запропонував Імператорській гвардії під Ватерлоо капітуляцію, на що отримав відповідь генерала Камброна — .

Кримська війна

В період Кримської війни, яка велася між союзними силами Великої Британії, Французької імперії та Османської імперії з одного боку та Росії з іншого, дивізія билася на Кримському півострові. Протягом кампанії 4-та дивізія билася у битвах на Альмі, в Інкерманській та Балаклавській битвах (відома «атакою легкої бригади» та «тонкою червоною лінією»).

Перша світова війна

Як дивізію постійного складу регулярної армії, вона була однією з перших, яку було відправлено до Франції як частину британського експедиційного корпусу з початком Першої світової війни. Протягом усієї війни дивізія билася на Західному фронті і брала участь в усіх великих битвах з 1914 до 1918 року, включаючи битви на Марні, при Іпрі, на Соммі та біля Пашендейла.
Першої битви на Ені. 22 вересня 1914

Друга світова війна

Невдовзі після початку Другої світової війни у вересні 1939 року 4-та дивізія під командуванням генерал-майора Дадлі Джонсона, який отримав хрест Вікторії у Великій війні, була відправлена на кордон між Францією та Бельгією у складі II корпусу лейтенант-генерала Алана Брука Британських експедиційних сил. Усіма трьома бригадами дивізії командували видатні солдати, 10-ю — бригадний генерал Евелін Баркер, 11-ту — бригадний генерал Кеннет Андерсон і 12-ю — бригадний генерал Джон Гоксворт. Після катастрофічної битви за Францію у травні-червні 1940 року, де дивізія зазнала значних втрат, і евакуації з Дюнкерку, наступні два роки вона провела на Британських островах, виконуючи завдання щодо боротьбі з ймовірним вторгненням і тренуючись для наступного розгортання.
Солдати 4-ї піхотної дивізії в окопі на позиціях поблизу Рубе. 3 квітня 1940

У червні 1942 року дивізію під командуванням генерал-майора Джона Гоксворта було вибрано для перетворення на «змішану» дивізію, яка складалася з двох піхотних бригад і однієї танкової бригади. У результаті цієї зміни 11-та піхотна бригада дивізії вийшла зі складу дивізії та була замінена 21-ю армійською танковою бригадою.

На початку 1943 року дивізія вирушила до Північної Африки, прибувши до Тунісу в березні, де увійшла до IX корпусу генерал-лейтенанта Джона Крокера, що входив до складу 1-ї британської армії. Під час Туніської кампанії з'єднання брало участь в операції «Вулкан», останній наземній атаці проти сил Осі в Північній Африці, яка завершила Північно-африканську кампанію капітуляцією майже 250 000 німецьких та італійських солдатів. Під час цих боїв дивізія зазнала значних втрат, чотири батальйони втратили понад 300 людей. Після поразки країн Осі в Північній Африці в травні 1943 року дивізія залишалася там протягом наступних 9 місяців, у цей період її переформували на стандартну піхотну дивізію з 28-ю піхотною бригадою, яка складалася в основному з батальйонів регулярної армії, які служив у гарнізоні Гібралтару, прибувши на зміну 21-й танковій бригаді.

наприкінці лютого 1944 року 4-та піхотна дивізія прибула на Італійський фронт, змінивши британську 46-ту піхотну дивізію, яка спочатку перебувала під командуванням X британського корпусу генерал-лейтенанта Річарда МакКрірі, а потім служила під командуванням 5-ї американської армії. У березні дивізія була передана XIII британському корпусу генерал-лейтенанта Сідні Кіркмана, який входив до 8-ї британської армії. Дивізія під командуванням генерал-майора Альфреда Дадлі Ворда, з відзнакою воювала в четвертій і останній битві за Монте-Кассіно в травні 1944 року, а пізніше в жорстоких боях у боях за Готичну лінію.

Однак у листопаді 1944 року дивізію разом із рештою III корпусу передислокували до Греції для надання допомоги під час громадянської війни в Греції, де вона залишалася до кінця війни в Європі у травні 1945 року.

Холодна війна
1 квітня 1956 року дивізію було сформовано в черговий раз на основі 11-ї бронетанкової дивізії. У травні 1958 року до її складу включили 20-ту бронетанкову бригадну групу з розформованої 6-ї бронетанкової дивізії. У той час дивізія також включала 4-ту (канадську) піхотну бригаду та 4-ту гвардійську бригаду.

Протягом 1970-х років дивізія складалася з двох «квадратних» бригад, 11-ї бронетанкової бригади та 20-ї бронетанкової бригади. Наприкінці 1970-х її перейменували на 4-ту бронетанкову дивізію, була в штаті I британського корпусу, який базувався в казармах Хаммерсміт в Герфорді. Після короткої реорганізації у дві «оперативні групи» («Гольф» і «Готель») наприкінці 1970-х років дивізія складалася з 11-ї, 20-ї та 33-ї бронетанкових бригад у 1980-х роках.
Штаб 4-ї піхотної дивізії в Олдершоті з 1995 до 2012 року

1 липня 1993 року дивізія вийшла зі статусу бронетанкової дивізії.

XXI століття
1 квітня 1995 року 4-ту дивізію перетворили у військово-адміністративну структуру — фактично військовий округ — із Південно-Східного та Східного округів. Її постійна штаб-квартира була в будівлі військового штабу на Стілз-роуд, Олдершот.

До 2000 року дивізія складалася з наступних регіональних бригад:
* 2-га (Південно-Східна) бригада
* 49-та (Східна) бригада
* 145-та (Південна) бригада
* 16 десантно-штурмова бригада.
Після подальших перегрупувань 49-та (Східна) бригада перейшла під командування 5-ї дивізії, яка базувалася в Шрусбері з 1 квітня 2007 року, 43-тя (Вессекська) бригада була передана 4-ій дивізії 1 квітня 2007 року, а 16-та десантно-штурмова бригада підпорядкована Об'єднаному вертолітному командуванню.

З 2010 року з'єднання підпорядковувалося штабу армії в Андовері. В січні 2012 року розгорнули нову штаб-квартиру Командування підтримки в Олдершоті з одночасним розформуванням штабу 4-ї дивізії в Олдершоті. У квітні 2012 року штаби 2-ї дивізії в Единбурзі та 5-ї дивізії в Шрусбері також були розформовані.

Див. також
* Британська Рейнська армія
* 4-та піхотна дивізія (США)
* 4-та піхотна дивізія (Британська Індія)
* 4-та піхотна дивізія (Третій Рейх)
* 4-та Київська стрілецька дивізія Армії УНР

Посилання
*  4th Infantry Division
*  4th Division

Література
* Becke, Major A.F. (1934) History of the Great War: Order of Battle of Divisions, Part 1: The Regular British Divisions, London: HM Stationery Office, 1934/Uckfield: Naval & Military Press, 2007, ISBN 1-847347-38-X.
* Chappel M. (1986) British Battle Insignia (1). 1914–18 Osprey Publishing ISBN 9780850457278
* Joslen, H. F. (2003) 1960. Orders of Battle: Second World War, 1939—1945. Uckfield, East Sussex: Naval and Military Press. ISBN 978-1-84342-474-1.
* Pemberton, W. Baring (1962). Battles of the Crimean War. Pan Books Ltd. ISBN 0-330-02181-8






