 (, «шквал вогню») — в артилерії, різновид артилерійського вогню підрозділом або підрозділами, коли випущений залп снарядів падає на ціль в одну мить. Розроблений під час Другої світової війни Британськими військовими під час боїв на півночі Африки.

Виявився особливо ефективним проти живої сили та неброньованої техніки, оскільки не дає часу противнику сховатись в укриттях після перших розривів. Натомість, всі снаряди залпу падають на задану ціль й розриваються майже одночасно.

Історія

За твердженням генерала А. Л. Пембертона британські військові стали застосовувати цю тактику з травня 1942 року. Якщо до артилерійського удару було залучено багато підрозділів з відмінним часом польоту снарядів, то у вогневому завданні стали вказувати не час залпу, а бажаний час падіння снарядів на ціль.

Саме в Африці американські артилеристи познайомились з цією тактикою й стали застосовувати її для ведення масованого вогню в наступних кампаніях в Італії та Франції.

MRSI
Приклад різних траєкторій, які використовують у MRSI: в залежності від кута піднесення гармати (вищий — суцільна крива, нижчий — пунктирна) снаряд з однією й тією ж початковою швидкістю (v0) матиме різний час в польоті.

Подальший розвиток технологій, а саме — поява автоматів заряджання, досилачів снарядів, автоматичні системи наведення, тощо, дало можливість виконувати такий удар з однієї гармати шляхом швидкої зміни куту піднесення ствола та використаного заряду. Має назву  (MRSI).

В теорії, якщо одна гармата здатна здійснити вогонь MRSI чотирма снарядами, то її ефективність буде аналогічна залпу з чотирьох різних гармат з одночасним розривом снарядів у цілі (TOT).

Див. також
* Вогневий наліт
* Залп

Примітки


