
Дама Ейлін Джун Аткінс, ДБІ () — англійська акторка та сценаристка. З 1953 року безперервно працювала в театрі, кіно та на телебаченні. У 2008 році вона отримала телевізійну премію BAFTA за найкращу жіночу роль і премію «Еммі» за найкращу жіночу роль другого плану в міні-серіалі чи фільмі за серіал « Кренфорд». Вона також є тричі лауреатом премії Олів’є, яку отримувала як найкраща роль другого плану в 1988 році (за кілька ролей) та найкраща актристка за фільми «Несподіваний чоловік» (1999) і « Честь» (2004).  Вона була призначена командором Ордена Британської імперії (КБІ) у 1990 році та Дама-командор Ордена Британської імперії (ДБІ) у 2001 році.

Аткінс приєдналася до Королівської Шекспірівської трупи в 1957 році і дебютувала на Бродвеї в постановці «Вбивство сестри Джордж»  за 1966 рік, за яку вона отримала першу з чотирьох номінацій на премію «Тоні» за найкращу жіночу роль у виставі в 1967 році. Наступні номінації вона отримала за Vivat! Вітай Регіна! (1972), Нерозсудливості (1995) і Відступ з Москви (2004). Інші сценічні роботи включають Бурю (Олд Вік 1962), Вихід короля ( Едінбурзький фестиваль і Королівський суд 1963), Обіцянка (Нью-Йорк 1967), Ніч племен (Нью-Йорк 1977), Медея (Янг Вік 1985), Делікатний баланс ( Хеймаркет, Вест-Енд, 1997) і Сумнів (Нью-Йорк, 2006).

Раннє життя
Аткінс народилася в лікарні матерів у Лоуер-Клептоні, пологовому будинку Армії порятунку в Східному Лондоні . Її мати, Енні Еллен (уроджена Елкінс), була буфетницею. Їй було 46 років, коли Ейлін народилася, а її батько, Артур Томас Аткінс, був лічильником газового лічильника, який раніше був заступником шофера португальського посла . Вона була третьою дитиною в сім'ї, і коли вона народилася, сім'я переїхала до міського будинку в Тоттенгемі . Її батько, по суті, не вмів водити і відповідав, як заступник водія, головним чином за прибирання автомобіля. Коли Ейлін народилася, її мати цілими днями працювала на фабриці, а вночі буфетницею в Elephant & Castle . Коли Ейлін було три роки, циганка прийшла до них, продаючи щасливий верес і прищіпки. Вона побачила маленьку Ейлін і сказала матері, що її дочка буде відомою танцівницею. Мама відразу ж записала її в танцювальний клас. Хоча вона ненавиділа це, вона вчилася танцям з 3 до 15 чи 16 років. Вік з 7 до 15 років охоплював останні чотири роки Другої світової війни (1941–1945), вона танцювала в робочих чоловічих клубах за 15 шилінгів за раз як «Крихітка Ейлін». Під час війни вона також виступала в лондонській їдальні Stage Door для американських військ і співала такі пісні, як «Yankee Doodle». 

Одного разу, коли їй дали рядок для декламації, хтось сказав її матері, що в неї кокнійський акцент. Її мати була вражена, але уроки мовлення були надто дорогими для сім’ї. На щастя, жінка зацікавилася нею і заплатила за її навчання в підготовчій школі Парксайд в Тоттенхемі. З тих пір Ейлін Аткінс публічно віддала належне директору, міс Дороті Маргарет Холл, за мудре й тверде керівництво, під яким розвивався її характер. З Парксайду вона пішла до The Latymer School, гімназії в Едмонтоні, Лондон . До 12 років вона вже була професіоналом гри панто в Клепхем і Кілберн . Один із її вчителів у гімназії, Ернест Дж. Бертон, який проводив для них релігійне навчання, помітив її потенціал і без будь-яких стягнень старанно позбавив її кокнійського акценту. Він також познайомив її з творами Вільяма Шекспіра . Вона навчалася у нього два роки. 

Коли їй було 14 чи 15 років і вона все ще була в Латимері, вона двічі на рік відвідувала «показові драматичні» заняття з цим самим учителем. Приблизно в цей час (хоча деякі джерела кажуть, що їй було 12) відбулася її перша зустріч з Робертом Аткінсом . Її повели на постановку Аткінса «Король Джон» у Театрі під відкритим небом Ріджентс-Парку . Вона написала йому, що хлопець, який зіграв принца Артура, недостатньо хороший і що вона могла б зробити краще. Аткінс відповів і попросив, щоб вона прийшла до нього. У той день, коли вони познайомилися, Аткінс думав, що вона продавчиня, а не школярка. Вона виголосила промову маленького принца, і він сказав їй піти до театральної школи та повернутися, коли вона виросте. 

Бертон домовився з батьками Ейлін про те, що він спробує отримати для неї стипендію в одній театральній школі, а якщо вона не отримає стипендії, він організує для неї навчання в іншій театральній школі. Її батьки зовсім не були в захваті від того, що вона залишиться в школі до 16 років, оскільки її сестра пішла в 14 років, а брат у 15, але якимось чином їх переконали. Ейлін була в Latymer's до 16 років. З 300 претендентів на стипендію КАДМ вона потрапила до трьох останніх, але не була відібрана, тому пройшла трирічний курс викладання в Гілдголській школі музики та театру . Але, незважаючи на те, що вона навчалася, вона також відвідувала театральні заняття і фактично зіграла в трьох виставах на останньому курсі. Це було на початку 1950-х років. На третьому й останньому курсі їй доводилося викладати раз на тиждень, і цей досвід вона ненавиділа. Вона закінчила Гілдхолл у 1953 році. 

Щойно вона залишила Гілдхолл, вона отримала свою першу роботу з Робертом Аткінсом у 1953 році: зіграла Джакенетту в Марні зусилля кохання у тому самому театрі під відкритим небом Ріджентс-Парку, куди її привезли на постановку Аткінса «Король Джон» багато років тому. Вона також, дуже короткий час, була помічником режисера в Oxford Playhouse, поки Пітер Голл не звільнив її за нахабство. Вона також була частиною репертуарної групи, яка виступала в таборі відпочинку Біллі Батліна в Скегнесі, графство Лінкольншир . Саме там вона зустріла Джуліана Гловера .

Театр
У 1952 році вона приєдналася до Guild Players Repertory Company у Бангорі, графство Даун, Північна Ірландія, як професійна актриса. Вона з'явилася як медсестра в Harvey в репертуарному театрі, Бангор, у 1952 році.  У 1953 році вона з'явилася як супроводжуюча в «Марні зусилля кохання » у Театрі під відкритим небом Ріджентс-Парку. Її дебют на лондонській сцені відбувся в 1953 році як Джакенетти в постановці Роберта Аткінса «Марні зусилля кохання» у Театрі під відкритим небом у Ріджентс-парку.  

Аткінс регулярно повертався до життя та творчості Вірджинії Вулф, щоб отримати професійне натхнення. Вона зіграла письменницю на сцені в адаптації Патріка Гарленда « Власна кімната», а також у « Віті та Вірджинії », вигравши премію Drama Desk Award за найкраще персоніфіковане шоу та нагороду Obie Award за «Власну кімнату», в якій вона також грав у телевізійній версії 1990 року; вона також надала сценарій для екранізації роману Вулфа «Місіс Делловей» і знявся епізодично у фільмі 2002 року про роман Майкла Каннінгема « Години » на тему Вульфа.

Аткінс приєднався до Стратфордської меморіальної театральної компанії в 1957 році і залишився там на два сезони. Вона була з Old Vic у сезоні 1961–62 (вона з’явилася в репертуарних листівках Old Vic за лютий–квітень 1962 та квітень–травень 1962).

Кіно і телебачення
Вона з'явилася у всіх шести епізодах серіалу Арнольда Беннетта « Хільда Лессвейс» у ролі Меггі Клейхенгер, створеного BBC Midlands з Джуді Денч і Браяном Смітом.  У постановці Шекспіра «Епоха королів» 1960 року вона зіграла Жанну д’Арк.

Вона брала участь у створенні двох телесеріалів. Разом із колегою-акторкою Джин Марш вона створила концепцію оригінального телевізійного серіалу Behind the Green Baize Door, який став відзначеним нагородами серіалом ITV Upstairs, Downstairs (1971–75). Марш грала служницю Роуз протягом серіалу, але Аткінс не зміг прийняти роль через сценічні зобов'язання. Ця ж команда також відповідала за серіал BBC «Дім Еліотта» (1991–93).

Її роботи в кіно та на телебаченні включають « Сини та коханці» (1981), «Люди Смайлі» (1982), « Олівер Твіст » (1982), « Тіт Андронік » (1985), «Краща людина» (1985), « Римські канікули » (1987), «Втрачена мова» Журавлі (1991), Холодна комфортна ферма (1995), Говорячі голови (1998), Мадам Боварі (2000), Девід Коперфілд (2000), Віт (2001) і Берті та Елізабет (2002), Холодна гора (2003), Чого хоче дівчина (2003), Vanity Fair (2004), Ballet Shoes (2005) і Ask the Dust (2006).

Восени 2007 року вона знялася разом з Дамою Джуді Денч і Сером Майклом Гембоном у драмі BBC One « Кренфорд », зігравши головну роль міс Дебори Дженкінс. Ця гра принесла їй премію BAFTA 2008 року як найкраща актриса, а також премію «Еммі» .  У вересні 2007 року вона зіграла Ебігейл Дусняк у фільмі «Пробудження мертвого Ярцайта» (S6:E11-12).

У 2009 році Аткінс зіграла злу медсестру Едвіну Кенчінгтон у чорній комедії BBC Two «Психовіль». Аткінс замінила Ванессу Редгрейв у ролі Елеонори Аквітанської в блокбастері «Робін Гуд» з Расселом Кроу в головній ролі, який вийшов у Великобританії в травні 2010 року. Того ж року вона зіграла Луїзу в темній комедії « Дика мішень ».

Аткінс і Джин Марш, творці оригінального серіалу « Нагорі, внизу » 1970-х років, були серед акторського складу нової адаптації BBC, показаної взимку 2010–11 років. Дія нової серії розгортається в 1936 році. Марш знову зіграла Роуз, тоді як Аткінс зіграла неймовірну Мод, леді Голланд. У серпні 2011 року стало відомо, що Аткінс вирішила не брати участь, оскільки була незадоволена сценарієм.  У вересні 2011 року Аткінс приєдналася до акторського складу комедійно-драматичного серіалу ITV « Док Мартін », зігравши тітку головного героя, Рут Еллінгем. Вона повернулася в ролі тітки Рут для шостої серії шоу у вересні 2013 року, сьомої у вересні 2015 року та восьмої у вересні 2017 року.

Аткінс знялася в ролі леді Спенс з Меттью Рісом в екранізації «Козел відпущення » Дафни дю Мор'є, показаній у вересні 2012 року  .

Вона двічі грала королеву Марію : у телевізійному фільмі 2002 року « Берті та Єлизавета » та в телевізійному серіалі «Корона»  2016 року, створеному Netflix .

Аткінс зіграла професорку аспірантури Евелін Ешфорд у Вівіан Беринг (Емма Томпсон) у « Дотепності », американському телефільмі 2001 року режисера Майка Ніколса . Телеспектакль Ніколса та Емми Томпсон базується на однойменній п'єсі Маргарет Едсон, яка отримала Пулітцерівську премію 1999 року. Фільм був показаний на Берлінському міжнародному кінофестивалі 9 лютого 2001 року перед трансляцією HBO 24 березня. Його показали на Единбурзькому кінофестивалі та Варшавському кінофестивалі пізніше того ж року.

Радіо
У вересні 2016 року Аткінс зіграв гостьову роль у довгостроковому сільському серіалі BBC Radio 4 « Стрільці », зігравши Жакі, присяжного, який переконує своїх колег присяжних виправдати Гелен Тітченер (уроджена Арчер) за звинуваченням у замаху на вбивство та нанесенні тілесних ушкоджень з умисним умислом. її жорстокого чоловіка Роба. 

Особисте життя
Аткінс була одружена з актором Джуліаном Гловером з 1957 році; вони розлучилися в 1966 році. (Через день після розлучення Гловер одружився на актрисі Айлі Блер)  Вона вийшла заміж за свого другого чоловіка, Білла Шеферда, 2 лютого 1978 року. Шеферд помер 24 червня 2016 року  .

У 1997 році вона написала сценарій до фільму «Місіс Делловей» із Ванессою Редгрейв у головній ролі. Фільм отримав чудові відгуки, але провалився в касових зборах. Це була фінансова катастрофа для Аткінс та її чоловіка, який інвестував його. Про цей випадок вона сказала: «Я маю працювати. Я ледь не збанкрутувала через « Місіс Делловей», а якщо ви майже збанкрутували, у вас проблеми на все життя. Я не маю пенсії. У будь-якому разі працювати мені не завадить. Насправді я думаю, що це непогано» 

У 1995 році Аткінсу діагностували рак молочної залози, і його лікували. Вона видужала.  Живучи самотньою вдовою під час карантину через COVID-19, Аткінс (у віці 87 років) завершила свою автобіографію Will She Do? . Вона прочитала скорочену версію на BBC Radio 4. 

Фільмографія

Фільми


Рік

 Назва

 Роль

 Примітки


 1968 

 Недопустимі докази

 Ширлі




 1975

 Дитина Шерон

 Сестра Альбана




 1977

 Equus

 Хестер Саломан




 1983 

 Костюмер

 Медж




 1991 

 Нехай він має це

 Ліліан Бентлі




 1994 

 Вовк

 Мері




 1995 

 Джек і Сара

 Філ




 Ферма Холодний комфорт

 Джудіт




 1998 

 Месники

 Аліса




 1999 

 Жінки говорять брудно

 Емілі Бойл




 2001 

 Госфорд Парк

 Пані. Крофт




 2002 

 Години

 Барбара




 2003

 Холодна гора

 Медді




 Чого хоче дівчина

 Джоселін Дешвуд




 2004

 Ярмарок марнославства

 Міс Матильда Кроулі




 Перли цариці Савської

 Шкільна матрона




 2005 

 Свято Кози

 Тітка Аделіна




 2006 

 Запитайте Пил

 Пані. Харгрейвс




 Сцени сексуального характеру

 Ірис




 2007

 Вечір

 Нічна медсестра




 2008 

 Останній шанс Гарві

 Меггі




 2010 

 Робін Гуд

 Елеонора Аквітанська




 Дика ціль

 Луїза Мейнард




 2012 

 Козел відпущення

 Леді Спенс




 2013

 Прекрасні створіння

 Грамма




 2014

 Магія місячного світла

 Тітка Ванесса




 2017

 Пригоди Паддінгтон 2 

 Мадам Козлова




 2018 

 Нічого подібного до жінки

 себе

 Документальний фільм


 TBA

 Злі маленькі букви



 Зйомки


Телесеріали


Рік

Назва

Роль

Примітка


1959

Хільда Лессвейс

Меггі Клейхенгер

6 серій


1960

Епоха королів



3 серії


1961

Невідкладна допомога – палата 10

Міс Спінкс

2 серії


ITV Playhouse

Дівчина




1964

Z-автомобілі

Грейс Патчетт




Справа Массінгема

Шарлотта Верні

6 серій


1964–1965

ITV Play of the Week

Норма/Кеті

2 серії


1965

Постукайте у будь-які двері

Рут




1966

Майор Барбара

Барбара

Телевізійний фільм


1968

Театр 625

Ейлін




Півгодинна історія

Її




Сексуальна гра






1965–1969

Гра в середу

4 серії


1969–1970

В. Сомерсет Моем



2 серії


1970

Соло

Мері Кінгслі




1972

Stage 2

Герцогиня




1969–1972

П'єса місяця BBC



4 серії


1974

Дама з моря

Елліда Вангель

Телевізійний фільм


1975

Сердечні справи

Кейт Кукман




1980

Вона впала серед злодіїв






Театр шедеврів: Сини та Коханці

Гертруда Морель

Міні-серіали; 7 серій


1981

Театр знаменитостей

Стелла Кірбі




1982

''Smiley's People

Мадам Остракова

4 серії


Олівер Твіст

Місіс Манн

Television film


1983

Версія Неллі

Неллі


1985

The Burston Rebellion

Кітті Хігдон




1986

Breaking Up

Пані Мейлер

4 серії


1985–1987

Screen Two



2 серії


1991

Власна кімната

Вірджинія Вульф




1992

Втрачена мова журавлів

Роза Бенджамін




Володарка Саспенсу

Місіс Вагонер




1993

Performance

Місіс Мей Мейтленд




1995

Ферма Холодний комфорт

Джудіт Старкаддер

Телевізійний фільм


1997

Танець під музику часу

Брайтмен




1998

Talking Heads 2

Селія




2000

Казки з божевільні

Скорботник




Девід Коперфілд

Міс Джейн Мердстон

Телевізійний фільм


2001

Сплячий




Дотепність

Евелін Ешфорд


2002

Берті та Елізабет

Марія Текська


2003

Покохати знову

Єва Ларкін


2007

Міс Марпл Агати Крісті

Леді Тресіліан




Пробудження мертвих

Ебігейл Дусняк




Кренфорд

Міс Дебора Дженкінс

2 серії


Балетне взуття

Мадам Фідолія

Телевізійний фільм


2009–2011

Психовіль

Едвіна Кенчінгтон

8 сері


2010

Нагорі Внизу

Леді Голланд

3 серії


Пуаро Агати Крісті

Княгиня Наталія Драгомирова




Тіні кохання Розамунди Пілчер

Вайолет Ерд

2 серії


2014

Це Джинсі

Міс Пенні




2016

Корона

Марія Текська

Головна роль (1 сезон);  5 серій


2017

Різанина

Дороті




2011–2022

Док Мартін

Рут Елінгем

39 серій 



Почесті
У 1990 році Аткінс була призначений командором Ордена Британської імперії. 16 червня 2001 року, у свій 67-й день народження, вона була призначена дамою-командором Ордена Британської імперії. 23 червня 2010 року Оксфордський університет присвоїв їй ступінь доктора літератури . 5 грудня 2005 року вона отримала ступінь доктора мистецтв у Міському університеті Лондона . Вона є членом Зали слави американського театру ; вона була введена в 1998 році.

Нагороди та номінації

Театральні премії
Нагороди Тоні


Рік

 Категорія

 Робота

 Результат

 посилання


 1967 

 Найкраща жіноча роль у виставі

 Вбивство сестри Джордж

  

 


 1972 

 Віват! Вітай Регіна! 

 


 1995 

 Нерозсудливість 

 


 2004 

 Відступ з Москви 

 


Drama Desk Awards


Рік

 Категорія

 Робота

 Результат

 посилання


 1972 

 Видатна продуктивність

 Віват! Вітай Регіна!''

  

 


 1978 

 Актриса п'єси

 Ніч племен 

 


 1991 

 Видатний сольний виступ

 Власна кімната 

 


 1995 

 Почесна нагорода 

  

 


 2001 

 Видатна актриса в п'єсі

 Несподівана людина 

 


 2004 

 Відступ з Москви 

 


'''Нагороди Олів'є


Рік

 Категорія

 Робота

 Результат


 1978

 Найкраща жіноча роль у Відродженні

 Дванадцята ніч 




 1981

 Найкраща жіноча роль у новій виставі

 Passion Play 




 1988

 Найкращий допоміжний виступ

 ЦимбелінЗимова казкаГірська мова 




 1992

 Найкраща актриса другого плану

 Ніч ігуани 




 1997

 Найкраща жіноча роль

 Джон Габріель Боркман 




 1999

 Найкраща жіноча роль

 Несподівана людина 




 2004

 Найкраща жіноча роль

 Честь 




 2018 

 Найкраща жіноча роль

 Висота шторму

 


Нагороди кіно і телебачення


Рік

 Нагорода

 Категорія

 Робота

 Результат


 1970 

 Премія BAFTA TV

 Найкраща жіноча роль

 П'єса місяця BBC Гра в середу 




 1983 

 Кінопремія BAFTA

 Найкраща актриса другого плану

 Комод 




 2001 

 Гільдія кіноакторів

 Видатний ансамбль – фільм

 Госфорд Парк 




 2002 

 Асоціація кінокритиків телемовлення

 Кращий акторський ансамбль 

  


 2002 

 Гурток кінокритиків Флориди

 Кращий акторський ансамбль 

 


 2002 

 Товариство кінокритиків Фенікс

 Кращий ансамбль 

 


 2002 

 Нагорода «Супутник».

 Найкращий акторський склад – фільм 

 


 2008 

 Премія BAFTA TV

 Найкраща жіноча роль

 Кренфорд 




 2008 

 Премія «Золотий глобус».

 Найкраща актриса другого плану – телебачення 

 


 2008 

 Премія Еммі

 Актриса другого плану в міні-серіалі 

 


 2011 

 Нагорі Внизу'' 





Примітки


Посилання

* 
*  Eileen Atkins at tcm.com
* 
*  Eileen Atkins interviewed by Beth Stevens about performing in Doubt on Broadway
*  Eileen Atkins interviewed on Theater Talk about performing in Doubt on Broadway
*  Performance details listed at the Theatre Collection archive, University of Bristol










