
«Швеція: пекло та рай»,  — документальний фільм 1968 року в жанрі мондо, знятий Луїджі Скаттіні за мотивами однойменної книги Енріко Альтавілли, опублікованої видавництвом Ріццолі в 1967 році.

Сюжет
Документальний фільм присвячений аспектам сексуальності тогочасного шведського суспільства, включаючи проблеми (недолік сексуальної освіти, загрози та психологічні травми, які зазнавали дівчата, і т. д.). Фільм складається з 9 епізодів, у тому числі на такі теми, як лесбійські нічні клуби, порнографічні фільми, подружнє життя та розбіжності, а також статеве виховання підлітків. У фільмі також розповідається про наркоманію, алкоголізм і самогубства у Швеції.

Фільм створив режисер Луїджі Скаттіні, який раніше зняв фільм Sexy Magico, натхненний однойменною книгою письменника Енріко Альтавілла, журналіста Corriere della Sera.

Коментар до фільму італійською мовою читає Енріко Марія Салерно, а в англійській версії — Едмунд Пурдом.

Випуск
Фільм був випущений в Італії у 1968 році із забороною на показ неповнолітнім, віком до 18 років через зміст.

Реакція
Критика відгукнулася про фільм негативно, проте його з ентузіазмом зустріла аудиторія в Італії, що дозволило фільму зібрати рекордну для того часу суму: майже півтора мільярда лір. Це також сприяло справжньому туристичному буму у Швецію.

Інциденти
Головних героїв було знято з обіцянкою, що фільм ніколи не буде випущений у Швеції, проте фільм таки потрапив до країни, оскільки шведські журналісти виявили англійську версію фільму в посольстві Швеції у Франції і фільм був показаний шведською телекомпанією SVT2 28 грудня 1971 р.

Реакція на фільм у Швеції була надзвичайно негативною (через порушення приватності учасників фільму), і спричинила дипломатичний скандал з офіційним протестом, через який режисер не міг потрапити до Швеції протягом кількох років.

Саундтрек
Саундтрек написав композитор П'єро Уміліані; він був випущений у вигляді альбому у США та Канаді. Він включає відому пісню «Мана-мана», яка надалі багаторазово виконувалася іншими виконавцями, зокрема, в одному зі скетчів «Маппет-шоу», а також в одному з перших номерів комік-трупи «Маски» (1984).

Бібліографія
* Roberto Chiti, Roberto Poppi та Mario Pecorari, Dizionario del cinema italiano. I film, vol. 3, 2007, p. 531.
* Darin, Piero Umiliani, in Gino Moliterno (a cura di), The A to Z of Italian Cinema, Lanham, Maryland, Rowman and Littlefield, 2008, pp. 319—320.

Примітки










