
Дмитро́ Іваше́нцевич''' (? — до 1536) — руський (український) боярин з роду Івашенцевичів, гербу Лис. Землевласник, військовий та державний діяч у Київському воєводстві Великого князівства Литовського.

Відомості
Відомо, що у сер. XV ст., боярський рід Івашенцевичів був наближеним до великого князя литовського, а його представники зчаста брали участь у різних дипломатичних місіях. Про це зокрема свідчить низка тогочасних документів.

Найдавніша з відомих писемних згадок про Дмитра Івашенцевича виринає у 1509 році. Він, також Богдан і Андрій Івашенцевичі отримали привілеєм великого князя цілий маєтковий комплекс Івана князя Глинського на Київщині: Рют Новий і Старий, Тоганів, Очків, Новосільці, Костомирів, села й селища Кам’яне, Опачичин (Іспачичі), Мухоїдовичі, Кобановичі, Максимовичі, Загальці, Скубричі, Жерове, Копилове, Новостав, Совку, Воронине, Борисів, а також двори в Києві та Овручі. Маєтки ці були конфісковані Сигізмундом І Старим після поразки князів Глинських у т.з. "повстанні Глинського". Ймовірно усі вище згадані Івашенцевичі брали участь у боротьбі короля і великого князя Сигізмунда І з князями Глинськими та отримали ці землі як винагороду.

25 березня 1515 року пан Дмитро Івашенцевич склав заповітний запис на користь Київського Пустинно-Миколаївського (Микільського) монастиря на право збирати щорічно податки (2 копи грошей по 12 пенязей в грош) з максимівських людей (с.Максимівка за 4 км від Градизька).

У 1522 році Дмитро Івашенцевич та його племінник Макар Борисович Івашенцевич мали тяжбу із Василем Боговитиновичем і Семеном Бабинським за села Кам'яне, Іспачичі, Мухоїдовичі, Жеров, Подсихи та ін. Перше з них, згідно ревізії Овруцького замку, на 1545 рік вже належало Семенові Бабинському. Також відомо, що того ж 1522 року Дмитро Івашенцевич разом з дружиною Марією N та синами Федором і Данилом продали свій двір у Вільно для воєводи троцького Костянтина князя Острозького.

З 1523 по 1525 рік господарський зем'янин Дмитро Івашенцевич та Криштоф Івашенцевич (родич) — державці Чорнобильського замку. Замінили на цьому посту Криштофа Кміту.

У 1536 році вдова Дмитра Івашенцевича — Марія N та син Федір Дмитрович Івашенцевич, судилися за землі у середньому басейні річки Прип'ять з королівським дворянином Левом Полозом.Нащадки згаданого Макара Івашенцевича у подальшому відомі як Макаревичі. Від нього назва сучасного міста Макарів.

Джерела
Яковенко Н.М. «Українська шляхта з кін. XIV - до сер. XVII ст. Волинь і Центральна Україна» Київ. 2008р. 409 ст. Ст. 199.

 Національна академія наук України. Інститут історії України. Андрій Блануца. Земельна політика Яґеллонів на українських теренах Великого князівства Литовського (1440–1572 рр.). Ст. 291.

"Polska encyklopedia szlachecka". Uruski S., hrabia. Rodzina. Herbarz szlachty polskiej. Warszawa, 1913. T. X. S. 120. Warszawa, 1937. T. VIII. S. 122.

 Сергій Безносюк. Шляхта руських земель. Івашенцевичі-Макаревичі.

Примітки




