

Аматорська спортивна асоціація Лупаренсе () — італійський футзальний клуб, розташований в місті Сан-Мартіно-ді-Лупарі.

Це найтитулованіша команда в Італії, яка може похвалитися шістьма чемпіонствами у чемпіонаті Італії, такою ж кількістю Суперкубків Італії, трьома Кубками Італії та одним Кубком Італії Серії B. З 2015 по 2018 роки вона була частиною мультиспортивного клубу Лупаренсе.

Історія
===Початок (1996-2003)Заснований 8 серпня 1996 року в Сан-Мартіно-ді-Лупарі, клуб одразу ж виграв чемпіонат Серії C2, обігравши у фіналі плей-офф «Карменту». Наступний сезон у найвищій регіональній категорії характеризується довгим прямим поєдинком, якому судилося повторитися також у національних категоріях, з Арциньяно; «Вісентіні» мають перевагу, але «Лупаренсе» компенсує це, обігравши «Імолу» в плей-офф за підвищення. Клуб залишався у третій футбольній серії протягом трьох років, отримавши підвищення до Серії А2 у 2001 році та вигравши Кубок Італії цієї категорії 18 березня, який відбувся вдома, здобувши перемогу над Чеккано з рахунком 9-2. Перший сезон у новому дивізіоні завершився гарним четвертим місцем, але «вовки» гучно вилетіли в плей-офф від «Сан-Паоло Пізи», програвши вдома з рахунком 9-4. Наступного року команда залишалася на вершині турнірної таблиці, вигравши своє історичне перше підвищення до Серії А наприкінці сезону.
 Серія A: підйом на вершину італійського футзалу (2003-2014)  Перші роки у вищому дивізіоні На перший сезон у вищому дивізіоні було обрано іспанського тренера Раміро Діаса, який був звільнений у грудні та замінений на свого співвітчизника Мігеля Родріго. Команда завершує сезон на 7-му місці, що гарантує вихід в плей-офф, де вони обігрують «Атлетіко Палермо» в першому раунді (поразка 6-5 на Сицилії та перемога вдома 5-1), але зазнають поразки від чемпіонів Італії  «Прато» у чвертьфіналі (поразка 4-6 вдома та 5-1 на виїзді). Навіть у Кубку Італії клуб зупинили в чвертьфіналі, але цього разу Лупаренсе вилетів від Монтесільвано (8-3).

Влітку 2004 року команда була посилена за рахунок прибуття гравців з міжнародним досвідом, таких як Франклін, Чілаверт, Бертоні, Вісентіні, Саад і Сарторі, а також дві висхідні зірки Зарамелло і Вампета. Тренер Мігель Родріго був призначений, але лише через 3 дні подав у відставку, і його замінив молодий і перспективний Коррадо Рома. «Вовки» зберігають хороші позиції в турнірній таблиці, але 28 листопада в середовищі «Лупаренсе» та в усьому італійському футзалі сталася трагедія: тренер «Роми», повертаючись додому після товариського матчу, гине в трагічній автокатастрофі. Замість нього буде викликаний Раміро Діас. У Кубку Італії шлях закінчується в чвертьфіналі від «Перуджі», а сезон у лізі закінчується на 5-му місці. У плей-офф, після вильоту «Анкони» в першому раунді, у чвертьфіналі суперниками є фаворити остаточної перемоги Арцігано; «Вовкам», незважаючи на всі шанси, вдалося пройти, обігравши «Вісентіні» в першому матчі вдома (5-4) і зігравши внічию 3-3 у другому матчі. У півфіналі суперник – «Рома».
 2005-2009: ера Веласко і домінування в збірній Влітку 2005 року новим тренером було обрано іспанця Хесуса Веласко, який брав участь у періоді успіху в «Прато». Франклін, Чілаверт і Ламанна продані, а новими придбаннями є Феллер, Грана, Бітенкур, Скала, Далле Молле і дуже молодий Марко Ерколессі. «Лупаренсе» домінує протягом усього сезону (замикаючи лідерство з 66 очками), а 6 лютого 2006 року «Рома» виграла свій перший Кубок Італії, обігравши у фіналі «Катандзаро». Однак команда Веласко мала труднощі в плей-офф і, пройшовши чвертьфінал проти Августи лише в 3-й грі, вилетіла від Арциньяно у півфіналі, програвши вдома з рахунком 1-2 і 6-2 у Віченці. Так завершується сезон високого рівня, який, однак, завершився без досягнення головної мети, а саме перемоги в скудетто (яке дістанеться Арциньяно).

Влітку 2006 року команда зазнала справжньої революції: продаж 9 гравців (включаючи Бертоні, Саада, Сарторі та Скалу) замінено 11 новими гравцями (включаючи Марсіо, Сандріньо, Нору та майбутнього капітана Оноріо). Сезон відкривається поразкою в Суперкубку в черговому матчі проти Арциньяно (5-3 для гравців Віченци), але в лізі вовки домінують і наближаються до +9 на другому місці. У чвертьфіналі Кубка Італії в Катанії, після перемоги над Ромою та Бішельє, клуб програв у фіналі «Монтесільвано». Однак у плей-офф «б’янкадзуррі», обігравши «Перуджу» та «Марку», вперше вийшли у фінал проти «Лаціо». 30 травня 2007 року на переповненій арені у Сан-Мартіно ді Лупарі вони виграли свій перший в історії кубок Італії.

Влітку команда була ще більше посилена завдяки приходу нових гравців, у тому числі Джубанскі, Нуно, Вільяльби, Марсіо, Сандріньо. Сезон 2007-2008 в Італії майже ідеальний для синьо-білих, які не можуть знайти суперника, який міг би серйозно поставити їх у труднощі (за сезон команда зазнає лише однієї поразки) . Перемоги в першому Суперкубку (5-3 над Монтесільвано 1 вересня 2007 року), другому Кубку Італії (2-1 над господарями Августою) і другому Скудетто (6-2 над Арциньяно) зробили вовків першою (і єдиною) командою, яка виграла національний требл, тобто перемогла в одному сезоні у всіх 3 головних трофеях. Сезон 2007-2008 був також дебютним сезоном для б'янкадзуррі в Кубку УЄФА, де вони поступилися в елітній фазі чинному чемпіону Європи московському «Динамо».

Влітку 2008 року пішли Грана, Монтованелі, Джубанскі та Вільялба, компенсовані поверненням Сандріньо та Мієло, а також приходом Пеллегріні, Рейнальді, Кампаньяро та Барро. Сезон розпочався з перемоги 28 жовтня в Суперкубку, обігравши у фіналі «Августу» з рахунком 4:2 (які кваліфікувалися як фіналісти Кубка Італії). У Кубку Італії після перемог у чвертьфіналі та півфіналі команді Веласко довелося поступитися по пенальті одвічним суперникам з Арциньяно (у своїй першій перемозі в цьому трофеї), які своєю перемогою закрили можливість отримання командою другого національного треблу. Кубок УЄФА починається для біло-синіх, які проходять в основний раунд у Польщі з усіма очками, але завершують в елітній фазі, де зазнають поразки від чинного чемпіона «Сінари». У регулярному чемпіонаті перше місце виходить лише в останній день після «суду» з Монтесільвано та Маркою. Однак у плей-офф «вовки» переважатимуть над усіма, вигравши третій чемпіонат 8 червня в Бассано-дель-Граппа (за новим регламентом більше не можна приймати фінали в Сан-Мартіно). Буквально наприкінці вирішального фіналу Веласко в прямому ефірі Rai Sport оголосив про намір повернутися до тренерської роботи в рідній країні. Так закінчується цикл, який тривав 4 роки і приніс провінції Падуя 7 трофеїв.
 Символіка  Кольори Історичні кольори Лупаренсе – білий і синій. Зі створенням спортивного клубу команда змінила колір на червоно-синій, щоб відповідати традиціям міста.
 Офіційна символіка  Герб Символом клубу є вовк. Досягнення * Чемпіонат Італії (6, рекорд): 2006-2007, 2007-2008, 2008-2009, 2011-2012, 2013-2014, 2016-2017
* Кубок Італії (3): 2005-2006, 2007-2008, 2012-2013
* Суперкубок Італії (6, рекорд): 2007, 2008, 2009, 2012, 2013, 2017
* Кубок Італії Серія B (1): 2000-2001
 Примітки ==


