Хатина — «те саме, що хата», «менша (переважно бічна) кімната в хаті», а також «невелика вбога або стара хата». Найчастіше, це однокамерне житло.

В розмовному, зневажливому значеннях, хатина як «невелика вбога хата», семою охоплює такі назви: як халабуда («убога оселя, хата»), хижа («невелика убога хата; халупа» «стара хата»), халупа («невелика убога житлова будівля; злиденна хата»), буда («невелика будівля для господарських потреб, для захисту від негоди та ін.; будка»; «невеличке крите приміщення для собаки; будка, конура»). Колиба — сезонне житло пастухів і лісорубів, поширене в гірських районах Карпат; має значення куреня, халупи, хатини. 

корінних жителів Бразилії (Жан-Батист Дебре).

Слова «колиба», «колива», «халупа» відомі у всіх слов'ян і зводяться дослідниками до праслов'янської kolyba і далі до індоєвропейської kălūbā і зіставляють з  (запозиченим у слов'ян), а з також турецьким типом дерев'яного житла kulübe (кулюбе), також запозиченим у балканських народів. Колиба має значення куреня, халупи, хатини. У праслов'янській мові функціонувало кілька назв житла, серед яких і германського походження jata «комора; охорона», хуzЪ, хуžа «дім, хижа»; xalupa «халупа» з праслов'янської хаl- «кущі біля води» + ира (порівняй salix «лоза»), тобто «плетена з пруття хижина».

Халупа у лемківських говірках означає «селянська нужденна хата», а у говорі бойків слово халупа негативної конотації не має і вживається у значенні «хата», і у випадку фразеологізмів, в їх складі вживається в значенні «родинне житло». У говорах Карпат халупа має значення «загальна назва житла», «кімната», «дім» і уживається як стилістично нейтральна загальна назва житла у північнозахідних бойківських та надсянських говірках.  Лексема халупа у західнослов'янських мовах також не має негативної конотації. Для словаків Slovácká chalupa є таким самим етносимволом, як для українців українська хата.


==Використання в мовленніВ сучасний період в Україні, в народній мові, у результаті гіпо-гетеронімічного метонімічного перенесення слово халупа вживається й на позначення загальної назви житла, як з іронічною конотацією, так і без неї.

Лексеми на позначення деяких приміщень і споруд, типу «халупа», «невелика убога житлова будівля»; «злиденна хата, хижа, халабуда», «буда (злиденне приміщення, халабуда)» і інші — є енантіосемічними лексемами. Вони часто є лексичними одиницями з емотивною експресією (нерідко з переносним значенням, тобто опосередковано), є лексикалізованими словосполученнями, які складаються з відносного прикметника та іменника. Це українські лексеми, де денотат може бути інтерпретований з точки зору комфортності, тощо. В процесі функціонування в мові вони надають значенню експресивного, оцінного забарвлення. Приклад дії, тобто, функціонування в мові можна відобразити, розглянувши таке речення: «мешкати в халупі — мешкати в маленькій квартирі», де перше словосполучення («мешкати в халупі») має у своєму складі слова з конотативним семантичним компонентом «халупа», і цей конотативний комопнент значення в такому реченні передає негативну, а не позитивну оцінку предмета, явища або дії. Конотативні структури позначають додаткові смислові й стилістичні відтінки в процесі його функціонування в мові. 



Функціонально-стилістична диференціація таких культурно-маркованих композитів в різних комунікативних сферах: фамільярно-побутового, невимушено-професійного спілкування, у публіцистиці, у текстах художньої літератури, в науково-технічній термінології, — свідчать про релевантність цих лексем. Слова з різною емоційною насиченістю: хата — курінь, хата — халупа, кінь — шкапа, іноді пов'язують з антонімією, однак антонімія — це протиставлення слів за їхньою семантикою, а тому протиставлення за емоційним вираженням антонімами вважати не доцільно.

Хоча додаткове, відтінкове або стилістичне значення лексеми є конотативним, наприклад, значення слова халупа (невелика убога житлова будівля), проте, така конотація, як і будь-яка, навіть найяскравіша конотація не виключає денотації. Так, слово халупа означає «хата» (денотативне значення) і містить виразну негативну оцінку (конотативне значення). Водночас денотативне значення супроводжується незначною конотацією: лексема хатина, крім свого прямого значення, містить узагальнений відтінок. Оскільки формування значення слова, або лексичного значення, відбувається під дією трьох чинників: об'єктивної дійсності, історичних обставин і ментальності народу, відношень між словами, то історичні обставини, ментальність народу сприяють закріпленню лексичного значення, спричинюють його зміну й уточнення в процесі розвитку мови. Вони обумовлюють конотативне значення слова, тобто додаткове його значення, відтінки, які накладаються на основне значення, і оцінку денотата. Народжуючи як контраст до виразу, коливання семантики лексеми створюються синтагматичними відношеннями в потоці мовлення, в контексті. Об'єктивна дійсність є основою денотативного значення слова, історичні обставини впливають на конотативне значення, а синтагматичні відношення між словами — на контекстуальне значення, і в парадигмі відношення визначають семантичний обсяг і семантичне наповнення цієї одиниці мови.

Приклади в прозових текстах:








Поряд з фразеосемантичною групою з компонентом «хата» в українській мові «хатчина — халупа — мазанка — курінь — ліплянка — хаза — хавіра та ін.», котра охоплює складові як із семантичним, так і зі стилістичним відтінком, науковиця Ю. Лебеденко вказує також на сполучення типу «наша хата, чужа хата, батьківська хата, нова хата тощо», які містять додаткову семантико-стилістичну характеристику. Хата, хатина, будинок, халупа, хижа, хороми — є синонімічним рядом. 

Прикладом лексико-семантичної групи слів на позначення житлових споруд і допоміжних надвірних будівель, їхніх частин, має, наприклад, ряд слів халупа — хатина — льох, підвал. 

Прикладом іменників англійської, німецької, російської, української і французької мов, що належать до лексико-семантичної групи найменувань житлових будівель, є іменники типу , , , ; сільськогосподарське найменування  функції сараю.
ОписХатина — це або легка будова, або погано впорядковане для життя житло чи його частина (наприклад, як стара хата, кімната), або житло поганої якості, чи дуже спрощене житло, або житло дуже малих розмірів, примітивне постійне чи тимчасове місце проживання — місце, яке служить або може служити кому-, чому-небудь захистом, прикриттям, укриттям при проживанні ледь задовільняючи потреби; місце для притулку та безпеки. Наприклад, для захисту від опадів, диких звірів, вітру і ін. Це поняття (хатинка) обов'язково пов'язане з житловою будівлею і також має зв'язок з історичною або фактичною точкою відліку. Аналогічним будівлям відповідають такі поняття, як курінь, бурдей, кліть, землянка, комора, колиба,  мисливська хата, в тому числі хатинки, що використовуються скотарями при переміщенні худоби на випасі між пасовищами (між гірськими та низинними і тд), кабіни сплавників деревини на плотах, дитяча ігрова хатинка на дереві, стара зношена хата, аскетичне житло, зимівник. Будівельна збірка такого житла може відбуватися із застосуванням деревини, снігу, льоду, каменю, трави, листя, прутів, гілок, палиць, шкур, тканин або глини. 


 Примітки Джерела Див. також ==
* Хатина дядька Тома — роман американської письменниці
* Хатина «Діскавері» — хатина, яка була побудована Робертом Фолкон Скоттом під час експедиції Діскавері
* Хатина Скотта — будівля, розташована на північному березі мису Еванс на острові Росса в Антарктиді
* Бівуак — місце розташування людей на відпочинку та ночівлі в умовах природного середовища
* Іглу — хатинка з шматків твердого снігу або льоду.
* Халупники




