
Соларпанк () — піджанр наукової фантастики, а також літературний, мистецький і активістський рух, що бачить і працює над реалізацією сталого майбутнього, взаємопов'язаного з природою та суспільством. «Солар» (від ) представляє сонячну енергію як відновлюване джерело енергії та оптимістичне бачення майбутнього, яке відкидає нігілізм та кліматичний думеризм, тоді як «панк» відноситься до контркультурного, посткапіталістичного та деколоніального ентузіазму у створенні такого майбутнього. Як науково-фантастичний літературний піджанр і мистецький напрям, соларпанк розглядає питання про те, як могло б виглядати майбутнє, якби людству вдалося розв'язати основні сучасні проблеми з акцентом на стійкість, вплив людини на навколишнє середовище, боротьбу зі зміною клімату та забрудненням навколишнього середовища. Особливо як піджанр, він пов'язаний з похідними кіберпанку, а також може запозичувати елементи з утопічних та фентезійних жанрів.

На відміну від кіберпанку, який використовує похмуру естетику з персонажами, маргіналізованими або поглинутими технологіями в умовах, що ілюструють штучне та домінівне, сконструйоване середовище, соларпанк використовує умови, де технології дозволяють людству стійко співіснувати з навколишнім середовищем поряд з естетикою, що знаходиться під впливом стилю модерн, яка передає відчуття чистоти, достатку та рівноваги. Хоча соларпанк пов'язаний з технологіями, він також охоплює низькотехнологічні способи сталого життя, такі як садівництво, пермакультура, регенеративний дизайн, бібліотеки інструментів, гакерспейс, відкритий код, позитивна психологія та культура «зроби це сам». Його теми можуть відображати екологічну філософію, таку як яскраво-зелений екологізм, глибинна екологія, соціальна екологія та екомодернізм, а також панк-ідеології, такі як анархізм, антиспоживацтво, антиавторитаризм, антикапіталізм, громадянські права, комунізм та децентралізація.

Як мистецький рух, соларпанк виник у 2010-х роках як реакція на засилля похмурих постапокаліптичних та антиутопічних медіа, а також на підвищення обізнаності про соціальну несправедливість, наслідки зміни клімату та нерозв'язну економічну нерівність. Соларпанк з'явився, коли творці та їхні послідовники шукали альтернативи неминучому антиутопічному майбутньому, які були б прагматичними та не покладалися на таємничі технології «чорних ящиків». Жанр отримав чіткіше визначення через онлайн-спільноти, які обмінювалися контентом та дискусіями на медіаплатформах та спеціалізованих вебсайтах. Соларпанк був застосований до багатьох медіа, таких як література, образотворче мистецтво, архітектура, мода, музика, татуювання та відеоігри. У літературі численні раніше опубліковані романи були визначені як соларпанк, в тому числі «Знедолені» Урсули Ле Гуїн, «Екотопія» Ернеста Калленбаха, «Прогулянка» Корі Доктороу та численні твори Кіма Стенлі Робінсона. Першими творами, написаними цілеспрямовано в жанрі соларпанк, були оповідання, зібрані в антології, а згодом — повісті та романи, такі як «Псалом для здичавілих» Беккі Чемберс та ''«Молитва для сором'язливих».

Тло
Термін «соларпанк» був уведений у 2008 році в блозі під назвою «Від стимпанку до соларпанку»'', в якому анонімний автор, взявши за приклад MS Beluga Skysails (перший у світі корабель, що частково приводиться в рух гігантською комп'ютерною установкою для повітряних зміїв), концептуалізує новий піджанр наукової фантастики, в якому основна увага приділяється конкретним технологіям, але при цьому керується практичністю і сучасною економікою. Стимпанк — це піджанр наукової фантастики, який охоплює ретрофутуристичні технології та естетику, натхненні промисловими паровими машинами XXI століття. У 2009 році літературний публіцист Метт Стаґґс опублікував у своєму блозі «Маніфест ґрінпанку», в якому описав своє бачення технофільського жанру, зосередженого на відомих технологіях «зроби це сам» і з акцентом на позитивні екологічні та соціальні зміни. Після того, як у 2014 році художниця Олівія Луїза розмістила на Tumblr концепт-арт естетики соларпанку, дослідник Адам Флінн взяв участь у науково-фантастичному форумі «Проєкт Ієрогліф» з подальшим визначенням нового жанру. На основі нотаток Флінна та матеріалів на сайті solarpunks.net у 2019 році було опубліковано «Маніфест соларпанку», який описує соларпанк як «рух у науковій фантастиці, мистецтві, моді та активізмі, який прагне відповісти та втілити питання "як виглядає стійка цивілізація, і як ми можемо туди потрапити?"».

Див. також

* Кіберпанк
* Стимпанк
* Зелений анархізм

Примітки


Посилання

*  Almanac for the Anthropocene: A Compendium of Solarpunk Futures 
*  Solarpunk: A Reference Guide (2017) на вебсайті Medium 
*  Solarpunks.net 




