
Мадаріт (Меттаріт) (*, д/н — 6 лютого 1743) — 39-й володар М'яу-У в 1738—1743 роках. У бенгальців відомий як Мадараджараджа.

Життєпис
Належав до династії Нарапавара. Відомостей про нього обмаль. Ймовірно був офіційним спадкоємцем свого брата — володаря Сандавізаї II. У січні 1738 року проти того повстав очільник бенгальських мусульман Чун Кат'я, який 25 березня повалив правителя. Але вже 28 березня Мадаріт здолав Кат'ю, посівши трон.

Згідно з хронікою «Ракхіна Разавіна», він був дуже побожним буддистом. Ймовірно відновив внутрішню стабільність та єдність держави, зумівши приборкати повстання, насамперед племена тека і мйонса, а також рохінджа. Ймовірно у 1740 і 1741 роках наказав здійснити грабіжницькі напади на володіння навабів Бенгалії, користучись боротьбою за владу між Сарфараз-ханом й Аліварді-ханом. Біля порту Читтагонг відбулася запекла битва, що завершилася успіхом флоту М'яу-У, але сам порт не вдалося захопити. Ймовірно в цей час починаються також піратські дії араканців.

Наприкінці 1742 року країна зазнала потужної епідемії віспи, від якої у лютому 1743 року помер сам Мадаріт. Йому спадкував стрийко Нара Апая.

Джерела
* G.E. Harvey: History of Burma: From the Earliest Times to 10 March 1824. London: Frank Cass & Co. Ltd, 1925. (ang.).
* Michael Walter Charney: Where Jambudipa and Islamdom converged: Religious change and the emergence of Buddhist communalism in early modern Arakan (fifteenth to nineteenth centuries). 1999. ISBN 978-0-599-29560-5.
* Myint-U, Thant (2006). The River of Lost Footsteps—Histories of Burma. Farrar, Straus and Giroux. ISBN 978-0-374-16342-6.
*  Madarit, 1737-1742, AR tanka
