


Ассата Олугбала Шакур (, ім'я при народженні Джоен Дебора Байрон (), в одруженні Чесімерд (); нар. 16 липня 1947, Квінс) — американська політична і громадська діячка і заочно засуджена злочинниця, що розшукується, член націоналістичних афроамериканських угруповань «Партія чорних пантер» та «Чорна визвольна армія». Розшукується спецслужбами кількох держав за звинуваченням у скоєнні кількох вбивств (1971—1973 рр.).). Сестра вітчима та хрещена мати Тупака Шакура .

Життєпис
Народилася 1947 року в Нью-Йорку у великій бідній афроамериканській родині. У 1950 році її батьки розлучилися, більшу частину дитинства вона провела у Вілмінгтоні (штат Північна Кароліна) з бабусею. Незабаром втекла з дому і бродяжничала, потім її виховувала тітка Евелін Вільямс, яка пізніше захищала її в суді. За допомогою своєї тітки Шакур заочно закінчила школу. Навчалася спочатку в Манхеттенському коледжі, потім у Міському коледжі Нью-Йорка, де з середини 1960-х років почала брати активну участь в афроамериканському протестному русі. У 1967 році була вперше заарештована; у квітні того ж року вийшла заміж за свого однокурсника, також активіста, але у грудні 1970 року розлучилася з ним. Після закінчення коледжу вступила до лав Партії чорних пантер, незабаром ставши їх видним діячем. 1970 року змінила ім'я.

У травні 1973 року Шакур брала участь у перестрілці на Платній автодорозі Нью-Джерсі, в ході якої, як вважається, застрелила патрульного поліцейського Нью-Джерсі Вернера Ферштера і тяжко поранила поліцейського Джеймса Харпера. Член Чорної визвольної армії Зейд Малік Шакур був також убитий у цьому інциденті, сама Шакур була поранена. Між 1973 і 1977 роками Шакур було пред'явлено звинувачення у шістьох інших можливих злочинних інцидентах — у вбивстві, замаху на вбивство, озброєному пограбуванні, пограбуванні банку та викраденні. За трьома з них вона була виправдана, за трьома іншими обвинуваченню не вистачило доказів. У 1977 році Шакур був засуджений за умисне вбивство Ферштера та за сімома іншими кримінальними злочинами, пов'язаними з перестрілкою, і засуджено до довічного ув'язнення .

У 1970-х роках Шакур була ув'язнена в кількох в'язницях. Вона втекла з в'язниці у 1979 році за допомогою трьох членів Чорної визвольної армії, які захопили двох охоронців у заручники.

З 1984 року живе на Кубі, куди втекла і де їй надали політичний притулок. З 2 травня 2005 року Федеральне бюро розслідувань класифікувало її як внутрішнього терориста і запропонувало винагороду у розмірі 1 мільйона доларів за допомогу в її захопленні. 2 травня 2013 року ФБР додало її до списку найбільш розшукуваних терористів. ФБР оголосило, що поставило Шакур на перше місце у своєму списку найбільш розшукуваних терористів жіночої статі . Того ж дня Генеральний прокурор Нью-Джерсі запропонував збільшити обіцяну ФБР нагороду, збільшивши сукупну винагороду за її захоплення до 2 мільйонів доларів.

Спроби добитися її видачі призвели до листів Папи Римського та резолюції Конгресу США. Її життя стало темою літературних творів, фільмів та пісень.

У культурі
У 1997 році з'явився документальний фільм про Ассату Шакур «Очі веселки», написаний і знятий кубинською режисеркою Глорією Роландо. Офіційна прем'єра фільму в Гавані в 2004 році відбулася за підтримки Casa de las Américas — головного культурного форуму кубинського уряду. Assata aka Joanne Chesimard — біографічний фільм 2008 року режисера Фреда Бейкера. Прем'єра фільму відбулася на фестивалі чорного кіно в Сан-Дієго, а головну роль зіграла сама Ассата Шакур. Національна конференція чорношкірих адвокатів та Мос Деф є одними з єдиних професійних організацій та артистів, які підтримують Ассату Шакур.

Музиканти, що створили і записали пісні про неї або їй присвятили: Репер Common записав «A Song for Assata» у своєму альбомі Like Water for Chocolate (2000) після подорожі до Гавани, щоб особисто зустрітися з Шакур.
Репер Nas вказав її ім'я в буклеті свого альбому «Untitled» серед важливих темношкірих постатей, які надихнули цей альбом .
Репер Paris («Пісня Ассати», у «Сплячі з ворогом», 1992)
Бенд Public Enemy («Бунтар без паузи» в своєму другому студійному альбомі It Takes a Nation of Millions to Hold Us Back у 1988 році)
2Pac («Words of Wisdom» у 2Pacalypse Now (1991)
Digital Underground («Heartbeat Props» у Sons of the P, 1991)
Хіп-хоп гурт The Roots (Words of Wisdom («Пригоди в країні чудес») у Illadelph Halflife, 1996)
Піболд («Якщо Маркус Гарві помре, то Маркус Гарві живе» у фільмі «Якби не жалюзі, це були б штори для нас усіх», 1999)
Asian Dub Foundation («Відданий життю» в музиці спільноти, 2000)
Сол Вільямс («Чорна Стейсі» у Сола Вільямса, 2004)
Rebel Diaz («Which Side Are You On?» у Otro Guerrillero Mixtape Vol. 2, 2008)
Лоукі («Something Wonderful» у Soundtrack to the Struggle, 2011)
Murs («Повість про два міста» в The Final Adventure, 2012)
Репер Jay-Z («Open Letter Part II» у 2013 році)
Digable Planets, The Underachievers і X-Clan також записали пісні про Шакур. Її описували як «легенду реп-музики» та «незначну знаменитість».

12 грудня 2006 року канцлер Міського університету Нью-Йорка Метью Голдштейн наказав президенту Сіті-коледжу Грегорі Х. Вільямсу приьрати «несанкціоноване та недоречне» позначення «Суспільний та студентський центр Гільєрмо Моралеса / Ассати Шакур», як його назвали студенти в 1989 році. Студентська група виграла право використовувати вітальню після закриття кампусу через запропоноване підвищення плати за навчання. Студенти та групи випускників подали до суду на CUNY після зняття меморіальної дошки. 7 квітня 2010 року головуючий суддя постановив, що питання свободи слова студентів та право адміністрації закладу вищої освіти «заслуговують на судовий розгляд».

Після суперечок у 1995 році Громадський коледж району Манхеттена перейменував стипендію, яка раніше була названа на честь Ассати Шакур. У 2008 році професор Університету Бакнелла включив Шакур до курсу «Афро-американські герої» — разом із такими діячами, як Гаррієт Табмен, Сожурне Трус, Джон Генрі, Малколм Ікс та Анджела Девіс. Її автобіографію вивчають разом із автобіографією Анджели Девіс та Елейн Браун, єдиних жінок-активісток руху «Чорна влада», які опублікували автобіографії в окремій книжці. Професор Ратґерського університету Г. Брюс Франклін, який читає уривки з книги Шакур на уроці «Злочин і покарання в американській літературі», описує її як «революційного борця проти імперіалізму»..

Чорношкірий поліцейський штату Нью-Джерсі Ентоні Рід (який покинув службу) подав до суду на поліцію через те, що, серед іншого, люди розвісили плакати із зображенням Шакур, та зобразили там номер поліцейського значка Ріда, у казармі в Ньюарку. Він вважав, що це образило його, оскільки вона вбила офіцера і була «расисткою за своєю природою». За словами Ділана Родрігеза, для багатьох «американських радикалів і революціонерів» Шакур представляє «шановане (іноді фетишизоване) значення визвольного бажання та можливостей».

В Інтернеті кампанію «Руки геть від Ассати!» координують активісти Конгресу чорних радикалів Чикаго.

У 2015 році Університет Кіна в Нью-Джерсі відмовився від виступу хіп-хоп виконавця Common як спікера через скарги поліції. Члени Братської асоціації військовослужбовців штату Нью-Джерсі висловили свій гнів через «A Song For Assata» Common.

У 2015 році співзасновниця Black Lives Matter Алісія Гарза зазначила: «Коли я використовую потужний попит на Ассат у своїй організаторській роботі, я завжди починаю з того, що розповідаю про її походження, розповідаю про значення Ассат Шакур для Руху за визволення чорношкірих, його політичну мету та діяльність, і чому ця тема така важлива в нашому контексті».

На її честь названо чиказьку групу активістів Black Assata's Daughters.. У квітні 2017 року фонд колишнього квотербека професійної футбольної команди Сан-Франциско Фортинайнерс () Коліна Каперника пожертвував групі 25 000 доларів.

У липні 2017 року офіційна стрічка Маршу жінок у Твіттері відзначила день народження Шакур, що викликало критику з боку деяких правих ЗМІ.

У квітні 2018 року суд Північної Кароліни постановив виплатити 15 000 доларів представнику Шакур, її сестрі Беверлі Гойнс, як частину земельної угоди.

Примітки


Література

* Belton, Brian A. (2007). Assata Shakur: A Voice від Palenques . // Black Routes: Legacy of African Diaspora . Hansib Publications Ltd. ISBN 978-1-870518-92-5 .

Посилання
*  "New Most Wanted Terrorist Joanne Chesimard; First Woman Added to List, " May 2, 2013, Federal Bureau of Investigation 
*  Assata Shakur Speaks — website in support of Shakur 
*  "The Story of Joanne Chesimard, " May 2003 editorial, NJLawman.com 
*  The Eyes Of The Rainbow documentary 
*  Immoral Bounty for Assata by Michael Ratner, Covert Action Quarterly, 27 жовтня 1998 року 
*  Why Cuba will never send Assata Shakur to the U.S. by Achy Obejas. Chicago Tribune, 29 грудня 2014 року 
*  Most Wanted Terrorists: JOANNE DEBORAH CHESIMARD — Federal Bureau of Investigation 





