


«Велике колесо» ()  — восьмий науково-фантастичний роман . У романі розповідається про Чейна Скарна, професора «рандоматики», якого обирає однойменна організація (що володіє галактичною монополією на азартні ігри) представляти людство в картковій грі з нескінченно різноманітними правилами. Ім'я головного героя, здається, є посиланням на .

Стислий сюжет

Це історія, темою якої є випадковість, яка розгортається на тлі майбутнього, де людською цивілізацією керує доброзичливий, але невмілий орган під назвою Легітимність, але насправді ним керує величезний синдикат азартних ігор під назвою «Велике колесо». «Велике Колесо» вдосконалило нову математику під назвою «рандоматика», за допомогою якої вони можуть передбачати, здавалося б, випадкові події з усе більшою й більшою точністю. Величезність їхніх гральних операцій означає, що практично вся економічна інфраструктура людства знаходиться під їхнім впливом.

Побоюючись за свійвплив — особливо в той час, коли вони також ведуть війну проти прибульців, що вторглися з глибокого космосу — Легітимність знаходить мимовільного шпигуна, експерта з рандоматики на ім’я Чейн Скарн, який пробивається до правлячої ієрархії «Великого колеса». 

До того, Чейн Скарн був азартним гравцем — щасливчиком. Те, чого він не знав про рандоматику, не варте того, щоб знати. Він мав мізки, щоб проникнути прямо в суть Великого колеса — синдикату, який контролював всю незаконну діяльність на планетах під контролем людини.

Але те, на що Скарн зробив ставку, щоб дійти так далеко, — це куряча їжа порівняно з тим, чим він ризикнув би потрапити у справжнє велике життя — величезну міжгалактичну компанію, що затьмарила імперії простих людей.

Є підозри, що Колесо працює над абсолютно новими «рівняннями удачі», за допомогою яких вони можуть не тільки передбачати найнеймовірніші обставини, але й контролювати та маніпулювати ними. Скарн стає членом «Колеса» після того, як виграє практично неможливий джекпот в одному з казино Колеса, і він не впевнений, чи ця подія була спланованою чи справді чистою випадковістю. Більше того, джекпот, який зазвичай приймає форму якогось прямого стимулу для центрів задоволення мозку, дає Скарну тривожне бачення «прірви чистої випадковості, яка лежить в основі всього існування». 

Скарн, чиї галюцинації щодо цього основного всесвітнього хаосу, здається, трапляються все частіше, стає протеже Маргеріт Дом, найвидатнішого та найжорстокішого члена правлячого «математичного кола» Колеса. Дом виявив, що іншопланетяни-гадраніки, які зараз очищають галактику за допомогою Легітимністі і наближаються до завоювання Землі, мають власне Колесо, мережу азартних ігор, яка є справді міжзоряною за масштабами зі ставками та можливими виграшами, які є майже незбагненно величезний. Дом хоче взяти участь у цьому рекеті — і не тільки. Він хоче поставити все людство, буквально, у найбільшій грі з усіх. І він бере Скарна, щоб допомогти йому в цьому. 

Скарн, обманюючи кожну роздачу, поклав своє життя на карту, щоб виграти гру, де ніхто не знав вартості карт, а правила змінювалися з кожним трюком. Цим моментом роман певною мірою нагадує роман Філіпа К. Діка «».

==Враження від роману та відгуки критиківКритик Томас М. Вагнер вважає, що «Баррінтон Дж. Бейлі чудово вміє використовувати традиційні сюжети космічної опери та пригодницьких сюжетів і розкручувати їх у унікальних напрямках, які не б нікого б не зацікавили. «Велике колесо» не є винятком. Більшості сучасних письменників знадобилося б 800 сторінок, щоб упакувати стільки приголомшливих ідей. Бейлі вдається зробити це менш ніж за чверть цього». Далі він зазначає, що «Велике колесо» надає просто неймовірне задоволення від читання та він не може пригадати, коли востаннє читав таку маленьку книгу, у якій розглядалися такі величезні концепції. Випадковість, причинність, непричинність, сама нескінченність і каже, що «Бейлі жонглює цими ідеями так, наче це є найприроднішою справою у світі, і він робить це в рамках того, що могло б бути, враховуючи трохи менш химерного героя, трилер про Джеймса Бонда старої школи. Усюди історія надзвичайно переконлива завдяки легкій розповіді Бейлі та оригінальності його передумов і сюжету. Я починаю думати, що одним із найбільших злочинів наукової фантастики є те, що мантія Баррінтона Бейлі не прогинається під вагою кількох «Г’юго» та «Неб'юла». Сподіваюся, я зможу зробити невелику роль у заохоченні нового покоління читачів принаймні відстежити його та побачити, що вони пропустили. Якщо ви тільки зараз вперше чуєте про Бейлі, ну... вважайте, що вам пощастило.»

Інший критик  у своєму огляді творчості Бейлі дає помірковано схвальний відгук та описує «Велике колесо» як «розважальний азартний роман» із «потертою та елегантною» атмосферою.

Водночас, помітний англійський письменник-фантаст та критик-фантастикознавець Колін Ґрінленд, написавши у часописі міжнародних оглядів наукової фантастики «», з незрозумілих причин сприйняв роман негативно, заявивши, що він був створений для ринку і "був би застарілим ще у 1957 році".
Посилання*  «Велике колесо» на сайті sfreviews.net
*  «Велике колесо» на сайті proquest.com
*  «Велике колесо» на сайті kobo.com
*  «Велике колесо» на сайті hachette.com.au
*  «Велике колесо» на сайті bookstream.io
*  «Велике колесо» на сайті kasmana.people.cofc.edu
*  «Велике колесо» на сайті booksamillion.com
* 
*
*
*
*
*
* Примітки ==














