

'''Рум'янцевський музей''' () — велике зібрання книг, монет, рукописів, інших етнографічних та історичних матеріалів у Петербурзі, а потім і в Москві. Музей виник на основі приватної колекції, яку за життя зібрав, а частиною успадкував державний канцлер Микола Петрович Румянцев. Довгий час був єдиним у Москві загальнодоступним музеєм.

Історія
Протягом усієї державної діяльності М. П. Румянцев займався збиранням старовинних рукописів, давніх грамот на пергаменті, книг, списків із літописів. Головним захопленням його були рукописні давнини, і тому найзначнішим зібранням в колекції графа Румянцева стала велика бібліотека. У ній налічувалося 28 тисяч томів. До її складу входила колекція рукописів та стародруків, у тому числі кирилівського шрифту, 104 екземпляри інкунабул, видання XVI—XVII століть знаменитої голландської фірми «Ельзевір», а також кілька сотень різних географічних карт (як їх тоді називали — ландкарт). Рукописи та книги купувалися в Росії та Європі. Купувалися навіть цілі бібліотеки, наприклад бібліотека академіка Лерберга.

Граф М. П. Румянцев не був одружений, і його спадок був заповідано молодшому братові Сергію Петровичу Румянцеву, а всі збори книжок, рукописів, медалей і монет було заповідано передати на «загальну користь». У 1826 році колекції та бібліотека були передані С. П. Румянцевим Міністерству народної освіти. Для передачі колекцій було створено спеціальну комісію. До її складу увійшли представники Департаменту народної освіти, і навіть академіки Ф. І. Круг, Г. К. Келер, Х. Д. Френ.

Імператор Микола I 22 березня (3 квітня) 1828 року підписав указ про заснування Румянцевського музею та рескрипт про правила управління музеєм. У 1831 році музей було відкрито в особняку Рум'янцева на Англійській набережній у Санкт-Петербурзі.

1861 року музей перевели до Москви. На той час виявилося, що колекція Румянцева не вписувалася у структуру петербурзьких установ культури та тягла вбоге існування. Опікун московського навчального округу Н. В. Ісаков взявся на основі бібліотеки Румянцева, як писав В. В. Стасов, «создать в Москве публичную библиотеку наподобие петербургской, приводившей его тогда в восторг, как вообще и всё русское общество».

Керівники
* М. В. Ісаков (1862—1867)
* В. А. Дашков (1867—1896)
* М. О. Веневітінов (1896—1901)
* І. В. Цвєтаєв (1901—1910)
* В. Д. Голіцин (1910—1921)
* А. К. Віноградов (1921—1925)

Примітки


Література
* 
* Скрыдлевская С.  Граф Н. П. Румянцев — коллекционер и нумизмат
* К истории Московского Румянцевского музея / И. Н. Игнатович // Румянцевские чтения. — М.: «Пашков дом», 2001. — С. 112—119
* К истории становления Румянцевского музеума / В. Ф. Молчанов // Культура: от информации к знанию. — М.: «Пашков дом», 2003. — С. 5—17
* Румянцевский музей в начале XX в. / Е. А. Иванова // Румянцевские чтения — 2010. — М.: «Пашков дом», 2010. — С. 151—156.

Посилання
*  История РГБ
*  Путеводитель по Библиотеке Московского публичного и Румянцевского музеев. — М., 1896. — 47 с.
* Кубарев А. М.  Московский публичный музей и Библиотека. — М.: Унив. тип. (Катков и К°), 1866. — 24 с.




