Адаптивний карантин — це стратегія стримування розповсюдження інфекційних захворювань, яка передбачає коригування карантинних заходів на основі мінливих обставин спалаху. Мета адаптивного карантину полягає в тому, щоб збалансувати потребу контролювати поширення хвороби з необхідністю мінімізувати збої в суспільстві та економіці.

Адаптивний карантин передбачає безперервний моніторинг поширення хвороби та коригування карантинних заходів відповідно до змін обставин. Це може включати впровадження суворіших карантинних заходів у регіонах, де хвороба швидко поширюється, і послаблення карантинних заходів у регіонах, де хвороба знаходиться під контролем.

Адаптивний карантин також може включати впровадження цільових карантинних заходів, таких як карантин лише тих осіб, які контактували з інфікованими особами, замість впровадження загальних карантинних заходів для всього населення.

Одним із прикладів адаптивного карантину є стратегія, застосована під час спалаху лихоманки Ебола в Західній Африці в 2014-2016 роках, де карантинні заходи були скориговані на основі зміни обставин спалаху, в тому числі введення цілеспрямованих карантинних заходів для осіб, які контактували з інфікованими. Іншим прикладом є пандемія COVID-19, коли багато країн запровадили адаптивні карантинні заходи у відповідь на поширення хвороби.

Загалом, адаптивний карантин — це гнучкий і динамічний підхід до стримування поширення інфекційних захворювань, який враховує мінливий характер спалаху.