Іва́н Миха́йлович Кирді́й-Мни́шинський (? — після 1589) — руський (український) шляхтич з роду Кирдійовичів, гербу Кирдій. Зем‘янин у Луцькому повіті Волинського воєводства Великого князівства Литовського, Корони Польської. Родове гніздо — Мнишин.

Відомості
Відомо, що Іван Кирдій-Мнишинський володів селами у невеликому географічному діапазоні, а саме: Витків, Чудниця, Ігнатків (нині частина Чудниці), Воскодави, Басмачків (нині неіснуюча назва). Часто трапляється в актових книгах луцького ґродського суду під кінець XVI ст., так як мав суперечки з сусідами — Романом Гостським та дорогобузькими підданими Василя-Костянтина князя Острозького. Звів у Мнишні 2 млини, греблі на Горині та корчму. Єдиний з відомих власників села, який додавав до свого прізвища відповідний прикметник — Мнишинський.  У "пописі рицерства волинського" від 1565 року виставляв 3-х коней до війська ВКЛ. У 1569 році серед волинських шляхтичів які підписували умови Люблінської унії. 

Сім'я
Іван Кирдій-Мнишинський син волинського зем‘янина Михайла Кирдійовича. Він є спорідненим з гілкою Кирдіїв-Мильських. У шлюбі з Ганною Бабинською – донькою королівського дворянина Семена Бабинського. У 1579 році записував їй кошти на своїх добрах, а вона зробила йому своє внесення. 

З нащадків відомою є лише донька Маруша Кирдіївна, яка у шлюбі з Федором Костюшковичем Хоболтовським. Вона згадується у селі Воскодави 1616 року. Востаннє серед відомих документів Іван Кирдій-Мнишинський фігурує свідком у документі від 1589 року, яким Ярофій Гостський записував кошти своїй дружині Христині Кирдіївні-Мильській. 

Джерела
Ворончук І.О. «Населення Волині в XVI – п., пол., XVII ст.: родина, домогосподарство, демографічні чинники.» К.: 2012. – 712 с. Ст. 262, 483, 498.

 Безносюк Сергій. Шляхта руських земель.

Архів ЮЗР. Ч. 2. Т. 1. Постановления дворянских провинциальных сеймов в ЮЗР. – LXIV. 530. Ст. 9 (староукраїнська). Санкт-Петербург. 1861. с. 7.

Примітки






