

Марія Дужа (Юрчак) (псевдо: Марійка, Квік, Наталка, Долинецька)  — учасниця підпілля, секретар відділу пропаганди ОУН.

Перша дружина Петра Дужого, українського письменника, референта пропаганди ОУН, почесного громадянина Львова.

Біографія
Марія Дужа (Юрчак) народилася в селі Халупки Медицькі (Перемишльського повіту) 19 жовтня 1921 року у сім'ї Павла та Ганни Юрчаків. Рідний дядько Марії, о. Петро Юрчак, був греко-католицьким священником у селі Ляшки Довгі.

Початкову освіту отримала в Медиці. Потім навчалась в Українському інституті для дівчат у Перемишлі впродовж 1933–1938 років, а у 1939 поступила до педучилища в Стрию. Після його закінчення 1943 року вчителювала в селі Гірному (Сколівського р-ну Львівської обл).

Робота з молоддю
12-30 серпня 1942 року Марія Юрчак була комендантом дівочого табору української молоді в Синевидьску Нижньому (сучасна назва села Нижнє Синьовидне). Табір організував Стрийський Комітет для своєї округи, а саме для Ходорівщини, Миколаївщини, Жидачівщини і Стрийщини. Табір ділився на дві частини: дівочий (під проводом Марії Юрчак) і хлопячий під проводом о. Дубицького і обозного В. Манькова. Учасниць 28, учасників 42. Всі були переважно із сіл і початківцями в таборуванні. На таборі виклади гутірки, були спортові вправи та ігри, навчали плаванню, впорядю, і разом із цим готувались до окружних легкоатлетичних змагань у Стрию. Учасники відбули кілька прогульок у гори: на гору Ключ, місце бою УСС, до славної скелі печери Довбуша Бубнища та ін. Фотографії з особистого альбому Марії  Юрчак свідчать, що була мандрівка також і до скель в селі Уричі — Тустань. Табори містилися в будинку громадського уряду та в школі.

Захоплення спортом
Як свідчать фотографії з особистого альбому, а також згадки у пресі, Марія Юрчак захоплювалась легкою атлетикою. Займала призові місця з метання кулі та диска на Крайових легкоатлетичних змаганнях у Львові (5-6 вересня 1942 року) та Окружних легкоатлетичних змаганнях у Стрию (23 серпня 1942). Виступала за стрийську команду "Скала".

Підпілля
З 1943 р. – учасниця підпілля, видає та розповсюджує літературу ОУН–УПА, в 1944 р. працює у референтурі УЧХ20. Одружилась з Петром Дужим 17 березня 1945 року у церкві села Дев'ятники (Жидачівського району, Львівської області).

4 червня 1945 році (будучи вагітною) зловлена більшовиками разом з чоловіком Петром Дужим, його братом Миколою Дужим, Ярославом Мартином та іншими підпільниками в криївці, у непритомному стані. Після арешту перебувала в ізоляторі попереднього слідства у Брюховичах, камері посиленого режиму в тюрмі на Лонцького у Львові. Далі – пересильні пункти, холодні бараки концтаборів. Її, як і багатьох галичанок, засудили до 25 років позбавлення волі й відправили в режимний Мінлаг – спецтабір Мінеральний, що був частиною всесоюзного ГУЛАГУ. В ув'язненні народила доньку Софію Дужу і намагалася її доглядати у загальній камері. Ув'язнені разом жінки намагалися допомагати у догляді проте Софія через погані умови побуту померла проживши лише 11 місяців. 

Ув'язнення і заслання
Відсиділа 10 літ присуду в Інті, після звільнення жила у Воркуті. Через заборону повертатись до Львова, разом з чоловіком Петром Дужим проживала у Запоріжжі, де в сім'ї народилося двоє доньок: Лариса та Мирослава. 10 травня 1964 року через хворобу померла у Запоріжжі. Завдяки старанням чоловіка Петра Дужого, тіло Марії вдалось перевезти до Львова і поховати на Личаківському кладовищі.

Примітки









