
«Останній будинок на тупиковій вулиці» () — американський експлуатаційний низькобюджетний фільм жахів 1972 року. Дебютна робота Роджера М. Уоткінса, який виступив в ролі сценариста, режисера, продюсера і виконавця головної ролі.

Сюжет
Террі Хоукінс — американський серійний вбивця і злочинець, який втік з в'язниці щоб зі своїми друзями зробити пару снафф-відео. Для цього вони запрошують студентів та інших людей на покинутий будинок, щоб взяти участь у кривавому кошмарі.

У ролях

* Роджер М. Уоткінс (Стівен Моррісон) — Террі Хоукінс
* Кен Фішер (Денніс Кроуфорд) — Кен Харді
* Білл Шлагетер (Лоуренс Борнман) — Білл Дрексель
* Кеті Куртин (Джанет Сорлі) ― Кеті Х'югс
* Пат Канестро (Елейн Норкросс) ― Патрісія Кун
* Стів Суїт (Алекс Крегар) ― Стів Рендалл
* Едвард Пікслей (Френклін Статз) ― Джим Палмер
* Ненсі Вруман (Барбара Амунсен) ― Ненсі Палмер
* С'юзі Ноймейер (Джеральдін Сондерс) ― С'юзі Кноулес
* Пол Дженсен (Пол Філліпс) ― Сліпий
* Кен Роуз (Рональд Купер) ― Віппер

Виробництво

Знімання
Фільм був задуманий Роджером М. Уоткінсом у 1972 році, коли він був студентом Університету штату Нью-Йорк в Онеонті. При написанні сценарію Уоткінс надихався біографією Чарльза Менсона «Сім'я» 1971 року, присвячена також вбивств у Північній Каліфорнії. Спочатку фільм планувався як біографічний фільм про сім'ю Менсона, але перетворився на повнометражний фільм жахів про втікача злочинця, який хоче зі своїми друзями зробити пару снафф-відео. Хоча Уоткінс вивчав англійську літературу в університеті, він також цікавився кінематографом і подружився з кількома студентами на факультеті кінематографії того ж університету. Завдяки заходам, спонсорованим департаментом кіно, Уоткінс зміг зустрітися з режисерами Отто Премінджером і Ніколасом Реєм, якими він захоплювався. Премінджер перейнявся симпатією до Уоткінса і подарував йому камеру Bolex.

Головну роль у фільмі виконав сам Роджер М. Уоткінс, а весь акторський склад складався з нинішніх або колишніх студентів театрального факультету. Зйомки фільму почалися в грудні 1972 року в покинутій будівлі університетського кампусу. Покинута будівля була знесена в 1977 році. Уоткінс сказав, що під час зйомок фільму у нього була наркотична залежність, оскільки 800 доларів були витрачені на зйомку фільму; решту 2200 доларів він використовував при купівлі наркотиків. Робоча назва фільму була «Година нашої смерті» ().

Саундтрек
Через бюджетні обмеження більшість партитур і звукових ефектів від британського композитора Девіда Феншоу через аудіотеку EMI Production Music. На додаток до синтезаторних п'єс музична партитура включає в себе григоріанські піснеспіви та інший ембієнт.



Реліз

Кінотеатральний реліз
Оригінальна версія фільму тривала 175 хвилин і носила назву «Годинник з зозулею з пекла», натхненне цитатою з роману Курта Воннегута «Мати Тьма» (1962). Всесвітня прем'єра фільму відбулася на Каннському кінофестивалі 1 травня 1973 року і на Берлінському кінофестивалі 14 липня 1973 року. За словами Уоткінса, покази фільму в Нью-Йорку і Чикаго супроводжувалися заворушеннями, і що Чиказький кінотеатр був підпалений. Дана версія вважається загубленою, проте є ймовірність, що його копії зберігаються в Нью-Йоркському кіноархіві. Незабаром фільм перестав показуватися після того, як одна з актрис фільму подала до суду Уоткінса, побоюючись, що оголена сцена у фільмі завадить їй домогтися успіху стати бродвейською актрисою.

У травні 1977 фільм випущений в усіченому варіанті під назвою «Будинок веселощів» (). Показ фільму проходив в автокінотеатрах в Коннектикуті, Шрівпорті, Луїзіана, і Міллвіллі. У 1979 році незалежний кінопрокатник «Cinematic Releasing Corporation» викуповує права на фільм і випустив під назвою «Останній будинок на тупиковій вулиці», граючи на популярності фільму «Останній будинок ліворуч» Веса Крейвена. У Великій Британії фільм був заборонений до кінопрокату Британською Радою з класифікації фільмів.

Домашнє відео
У США фільм поширювався в кінці 80-х на піратських відеокасетах.

Дводискове видання фільму було випущено в 2002 році компанією Barrel Entertainment. На диску присутні коментарі режисера. Це видання також було випущено в Австралії компанією Hard Corps Entertainment. Окреме DVD-видання фільму було випущено у Великобританії в рамках серії Grindhouse Tartan Films.

Примітки



Посилання

* 
* 
* 
*  Останній будинок на тупиковій вулиці на сайті ВКонтакті








