
Баламути— українське намисто з бус, виготовлених з перламутру — внутрішнього шару раковин прісноводних та морських молюсків. Один із елементів українського жіночого національного костюма. Предмет антикваріату та колекціонування.

Історія
З давніх-давен перламутр використовувався для інкрустації різних предметів побуту та виготовлення прикрас (намиста, перламутрові нитки, вставки в срібні або золоті вироби і т. д.). В Україні намисто-баламути з'явилися у ХІХ столітті і мабуть мали східне походження. Так, передбачається, що намисто могли потрапити в Україну спочатку у вигляді чоток, придбаних паломниками під час відвідин святих місць у Палестині. У вигляді назви спочатку застосовувалося берламут, барламут, що є похідним від слова перламутр. Можливо на етимологію вплинуло схоже слово берло — палиця, прикрашена дорогоцінним камінням та різьбленням, яка є знаком влади. Також відзначають співзвучність зі словом каламутний, що могло призвести до перетворення на слово баламути. Останнє могло також вийти в результаті жарту і наближено до слова баламут - баламут, пройдисвіт.

Баламути виготовляли з перламутрових зерен переважно морського походження кулястої чи неправильної форми. Намиста бувають різної величини, зазвичай не більше чотирьох кольорів (світло-бежевих відтінків). Раніше їх нанизували за певною симетричною схемою конопляний шнурок, що складається з декількох міцних ниток. У дорожчому варіанті намисто прикрашалося дукатами, дукачами - срібними чи золотими монетами. Намисто є одним із елементів українського жіночого національного костюма. Символізувало цноту, було атрибутом вбрання весільної матері. Дівчата та заміжні жінки носили зазвичай один або три ряди намиста. В даний час спостерігається відродження інтересу до цієї прикраси. Особливо популярність намиста зросла після появи у червні 2014 року на інавгурації Президента України Петра Порошенка його дружини Марини Порошенко, з баламутами львівського дизайнера, колекціонера-етнографа Роксолани Шимчук.

Примітки


Література

* 
* 

Посилання

* 


