
Фредерік Гартт (;22 травня 1914 — 31 жовтня 1991) — американський дослідник епохи Відродження, письменник і професор з мистецтвознавства. Серед його книг «Історія мистецтва італійського Відродження» (), «Мистецтво: історія живопису, скульптури та архітектури» (; два томи), «Мікеланджело» (серія «Майстри мистецтва»), «Сікстинська капела» та «Відродження в Італії та Іспанії» (серія «Музей Метрополітен»). Він також брав участь у каталогізації та репатріації творів мистецтва, награбованих і вкрадених Третім рейхом під час Другої світової війни.

Біографія
Фредерік Гартт народився 22 травня 1914 року в Бостоні, штат Массачусетс, в сім'ї Ролліна Лінда Гартта () та Джессі Кларк Найт (; після заміжжя — Гартт). Він закінчив Колумбійський коледж у 1935 році та отримав ступінь доктора філософії в Інституті образотворчих мистецтв Нью-Йоркського університету в 1950 році; темою його дисертації були Джуліо Романо і Палаццо Те.

З 1942 по 1946 рік, під час Другої світової війни, Гартт був офіцером у програмі «Monuments, Fine Arts, and Archives program» (захист пам'ятників, образотворчого мистецтва та архівів) армії США та отримав бронзову зірку. Його також зробили почесним громадянином Флоренції, а італійський уряд нагородив Лицарським хрестом.

З 1949 по 1960 рік він викладав на факультеті історії мистецтв Вашингтонського університету в Сент-Луїсі, а з 1960 по 1967 рік викладав в Університеті Пенсільванії. У 1967 році він переїхав до Університету Вірджинії, де він очолював художній факультет із 1967 по 1976 роки.

1969 року Гартт опублікував підручник з огляду мистецтва Відродження «Історія італійського мистецтва Відродження: живопис, скульптура, архітектура» (), який неодноразово переглядався та перевидавався.

У 1984 році він став почесним професором Університету Вірджинії.

Гаррт помер у Вашингтоні, округ Колумбія, 31 жовтня 1991 року.

Питання щодо Мікеланджело
У 1986 році Гартт підтвердив автентичність гіпсової статуї безголового торсу як оригінал роботи Мікеланджело. «У березні 1987 року він представив свої висновки в Нью-Йоркській академії наук, де кілька інших учених підтвердили його судження». Пізніше англійська газета «The Independent» опублікувала статтю, в якій натякала, що Гартт діяв нечесно. Він подав на газету до суду за наклеп. Хоча Гартт виграв справу, суддя зменшив присуджену суму, оскільки Гартт прийняв «комісію з продажу статуї після того, як його висновки про цеїї оригінальність були опубліковані».

Бібліографія (частковий список)

* Hartt, Frederick (1949). Florentine Art Under Fire. Princeton, NJ: Princeton University Press.
* Hartt, Frederick (1953). Sandro Botticelli. Harry N. Abrams, Inc.
* Hartt, Frederick (1964). Love in Baroque Art. J.J. Augustin.
* Hartt, Frederick (1968). Michelangelo: The Complete Sculpture. .
* Hartt, Frederick (1969). History of Italian Renaissance Art: Painting, Sculpture, Architecture. Harry N. Abrams, Inc. ISBN 9780810911635.

Виноски


Джерела
* 



