

Малі ракетні кораблі проекту 21631 «Буян-М» — серія російських багатоцільових малих ракетно-артилерійських кораблів (МРК) 3-го рангу малої водотоннажності з керованим ракетним озброєнням ближньої морської зони класу "річка-море ". Офіційне призначення кораблів цього проекту — охорона та захист економічної зони держави у внутрішніх морських басейнах.

Станом на січень 2021 року — 9 кораблів побудовано і у складі флоту, ще 3 будуються.

Історія проектування
Проект розроблено Зеленодольським проектно-конструкторським бюро (див. Зеленодольський завод імені О. О. М. Горького) для ВМФ Росії.

Конструкція
На відміну від свого прототипу — малого артилерійського корабля проекту 21630 — МРК проекту 21631 має майже вдвічі більшу повну водотоннажність (949 тонн проти 560 тонн), а також більшу довжину та ширину.

Спочатку передбачалася установка чотирьох V -16-циліндрових дизельних двигунів 16V4000M90 німецької компанії " MTU " і редукторів " ZF ", але після введення заборонених антиросійських санкцій, починаючи з 6-го корабля серії «Вишній Волочок», вони замінені на чотири 20-циліндрових V-20 чотиритактних із системою "Common Rail " та турбонаддувом дизельних двигунів «HND» CHD622V20 китайської компанії «Henan Diesel Engine Industry Company» («HND»), поставлених ТОВ «Морські пропульсивні системи».

Починаючи з 10-го корабля серії «Град», в рамках програми імпортозаміщення планується встановлювати російську енергоустановку, що складається з двох двовальних дизель-реверс-редукторних агрегатів ДРРА-6000 на базі двох V-16-циліндрових дизелів 10Д49 "Коломенський завод ". редукторів ПАТ «Зірка» із Санкт-Петербурга, а також локальну систему управління НВО «Аврора». Має програмне забезпечення на базі ОС "Linux ".

Озброєння
Корабель обладнаний установкою вертикального пуску (УВП) 3С14 на 8 крилатих ракет "Онікс ", у перспективі 3M22 «Циркон», а також "Калібр ", що дозволяє завдавати ударів цими ракетами по наземних цілях на відстань до 1500 км (з неядерною бойовою частиною) за іншими даними до 2000 км ; Протикорабельні ракети зі складу комплексу «Калібр» можуть вражати морські цілі на відстані до 500 км.

Артилерійське озброєння корабля представлене однією 100 мм АУ А-190 «Універсал» і однією 30 мм автоматичною АУ АК-630М-2 «Дует» з двома шестиствольними гарматами, що обертаються. МРК також озброєний двома пусковими установками ЗУР 3М-47 «Гибка Р», двома 14,5 мм і трьома 7,62 мм кулеметами.

Будівництво
У тендері на будівництво кораблів проекту 21631 брало участь дев'ять суднобудівних підприємств, виграв його Зеленодольський ССЗ 17 травня 2010 року, а вже 28 травня було підписано контракт на будівництво п'яти кораблів цієї серії.

Було прийнято рішення про будівництво 12-ти кораблів проекту для Чорноморського, Балтійського флотів, а також Каспійської флотилії ВМФ Росії; із можливим продовженням серії для інших флотів.

У 2014 році, у зв'язку із запровадженням санкцій проти Росії, німецька компанія «MTU» наприкінці року призупинила постачання двигунів передбачених проектом. Проте зі слів представника «Зеленодольського ССЗ»: — «заміну німецьким дизелям вже знайдено і будівництво кораблів не зупинятиметься». Двигуни з 6-го корабля «Вишній Волочок» стала постачати китайська компанія «HND», а з 10-го корабля «Град» дизелі АТ «Колом'янський завод», редуктори ПАТ «Зірка» із Санкт-Петербурга.

За планами, озвученими прес-службою ВМФ Росії 2015, вітчизняний флот мав був отримати близько 10 МРК до 2019. Реально на початок 2021 року у строю перебувають 9 кораблів проекту. У вересні 2016 року, в ході міжнародного військово-технічного форуму «Армія-2016», між МО РФ та Зеленодольським суднобудівним заводом було підписано контракт на спорудження трьох додаткових МРК «Буян-М».

Бойове застосування
7 жовтня 2015 року, в ході військової операції Росії в Сирії, три МРК проекту 21631 ("Угліч ", "Град Свіяжськ " та "Великий Устюг ") та РК проекту 11661К "Дагестан " з акваторії Каспійського моря позиції організації «Ісламська держава» у Сирії. Було зроблено 26 пусків крилатих ракет морського базування 3М14 "Калібр « по 11 наземних цілях, що були на відстані близько 1500 км.

Оцінка проекту
 Малий ракетний корабель „Інгушетія“
Невелика ширина, висота і осадка корабля дозволяють йому вписатися в габарити шлюзів, а також проходити під прольотами мостів Волго-Балтійського Водного Шляху. Завдяки розмірам корабель може увійти і в Каспійське море.

Кораблі відносяться до класу „річка-море“, тому здатні пересуватися річками, озерами, лиманами і мілководними затоками. МРК „Буян-М“ здатні пересуватися Волго-Донським, Московським, Волго-Балтійським, Біломорсько-Балтійським каналами. Це дозволяє їм оперативно перебазуватися, наприклад, з Чорного моря до Балтійського за внутрішніми водними артеріями країни, перебуваючи у відносній безпеці.

Клас корабля „річка-море“ визначає дії поблизу від берега або навіть з річок, що пояснює знижену мореплавність і ослаблене ППО корабля: такі відносно невеликі кораблі, переміщуючись усередині країни річковими шляхами, можуть користуватися прикриттям ППО країни, сухопутних військ, фронтової авіації ВКС РФ. Перекидання їх по річковим шляхам дозволяє значно скоротити час виведення на оперативний театр бойових дій, тоді як перебазування з Чорного моря в Балтійське через Гібралтар і Ла-Манш займає в кілька разів більший час і у воєнний час стає небезпечним.

Істотним моментом було те, що Договір про ліквідацію ракет середньої та малої дальності, що діяв під час розробки та закладки кораблів, забороняв наземне базування крилатих ракет, аналогічних „Калібр“ з дальністю в 2500 км, але не морське, тоді як корабель-носій таких ракет — порівняно недорогий і користується перевагою ведення вогню з акваторій, де йому не загрожує флот ймовірного супротивника, а дії авіації супротивника частково скуті береговою ППО.

Головними недоліками малих ракетних кораблів проекту 21631 є слабка ППО (представлена ЗАК АК-630М-2 і двома ЗРК „Гибка“ із ЗУР малої дальності, що використовуються також у ПЗРК), обмежена автономність (дальність 2500 миль) і недостатня мореплавність їх при штормі понад 5 балів, що не критично за умови застосування їх у субліторальній зоні поблизу від берегових баз ВМФ, під прикриттям берегових ракетних комплексів.

Кораблі проекту
Кораблі будівлі АТ „Зеленодольський завод імені О. О. М. Горького“


№

 Назва

 Бортовий №

 Заводський №

 Закладка

 Спуск на воду

 Передача замовнику

 Місце служби

 Примітки


 1

 » Град Свіяжськ «

 652

 631

 27.08.2010

 09.03.2013

 27.07.2014

 КФл

 В строю


 2

 » Угліч «

 653

 632

 22.07.2011

 10.04.2013

 27.07.2014

 КФл

 В строю


 3

 » Великий Устюг «

 651

 633

 27.08.2011

 21.05.2014

 19.12.2014

 КФл

 В строю


 4

 » Зелений Дол «

 562

 634

 29.08.2012

 02.04.2015

 12.12.2015

 БФ

 В строю


 5

 » Серпухів «

 563

 635

 25.01.2013

 03.04.2015

 12.12.2015

 БФ

 В строю


 6

 » Вишній Волочок «

 609

 636

 29.08.2013

 18.05.2016

 01.06.2018

 ЧФ

 В строю


 7

 » Горіхово-Зуєво «

 626

 637

 29.05.2014

 17.06.2018

 10.12.2018

 ЧФ

 В строю


 8

 » Інгушетія «

 630

 638

 29.08.2014

 11.06.2019

 28.12.2019

 ЧФ

 В строю


 9

 Грайворон

 600

 639

 10.04.2015

 14.04.2020

 30.01.2021

 ЧФ

 В строю


 10

 Град



 640

 24.04.2017

 17.09.2021

 12.2022

 БФ

 Заводські ходові випробування


 11

 » Наро-Фомінськ «



 641

 23.02.2018

 2022

 12.2022

 БФ

 Готується до спуску на воду


 12

 » Ставрополь "



 642

 12.07.2018

 2023

 12.2023

 КФл

 Будується. Сформовано корпус

Кольори таблиці:Білий — недобудований або утилізований без спуску на водуЗелений — діючий у складі ВМФ РосіїСиній — знаходиться в ремонті або на модернізаціїСірий — виведений за штат, перебуває на консервації, зберіганні чи відстої.Червоний — списаний, утилізований чи втрачений

Див. також

* Малі ракетні кораблі проекту 22800 «Каракурт»
* Вторгнення Росії в Україну (2022)

Примітки


Посилання

*  Buyan Class Corvettes (Project 21630/21631)



