

Сіродж Нурутдінович Нурутдінов (, місто Ташкент, тепер Узбекистан — , місто Ташкент, тепер Узбекистан) — радянський партійний діяч, секретар ЦК КП(б) Узбекистану, голова Узбецької республіканської ради профспілок, 1-й секретар Ташкентського і Наманганського обласних комітетів КП Узбекистану. Депутат Верховної ради Узбецької РСР. Депутат Верховної Ради СРСР 3—6-го скликань.

Життєпис
Трудову діяльність розпочав у 1929 році токарем на заводі імені Ілліча в Ташкенті.

У серпні 1933—1935 роках — у Червоній армії.

З 1935 року працював майстром токарного цеху на заводі імені Ілліча в Ташкенті, брав активну участь у діяльності комсомольської організації.

У 1937—1938 роках — 1-й секретар Ташкентського міського комітету ЛКСМ Узбекистану. У 1938 році — 1-й секретар Ташкентського обласного комітету ЛКСМ Узбекистану.

Член ВКП(б) з 1938 року.

У 1941 році закінчив Московську промислову академію.

З 1941 року — завідувач віділу Ташкентського обласного комітету КП(б) Узбекистану; секретар Ворошиловського районного комітету КП(б) Узбекистану Андижанської області; секретар Ташкентського обласного комітету КП(б) Узбекистану із промисловості.

У 1942—1945 роках — у Червоній армії, учасник німецько-радянської війни з жовтня 1942 року. Служив на політичній роботі в 90-й окремій стрілецькій бригаді 3-ї гвардійської армії, з 1944 року був начальником політичного відділу і помічником командира із політичної частини 5-ї понтонно-мостової бригади Резерву головного командування. Воював на Південно-Західному, 3-му Українському фронтах.

У 1945—1947 роках — 2-й секретар Ташкентського міського комітету КП(б) Узбекистану.

У 1947—1949 роках — 1-й секретар Ташкентського обласного комітету КП(б) Узбекистану.

У березні 1949 — квітні 1950 року — секретар ЦК КП(б) Узбекистану.

У 1950—1953 роках — слухач Вищої партійної школи при ЦК ВКП(б).

У 1953—1954 роках — завідувач відділу шкіл ЦК КП Узбекистану.

У лютому 1954 — квітні 1955 року — 1-й секретар Наманганського обласного комітету КП Узбекистану.

У квітні 1955 — лютому 1956 року — 1-й секретар Ташкентського міського комітету КП Узбекистану.

У лютому 1956 — 23 березня 1959 року — 1-й секретар Ташкентського обласного комітету КП Узбекистану.

У 1959—1964 роках — голова Узбецької республіканської ради профспілок.

У 1964—1966 роках — начальник Каршинського будівельного тресту, начальник 6-го будівельного тресту Міністерства будівництва Узбецької РСР.

Помер 9 червня 1966 року в місті Ташкенті.

Життєпис
Дружина — Насриддінова Ядгар Садиківна (1920—2006). Діти: Дочки — Лола (1939 р.н.), Раїса (1942 р.н.), Зульфія (1950 р.н.), син — Бахтіяр (1947—1989).

Звання
* старший батальйонний комісар
* підполковник

Нагороди
* два ордени Леніна
* орден Червоного Прапора (12.06.1945)
* орден Вітчизняної війни І ст. (14.11.1944)
* орден Червоної Зірки (27.09.1943)
* медаль «За оборону Сталінграда»
* медаль «За взяття Будапешта» (1945)
* медаль «За визволення Бєлграда» (1945)
* медаль «За перемогу над Німеччиною у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.» (1945)
* медалі

Примітки


Джерела
*  Нурутдинов Сиродж 






