
Погорецький Микола Анатолійович (18 грудня 1928, с.Неділове, Одеська область, УССР, СССР.) — радянський та український правознавець, співробитник органів прокуратури, Комітету державної безпеки СРСР, СБУ, викладач, адвокат. Доктор юридичних наук, професор. 

Ветеран військової служби Служби безпеки України. Ветеран бойових дій в Авганістані. Полковник Служби безпеки України у запасі. Член Національної асоціації Адвокатів України.

З липня 2011 р. – професор, в.о. завідувача, а з травня 2012 р. по травень 2021 року завідувач кафедри правосуддя юридичного факультету (з червня 2020 р. інституту права) Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Біографія
Народився в 1960 році у селі Неділове, Одеська область, УССР, СССР.

В 1978 році закінчив Савраньску середню школу. Після закінчення середньої школи з жовтня 1978 року по травень 1979 року працював каменярем Савранського міжколгоспбуду Одеської області.

З травня 1979 року по травень 1981 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР. Учасник бойових дій в Афганістані.

У 1985 році з відзнакою закнчив судово-прокурорський факультет Харківського юридичного інституту ім. Ф.Джержинського за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію «юрист».

У 1996 році без відриву від військової служби в органах Служби безпеки України захистив кандидатську дисертацію «Правовідносини слідчого з органом дізнання, начальником слідчого відділу та прокурором» (НЮУ України ім. Ярослава Мудрого, м. Харків). У 2002 р. присвоєно вчене звання доцента кафедри кримінального процесу.

У 2006 році після закінчення стаціонарної докторантури Національної академії Служби безпеки України (м. Київ), захистив докторську дисертацію «Теоретичні та практичні проблеми використання матеріалів оперативно-розшукової діяльності у кримінальному процесі (за матеріалами Служби безпеки України)» (КНУВС, Київ). У 2009 р. присвоєно вчене звання професора кафедри кримінально-правових дисциплін.

Практична юридична діяльність в органах прокуратури, державної безпеки та адвокатури

У грудні 1984 року призначений на посаду стажиста прокуратури Московського району м. Харкова. З липня 1985 року по серпень 1986 року працював на посадах прокурора відділу з нагляду за розглядом кримінальних справ в судах, прокурора слідчого управління прокуратури Харківської області.

З серпня 1986 року по 2001рр. Та з 2008—2011рр. проходив військову службу в органах державної безпеки (КДБ→СБУ) на слідчих, оперативних, контррозвідувальних та керівних посадах. Пройшовши кар'єрний шлях до начальника управління. Полковник Служби безпеки України у відставці. Ветеран військової служби Служби безпеки України.

З квітня 2012 року по теперішній час - адвокат, член Національної асоціації Адвокатів України. Голова науково-практичної ради при Раді адвокатів Київської області.

Науково-педагогічна діяльність (у тому числі за сумісництвом)

У 2006 році, після закінчення стаціонарної докторантури Національної академії Служби безпеки України (м. Київ), захистив докторську дисертацію «Теоретичні та практичні проблеми використання матеріалів оперативно-розшукової діяльності у кримінальному процесі (за матеріалами Служби безпеки України)» у Київському національному університеті внутрішніх справ.

У 2009 році присвоєно вчене звання професора кафедри кримінально-правових дисциплін.

У 2010 році присвоєно почесне звання України «Заслужений діяч науки і техніки України».

З лютого 2007 року по квітень 2008 року був відряджений до Ради національної безпеки і оборони України із залишенням на військовій службі в Службі безпеки України, де обіймав посади головного наукового співробітника, а з червня 2007 року по квітень 2008;— першого заступника керівника Міжвідомчого науково-дослідного центру з проблем боротьби з організованою злочинністю та корупцією РНБО України. Був заступником голови наукової ради МНДЦ РНБО України та членом наукової ради РНБО України, заступником головного редактора журналу «Боротьба з організованою злочинністю і корупцією (теорія і практика)».

З липня 2011 року - професор, в.о. завідувача, а з травня 2012 року по травень 2021 року - завідувач кафедри правосуддя юридичного факультету (з червня 2020 року Інституту права) Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

З травня 2021 року по теперішній час - проректор з науково-педагогічної роботи Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

З 1997 року займаюся науково-педагогічною діяльністю, у тому числі й за сумісництвом, обіймаючи посади: старшого викладача, доцента кафедри кримінального процесу Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого; доцента, професора кафедри оперативно-розшукової та контррозвідувальної діяльності, професора кафедри розслідування злочинів, віднесених до компетенції Служби безпеки України, Інституту підготовки слідчих для Служби безпеки України при Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого; професора кафедр кримінального процесу, оперативно-розшукової діяльності Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка; професора кафедр кримінально-правових дисциплін, оперативно-службової діяльності, кримінального процесу Київського національного університету внутрішніх справ (нині - Національна академія внутрішніх справ); старшого, провідного наукового співробітника Інституту вивчення проблем злочинності ім. В. В. Сташиса Національної академії правових наук України; головного наукового співробітника Національної академії Служби безпеки України; головного наукового співробітника та викладача-тренера Національної школи суддів України.

У 2008-2018 роках був експертом, заступником голови експертної ради з питань проведення експертизи дисертацій МОН України з національної безпеки та спеціальних проблем оборони й оборонно-промислового комплексу, головою державних акредитаційних комісій МОН України, членом науково­ консультативної ради Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, науковим радником Київського регіонального центру Національної академії правових наук України.

Упродовж 2007-2021 років член робочих груп з підготовки законопроектів та автор наукових висновків до проєктів законів з питань діяльності судових, правоохоронних органів і правозахисних організацій.

З вересня 2012 року - голова спеціалізованої вченої ради Д 26.001.05 Київського національного університету імені Тараса Шевченка із захисту кандидатських і докторських дисертацій за спеціальностями 12.00.08 - кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право; 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно­ розшукова діяльність; 12.00.lО- судоустрій; прокуратура та адвокатура.
З 2015 року - головний редактор фахового науково-практичного міжнародного журналу «Вісник кримінального судочинства».

З березня 2018 року - член науково-консультативної ради Верховного Суду.

З квітня 2019 року - член науково-консультативної ради Конституційного Суду України.

З серпня 2019 року - член робочої групи з питань реформування кримінальної юстиції Комісії з питань правової реформи при Президентові України.

З жовтня 2020 року - експерт/консультант Координатора проєктів ОБСЄ в Україні.

Член редколегій вітчизняних і зарубіжних науково-практичних юридичних журналів та збірок наукових праць, зокрема: «Право України», «Слово національної школи суддів України», «Ochrona prawna pokrzywdzonego» та ін.

Автор та співавтор понад 600 наукових і навчально-методичних праць.

Брав участь у понад сотні науково-практичних міжнародних і вітчизняних конференціях, форумах, «круглих столах» 3 проблем правотворчої та правозастосовної діяльності. 
В окремих із них був організатором та модератором.

У січні-лютому 2019 року проходив стажування у Європейському Суді з прав людини з питань особливостей порядку звернення до Європейського Суду з прав людини.

Під науковим керівництвом (консультуванням) захищено 59 дисертацій (14 докторів наук, 43 кандидатів наук та 2 доктори філософії).

Нагороди
Нагороджений понад 50-ма державними, зарубіжними, відомчими і громадськими відзнаками.

Сімʼя

Одружений. Має трьох синів.