
Іва́н Волото́вич (? — після 1445) — руський (український) боярин з панського роду Волотовичів, гербу Корчак. Слуга великого князя литовського Свидригайла Ольгердовича. Землевласник у Луцькому повіті Волинської землі (князівства). Військовий діяч. 

Відомості
Діяльність волинського боярина Івана Волотовича припадає на першу половину XV ст. Відомо, що він входив до близького оточення великого князя Свидригайла Ольгердовича. Його грамотою отримав село Михлин, яке розташовувалося навпроти його дідичного маєтку Загорів. Документ було складено в Києві 9 грудня 1433 року, серед свідків зазначені князь Олександр Ніс, Грицько Кирдійович, маршалок великого князя Андрій Джуса, Іван Чорний та інші.

Іван Волотович фігурує свідком у грамоті великого князя, якою той надавав село Сенне в Луцькому повіті, поблизу Гощі для Петрашка Ланевича Мильського. Її було складено в Луцьку 24 липня 1445 року. Поряд свідками зазначені Іван Гулевич, луцький владика Феодосій (Федір) Гулевич, Дениско Мукосієвич та інші.

У грамоті про збір мита короля і великого князя Казимира IV Ягеллончика, що датується др. пол. XV ст., також згадується перемильський намісник Андрій Волотович.

Джерела
 Sigillum. Музей Шереметьєвих. Волотовичі.

 Безносюк Сергій. Шляхта руських земель. Волотовичі.

Акты Литовской метрики. – Т. 1. – Вып. 1: 1413-1498 гг. / Собраны Ф. Н. Леонтовичем. Издание Императорского Варшавского Университета. – Варшава, 1896. – 177 с. Ст. 7. ст. 8-9.

Примітки




