

Генерал Джон Бергойн (; *24 лютого 1722, Саттон, Бедфордшир, Королівство Великої Британії — †4 серпня 1792) — британський воєначальник, політик і драматург.

Життєпис
З 10 років відвідував престижну Вестмінстерську школу, як і багато офіцерів британської армії того часу, наприклад Томас Гейдж, з яким Бергойн пізніше служив. У серпні 1737 року Бергойн придбав комісію в Кінній гвардії. Незабаром він отримав прізвисько «джентльмен Джонні» і став відомим завдяки своїй стильній уніформі та загальному високому способу життя, через що він набрав великі борги. У 1741 році Бергойн продав свою комісію, ймовірно, щоб погасити борги за азартні ігри.

У квітні 1745 року Бергойн приєднався до щойно створеного 1-го королівського драгунського полку в якості корнета. Тоді ж він отримав звання лейтенанта. У 1747 році Бергойну вдалося зібрати гроші, щоб придбати посаду капітана . Закінчення війни в 1748 році перекреслило будь-яку перспективу подальшої активної служби.

Завдяки дружбі з лордом Стренджем Бергойн познайомився з сестрою Стренджа, леді Шарлоттою Стенлі, дочкою лорда Дербі, одного з провідних британських політиків. Після того, як Дербі відмовив у дозволі Бергойну одружитися з Шарлоттою, вони втекли разом і одружилися без його дозволу в квітні 1751 року.

У жовтні 1751 року Бергойн і його нова дружина вирушили жити в континентальну Європу. У Франції він познайомився та подружився з герцогом де Шуазель, який пізніше став міністром закордонних справ і керував французькою політикою під час Семирічної війни. В 1775 році Бергойни повернулися до Британії. Лорд Стрендж заступився за них перед Дербі, який незабаром передумав і прийняв їх назад у сім'ю. Бергойн незабаром став фаворитом Дербі, який використав свій вплив, щоб підвищити перспективи Бергойна.

Брав участь у Війні за незалежність США. Він розробив схему вторгнення та був призначений командувати силами, які рухалися на південь від Канади, щоб відрізати Нову Англію від решти бунтівників та припинити повстання. Бергойн наступав з Канади, але його повільне просування дозволило американцям зосередити свої сили. Замість того, щоб прийти йому на допомогу відповідно до загального плану, британська армія в Нью-Йорку рушила на південь, щоб захопити Філадельфію. Бергойн провів дві невеликі битви під Саратогою, але був оточений американськими військами, і, не побачивши жодного полегшення, 17 жовтня 1777 року капітулював під Саратогою разом з 6200-тисячним військом. Його капітуляція, як каже історик Едмунд Морган, «була великим переломом у війні, тому що він здобув для американців іноземну допомогу, яка була останнім елементом, необхідним для перемоги». Франція постачала північноамериканських колоністів з весни 1776 року.  Бергойн і його офіцери повернулися до Англії; військовослужбовці стали військовополоненими. Бергойн зазнав гострої критики, коли повернувся до Лондона, і більше ніколи не брав активного командування.

Література
* Hans Graf: The dramatic works of General John Burgoyne. Fischer—Lehmann, Bern 1915
* Richard J. Hargrove: General John Burgoyne. University Press, Newark, N.J. 1983, ISBN 0-87413-200-2
* James D. Lunt: John Burgoyne of Saratoga. Harcourt Brace Jovanovich, London 1975
* Laurin Paine: Gentleman Johnny. The life of General John Burgoyne. Hale, London 1973

Примітки

