

Сюй Лай (; 1909 — 4 квітня 1973) — китайська кіноактриса, світська левиця, шпигунка Другої світової війни. Відома як «Еталонна красуня». Її кінокар'єра тривали лише 3 роки (1933—1935) та завершилася після самогубства Жуань Лін'юй. Наставником для неї став , «батько попмузики», а пізніше її чоловік. Під час Другої японсько-китайської війни Сюй та її другий чоловік Чжан Шенмін нібито служили , контрольованого Японією, але таємно працювали агентами опору Республіки Китай. Після перемоги комуністів у громадянській війні в Китаї Сюй і Тан перейшли до Китайської Народної Республіки, але зазнали жорстоких переслідувань під час Культурної революції (1966—1976). Померла у в'язниці від тортур.

Ранні роки
Фотографія Сю Лая з автографом Чжоу Сюань, молодшої учасника трупи «Bright Moon»
Народилася 1909 року в Шанхаї, у незаможній сім'ї. Справжнє ім'я — Сюй Сяомей (), також звали Сюй Цзефен (). Бідність змусила її 13-річною працювати на британській яєчній фабриці в Чжабей. Коли достаток родини покращився, почала відвідувати школу.

З 1927 року Сюй відвідував Китайську академію пісні і танцю під керівництвом , «батька китайської поп-музики». Завершивши навчання, приєдналася до його трупи . Вони разом гастролювала багатьма містами Китаю та Південно-Східної Азії. Сюй не мала видатного таланту до співу, проте приваблювала глядачів своєю красою та кмітливістю. 1930 року Сюй зашлюбилася з Лі, який був на 18 років старший за неї. Пізніше народила дочку Сяофен.

Кінокар'єра
Сюй Лай у фільмі «Залишки весни» (1933), ймовірно, найперша сцена жіночої ванни в історії китайського кіно.
1932 року співзасновник кінокомпанії  Чжоу Цзяньюнь найняв Сюй Лай на роботу в студію. Перший німий фільм 1933 року «Залишки весни» () приніс їх популярність. У цій стрічці вона з'явилася, імовірно, у найпершій сцені жіночого купання в історії китайського кінематографу. Того ж року зіграла роль у картині «Перо на горі Тай» (). 1934 року знімалася в головних ролях патріотичних фільмів режисера : «Романс на гори Хуа» () і «На північний захід» ().

Сюй Лай разом із  і , колишніми колегами з трупи «Bright Moon», стали першими зірками, які зобразили прототип яскравої, живущої, сексуальної «сільської дівчини», що став одним із найпопулярніших фігур китайського кіно, а пізніше і гонконгського.

Сюй мала величезну популярність за її вроду та витонченість. Східні ЗМІ звали її «еталонною красунею». Вона навіть отримала титул «Королеви краси Далекого Сходу». Однак, Асоціація китайських жінок Шанхая категорично не схвалила її «коронацію». Серед висунутих заперечень було те, що вона оголилася на публіку в сцені купання у ванні.

1935 року акторка Жуань Лін'юй здійснила самогубство. Під час похоронної процесії довжиною в 4,8 км, через відчай щодо цієї події, покінчили зі життям ще три жінки. Це також вплинуло й на кінокар'єру Сюй Лай. Того ж року вона зіграла останню роль у фільмі «Човнярка» () режисера , хоча картину схвалювали кінокритики та визнали найкращою за її участі.

1935 року померла й її дочка Сяофен, що спричинило розлучення з Лі Цзіньхуєм. Він болюче сприйняв це, хоч і віддав всю свою нерухомість їй, проте, вимагав повернення коштів за її навчання.

Шпигунство
Сюй Лай на обкладинці журналу .

1936 року Сюй Лай вийшла заміж за  (), генерал-лейтенант Гоміндану з відомої хунанської родини. Він був відомим ловеласом і близьким другом Тай Лі, начальника  (Juntong), секретної служби Республіки Китай. Помічниця Сю Чжан Сучжень (), теж секретний агент, стала конкубінаткою Тана. Шанхайські таблоїди часто друкували непристойні історії про їх сексуальне життя утрьох. Тан також подбав про те, щоби Сюй Лай познайомила Тай Лі з «королевою кіно» , яка згодом стала коханкою начальника.

1937 року розпочалася Друга японсько-китайська війна. Японська імперська армія атакувала Шанхай у серпні 1937 року, а Нанкін — вже в грудні. Старший брат Тана, генерал , був головнокомандуючим , що перетворилося в Нанкінську різанину. Тан Шенмін же був заступником командира Чанша та головним командиром Чанде в провінції Хунань.

1940 року Тан Шенмін здався японцям і його прийняли на службу в  (режим Ван Цзінвея), маріонетковий уряд, що створений Японією в окупованому Нанкіні. Тана призначили командувачем громадської безпеки провінції Цзянсу. Тоді ж Сюй, як його світська дружина, стала близьким другом для дружин Ван Цзінвея,  та , вищих лідерів маріонеткового режиму. Китайська громада їх засуджувала як зрадників, тому Тан Шенчжі публічно відмовився від усіх стосунків зі своїм братом і невісткою.

Після капітуляції Японії в кінці Другої світової війни уряд Гоміньдану з'ясував, що Тан Шенмін і Сюй Лай відправлені Тай Лі служити секретними агентами проти Ван Цзінвея. Подружжя особисто ризикувало, щоб отримати й передати опору розвідувальні дані про японських шпигунів і пересування військ. Зазначається, що Сюй Лай виявила японського шпигуна під час гри в маджонг із дружиною Чжоу Фохая, а в екстрених випадках особисто доставляла повідомлення китайським агентам у Шанхаї.

Останні роки

1949 року спалахнула громадянська війна в Китаї. Коли стало зрозуміло, що комуністи Мао Цзедуна перемагають, Сюй Лай перевезла свою родину з Шанхаю до британського Гонконгу. Тан Шенмін тоді поїхав до Чанші та приєднався до капітуляції губернатора Хунані Чен Цяня. Його брат Тан Шенчжі також здався. 1950 року Тан Шенмін призначили заступником командувача 21-ї групи армій Народно-визвольної армії. Він брав участь у боях проти гомінданівських військ у провінціях Гуандун і Гуансі.

1956 року його призначили радником Державної ради Китайської Народної Республіки. Сюй Лай разом з ним переїхала до Пекіна.

Під час Культурної революції 1966 року, дружина Мао Цзян Цин, яка була другорядною шанхайською актрисою в 1930-х роках, почала переслідувати багатьох своїх колишніх колег, що знайомі з її «буржуазним» минулим. Сюй Лай і Тан Шенмін ув'язнили за необґрунтовані кримінальні звинувачення. 4 квітня 1973 року Сюй померла у в'язниці після років тортур у віці 64 роки. Тан пережив неспокійний період і прожив до 1987 року.

Примітки


Джерела

* 






