
Рінгвудит (скорочено Rv) — щільний ультрависокобарний мінерал групи олівін. Кубічний триморф форстериту та ведделліту. Зустрічається в метеоритах (хондритах). Різновид зеленого мінералу перидота.

Історія

Походження назви
Названий на честь Едварда «Теда» Рінгвуда (1930—1993), геохіміка та професора геології Австралійського Національного Університету.

Властивості
Рінгвудит може утворитися виключно в умовах вкрай високого тиску, наприклад, у надрах землі, недоступних для людини (525—660 км глибини).

Характеризується підвищеним коефіцієнтом залізистості.

Рінгвудит — наступна високобарична модифікація олівін і вважається основним мінералом нижньої частини перехідного шару верхньої мантії. Стабільний при високому тиску.

Має стрибкову провідність, енергія активації якої дорівнює 1,4 еВ, яка, на відміну від вадслеїту, суттєво знижується зі збільшенням вмісту в рингвудиту води: від 0,98 до 0,45 еВ при збільшенні вмісту води від 0,01 до 1 мас. %.

Як і вадслеїт може містити значні концентрації води, до 2,8 мас.% Н 2 О. При вимірюванні електропровідності рингвудиту в залежності від температури та вмісту води підтверджено наявність протонної провідності. При температурі 1700 К внесок протонної провідності мізерно малий при вмісті води менше 0,1 мас.%, але набагато вище, ніж для вадслеїту, при вмісті води більше 0,5 мас. %. У рингвудиті є лише один пік поглинання, який стає дуже широким при високих вмістах води, що може бути пов'язане із збільшенням рухливості протона.

Примітки


Посилання


