{|






Ro-113 – підводний човен Імперського флоту Японії, який брав участь у Другій Світовій війні. 

Ro-113 спорудили на верфі компанії Kawasaki у Кобе. 9 листопада 1943-го під час тренувань у Внутрішньому Японському морі човен зачепив лінкор «Ямасіро», проте пошкодження виявились незначними. 

У січні 1944-го корабель включили до 30-ї дивізії підводних човнів, що вела бойові у Південно-Східній Азії. Втім, цього разу Ro-113 так і не встиг потрапити у зазначений регіон і спершу певний час залучався до протичовнової оборони в районі островів Рюкю, а потім був переведений до 51-ї дивізії підводних човнів, яка діяла у Океанії. 

21 – 29 травня 1944-го корабель прослідував на Сайпан (Маріанські острова), а невдовзі вирушив на атол Трук у центральній частині Каролінських островів (тут ще до війни створили головну базу японського ВМФ у Океанії, проте в лютому 1944-го вона була розгромлена унаслідок потужного рейду авіаносного з’єднання і тепер перебувала у блокаді та використовувалась передусім підводними човнами). 8 червня Ro-113 вийшов з бази для бойового патрулювання між Труком та островом Нова Ірландія, проте невдовзі отримав наказ рухатись в район північніше від острова Гуам, оскільки розпочиналась атака союзників на Маріанські острова, які японське командування вважало частиною головного захисного периметру Імперії. Втім, Ro-113 не вдалось досягнути тут якогось успіху і 27 червня він повернувся на Трук. 

10 – 17 липня 1944-го човен прослідував з Труку до Сасебо, а наступного місяця після розформування 51-ї дивізії був переданий до 8-ї ескадри підводних човнів, що діяла у Південно-Східній Азії. Тепер Ro-113 все-таки потрапив до цього регіону, коли 7 – 27 вересня перейшов до Пенангу (база японських підводних човнів на західному узбережжі півострова Малакка).

25 жовтня 1944-го човен вирушив на бойове патрулювання до Бенгальської затоки. 6 листопада дещо менш ніж за три сотні кілометрів на південний схід від Мадрасу Ro-113 торпедував і потопив британське судно (це стало останнім успіхом японських підводних човнів у Індійському океані). 13 листопада човен повернувся до Пенангу, а 28 листопада вирушив у ще один похід до Бенгальської затоки. На цей раз човен двічі невдало атакував транспорти, а 28 грудня неподалік від Пенангу сам став ціллю для британської субмарини HMS Thule. Остання випустила шість торпед, проте всі вони вибухнули передчасно.

20 січня 1945-го Ro-113 вийшов із Сінгапура щоб діяти біля західного узбережжя філіппінського острова Лусон, на якому пару тижнів тому висадився ворожий десант. 4 лютого Ro-113 та ще три інші японські субмарини отримали наказ евакуювати групу пілотів з північного завершення острова Лусон. Спершу 7 лютого Ro-113 зайшов у Такао (наразі Гаосюн на Тайвані) щоб вивантажити запасні торпеди та снаряди для палубної гармати, а 9 лютого рушив до Лусону. У перші години 13 лютого в Лусонській протоці поблизу острова Калаян американський підводний човен «Батфіш» виявив радаром ціль на дистанції біля 10 км. Після зближення менш ніж до 7 км виявлений човен занурився. Втім, за півгодини Ro-113 знову сплив на поверхню та потрапив на радар американського човна, з яким їх розділяло тепер 9 км. Після півторагодинного переслідування «Батфіш», який на той час занурився на глибину, що давала можливість користуватись радаром, дав залп трьома торпедами. Вже перша з них потрапила у ціль та потопила Ro-113, який загинув разом з усім екіпажем із 59 осіб. Можливо також відзначити, що дещо більш ніж за добу перед тим все той же «Батфіш» потопив підводний човен Ro-112.

Бойовий рахунок


Дата

Назва

Тип

Тоннаж

Місце


06.11.1944

Marion Moller

вантажне

3827

10°40'N  81°10'E


Примітки




