

Лебедєв Микола Сергійович (; 15 грудня 1921, Москва, Російська СФРР — 21 серпня 2022, Москва, Росія) — радянський і російський актор театру і кіно. Народний артист Російської Федерації (2018).

Життєпис
Народився 15 грудня 1921 року у Москві.

Був призваний до РСЧА у квітні 1941 року. Служив у 45 стрілецькому полку 24-го механізованого корпусу 6-ї армії у Проскурові (нині Хмельницький). Брав участь у Другій світовій війні у статусі рядового, кулеметника. У липні — серпні 1941 року під час битви під Уманню був контужений, потрапив у полон. Після звільнення з полону пройшов перевірку СМЕРШ та був відпущений. Після закінчення війни два роки грав у Московському театрі юного глядача, а потім, поєднуючи навчання та роботу, вступив до школи-студії МХАТ.

1950-го року закінчив школу-студію (курс Віктора Станицина). У зв'язку з тим, що в його біографії був полонений, його не прийняли до МХАТу, хоч і хотів. Лебедєв показався Юрію Завадському, й був прийняй до Театру імені Моссовєта, у якому працював понад 60 років.

У грудні 2021 року Лебедєву виповнилося 100 років.

У березні 2022 року підписав звернення на підтримку військового вторгнення Росії в Україну (2022).

Помер 21 серпня 2022 року у 101-му році життя у Москві. Церемонія прощання відбулася у Театрі імені Моссовєта 24 серпня. Похований на Ваганьківському кладовищі у Москві (16 ділянка).

Ролі в театрі


Фільмографія

*  — Нормандія-Німан — полковник Синіцин
*  — Ровесник століття — Іван Єрмаков, директор автозаводу
*  — Євдокія — Євдоким Чернишов
* 1961 — День, коли виповнюється 30 років  — Захар
*  — Павлуха — Роман
* 1962 — У мертвій петлі — Григорій Палій
*  — Синій зошит — Микола Олександрович Ємельянов
*  — Самотність — Лістрат
* 1964 — Валера — Аркадій Сергійович, полярний дослідник і мандрівник
*  — Дай лапу, Друже! — батько Тані, лікар «Швидкої допомоги»
*  — Чи вмієте ви жити? — батько Олександра
*  — Визволення — генерал Степан Красовський
* 1971 — Людина в прохідному дворі — Володимир Пантелеймонович Попов, він же агент гестапо «Кентавр»
* 1971 — Інспектор карного розшуку — Микола Дмитрович, комісар міліції
*  — Стара фортеця — Польовий
* 1973 — Будні карного розшуку — Микола Дмитрович, комісар міліції
* 1973 — Вічний поклик — Митрофан Савельєв, брат Силантія
*  — Важкі поверхи — Володимир Семенович Левшин
* 1974 — Москва, кохання моє — лікар
* 1974 — Земні і небесні пригоди — генеральний конструктор
* 1974 — Високе звання — Іван Сергійович Мякішев
* 1974 — Вибір мети — міністр, радник наради у Сталіна
*  — Здобудеш у бою — Рудаєв-старший
* 1975 — Не віддавай королеву — ''Іван Дем'янович, капітан
*  — Стажер — Сергій Олександрович Трофімов, директор школи
* 1976 — Визволення Праги
*  — Шлях до Софії — генерал Скобелєв
* 1978 — Баламут — попутник Петі
*  — Круте поле — Мусатов
* 1979 — Екіпаж — Сергій Іванович, голова медичної комісії
*  — Відпустка за свій кошт — Вадим Сергійович Орлов, заступник міністра
*  — Ми звинувачуємо — президент США Ейзенхауер
*  — Час побаченнь — командир
*  — Мандрівний автобус
*  — Антифауст — Джон Дікс''


Визнання та нагороди
* 1982, 29 липня — Заслужений артист РРФСР — за заслуги в галузі радянського театрального мистецтва
* 1985 — Орден Вітчизняної війни II ступеня
* 2008, 24 квітня — Орден Пошани — за великі заслуги у розвитку вітчизняної культури та мистецтва, багаторічну плідну діяльність
* 2012, 9 січня — Подяка Президента Російської Федерації — за заслуги у розвитку вітчизняної культури та багаторічну плідну діяльність
* 2018, 26 березня — Народний артист Російської Федерації — за великі заслуги в галузі театрального та музичного мистецтва
* Медалі СРСР
* Медалі РФ

Примітки


Посилання














