

Hanyusuchus sinensis — вимерлий вид крокодилів родини гавіалових (Gavialidae). Існував на території Південного Китаю в історичний період та вимер у пізньому Середньовіччі. Описаний у 2022 році.

Історія відкриття
Скам'янілості крокодилів були виявлені між лютим 1963 року та лютим 1980 року. Загалом відомо 6 екземплярів, починаючи від черепів до посткраніальних кісток та остеодерм. Однак спершу вважалося, що вони належать до сучасного роду Gavialis. У 2022 році ці кістки були визнані належними до унікального роду та описані як Hanyusuchus sinensis.

Назва

Рід Hanyusuchus названий на честь китайського поета та урядовця Ханя Юя (768—824), який жив під час династії Тан. Після серії нападів крокодилів на людей і худобу Хань Юй видав прокламацію, в якій наказав крокодилам залишити територію або бути вбитими. Друга частина назви походить від грецького soûkhos, що означає «крокодил». Назва виду «sinensis» є загальновживаним епітетом у таксономії, що означає «китайський».

Поширення та вимирання
Археологічні дані та історична література вказують, що H. sinensis траплявся у провінціях Фуцзянь, Гуандун, Гуансі та Хайнань на південному сході Китаю з кінця четвертого тисячоліття до нашої ери до 15 століття. Сліди від порізів, знайдені на багатьох викопних зразках, а також археологічні докази свідчать про наявність неодноразових конфліктів між цими крокодилами та людьми.

Перше повідомлення про цих крокодилів походить від Бу Чжі, який був посланий до Цзяочжоу як губернатор і зазначив присутність різних тварин у водах навколо Гуанчжоу, включаючи китайського алігатора, а також іншого виду крокодилів. У період трьох королівств (3 століття) цих крокодилів вирощували в рову навколо замку на південь від Учжоу. Вони харчувалися рибою, оленями та іноді людьми, іноді їх годували злочинцями. Історії кінця 200-х і початку 300-х років розповідають про повторювані конфлікти з людьми. З 810 року звіти чиновників описують крокодилів, які нападають і вбивають людей і худобу в річці Тінцзян.

У 819 році поет і політичний діяч Хань Юй вимагав, щоб крокодили покинули води дельти річок Ханьцзян і Бед. Він приніс їм у жертву свиню та козу, а потім висунув свої вимоги та пригрозив вбити їх отруєними стрілами, якщо вони не підкоряться. Інша історія того часу розповідає про Лі Дея, тодішнього губернатора Чаочжоу, який втратив дорогоцінні книги та малюнки, коли крокодили напали на його човен. Звіти від 849 року детальніше описують життєвий вигляд місцевих крокодилів, а також розповідають про їхню передбачувану мисливську поведінку.

Одне з найбільш детальних нападів на людей було задокументовано в 999 році, коли було вбито 10-річну дитину на ім'я Чжан. У відповідь Чень Яоцзуо відправив солдатів у цей район, ловили крокодилів сітями, сплетеними з мотузок хвоща, і публічно вбивали їх після того, як оголосили про їхні злочини. Приблизно через 400 років міністр Ся Юаньцзи наказав вбити крокодилів у Ханьцзяні, для чого у воду розлили негашене вапно. Звіти 1461 року розповідають про «крокодилячу печеру» на схід від Хенчжоу, а остання історична доповідь, яку пов'язують з Hanyusuchus, датується 1630 роком, коли на острові Хайнань крокодилам приносили в жертву вино та тварин.

Вимирання Hanyusuchus, ймовірно, було поєднанням тривалого руйнування середовища існування місцевими фермерами в поєднанні з цілеспрямованими вбивствами, підтримуваними урядом того часу. Згодом крокодили, які раніше мешкали в багатьох річкових системах, що впадають в океан, поступово витіснялися у все менші місця існування, аж до їх остаточного зникнення. Зміна клімату, хоча й спричинила загибель багатьох представників азіатської мегафауни, не вважається основним аспектом цих подій, враховуючи виживання Hanyusuchus в історичні часи.

Опис
Порівняння розмірів Hanyusuchus з розмірами людини
Hanyusuchus був великим крокодилом із тонким носом, як у сучасного псевдогавіала. Кожна верхня щелепа містила п'ять зубів, потім шістнадцять зубів, а також вісімнадцять зубів на нижній щелепі. Крилоподібна кістка зайнята низкою збільшених пазух, які вважаються гомологічними збільшеній задній камері крилоподібного міхура, яка також спостерігається у сучасних гавіалів. Однак у Hanyusuchus структура розширилася до задньої частини черепа безпрецедентним чином, збільшивши морфологічну різноманітність булли. Однак, як відомі частини піднебіння Hanyusuchus здебільшого розбиті, неможливо визначити, чи мала вона передню камеру. Ці камери внутрішньо з'єднані з носоглотковою протокою і, залежно від довжини камер, використовуються для зміни вокалізації. У сучасних гавіалів крилоподібна булла пов'язана з онтогенезом і статевою зрілістю самців і поєднана з ростом структури м'яких тканин (гара). У поєднанні булла служить для зміни звуків, тоді як гара підсилює їх, використовуючи головним чином для залучення потенційних партнерів. Хоча вказівок на наявність гари у Hanyusuchus не описано, збільшені груди демонструють чітку адаптацію до акустичної функції. Це підтверджується історичними описами про крокодилів, які видавали «звуки, схожі на грім вночі».

І голотип, і один із паратипів вказують на те, що вони досягли повної статевої зрілості. Розмір відомих екземплярів варіюється від 5,43 метра для найменших до 6,19 метрів для найбільших зразків. Історичні звіти також свідчать про наявність 6-метрових крокодилів у Південному Китаї.

Історичні записи, датовані 849 і 1040 роками, описували крокодилів, що мешкали в Південному Китаї, як коричнево-жовті, іноді темно-зелені, а іноді білі. Натомість молодих тварин описували як жовтих або білих. Однак такі описи можуть бути не зовсім надійними.

Філогенія


Примітки


Посилання
*  Novataxa







