
Ле́в Андрі́йович Вільго́рський ( до 1575) — руський (український) шляхтич з відгалуженої гілки роду Кирдійовичів — Вільгорських, гербу Кирдій. Зем'янин у Луцькому повіті, Волинского воєводства, Великого князівства Литовського, Корони Польської. Родове гніздо — Вільгір (Вельгор).

Відомості
Лев Вільгорський (Вельгорський) син волинського зем'янина Андрія Юхновича Вільгорського, батько якого — Юхно Зенкович є протопластом гілки Кирдійовичів — Вільгорських. Володів частиною родового гнізда Вільгір, селом Колесники та іншими маєтками. Згадується поряд з братами під час ревізії Луцького замку 1545 року. Серед волинських шляхтичів які у 1569 році підписали Люблінську унію, що дала значні привілеї для Волинського, Брацлавського та Київського воєводств. У шлюбі з Мар'єю Бабинською (ймовірно донька Семена Бабинського). На 1575 рік вона вже була вдовою — «пані Львова Мар’я Бабинська». Відомо, що Лев Вільгорський мав трьох синів та доньку:

* Роман Вільгорський, у шлюбі з Геленою Хребтовичівною-Богуринською.
* Федір Вільгорський, у шлюбі з Настасею Боговитинівною-Шумбарською.
* Олександр Вільгорський, у шлюбах з Раїсою Козинською та Анною Рокошовною.
* Ганна Вільгорська, у шлюбі з Богданом Вигурою.

БратМихайло Андрійович Вільгорський — луцький підстароста.

Видатні прямі нащадки
Михайло Юрійович Вільгорський — граф, меценат, музичний діяч і композитор-любитель. Брав участь у викупі з кріпацтва Тараса Шевченка.

Матвій Юрійович Вільгорський  — обер-гофмейстер імператорського двору, майстерний віолончеліст, учень Бернгарда Ромберга, знавець музики.

Джерела
Яковенко Н.М. «Українська шляхта з кін. XIV - до сер. XVII ст. Волинь і Центральна Україна» Київ. 2008р. 409 ст. Ст. 148.

Ворончук І.О. «Населення Волині в XVI – п., пол., XVII ст.: родина, домогосподарство, демографічні чинники.» Київ: 2012. – 712 с. Ст. 497.

Архів ЮЗР. Ч. 2. Т. 1. Постановления дворянских провинциальных сеймов в ЮЗР. – LXIV. 530. Ст. 9 (староукраїнська). Санкт-Петербург. 1861. с. 7.

Примітки







