

'''В'ячеслав Онуфрійович Куликов ''' (, село Нестерварка Подільської губернії, тепер Вінницької області — , місто Москва, Російська Федерація) — радянський господарський діяч, директор Ждановського металургійного заводу імені Ілліча в 1963—1969 роках. Кандидат технічних наук (1971). Герой Соціалістичної Праці (22.03.1966).

Біографія
Народився в родині вчителів. Закінчив сім класів школи і фабрично-заводське училище (ФЗУ) при Макіївському металургійному заводі.

У 1932—1939 роках працював на Сталінському (Донецькому) металургійному заводі стругальником, креслярем, конструктором. Одночасно навчався і в 1938 році закінчив Сталінський індустріальний інститут (Донецький політехнічний інститут), здобув фах інженера-сталеплавильника.

З 1939 по 1946 рік працював майстром, помічником начальника з ремонту та заступником начальника мартенівського цеху Сєровського металургійного заводу.

У 1947—1952 роках — заступник начальника та начальник мартену Макіївського металургійного заводу Сталінської області. У 1952—1959 роках — головний інженер Макіївського металургійного заводу Сталінської області.

У 1959—1963 роках — головний інженер і директор Карагандинського металургійного заводу в Теміртау Казахської РСР. У 1963 році працював в раді народного господарства.

З вересня 1963 по грудень 1969 року — директор Ждановського металургійного заводу імені Ілліча Донецької області.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 березня 1966 року за видатні успіхи, досягнуті у розвитку чорної металургії, Куликову В'ячеславу Онуфрійовичу присвоєно звання Героя Соціалістичної Праці з врученням ордена Леніна та золотої медалі «Серп і Молот».

У грудні 1969—1973 роках — заступник міністра чорної металургії Української РСР.

У 1973—1987 роках — заступник голови, 1-й заступник голови Державного комітету СРСР з матеріально-технічного постачання (Держпостачу СРСР). Автор низки друкованих праць та винаходів.

З 1987 року — персональний пенсіонер союзного значення. Проживав у Москві.

Помер 6 січня 2005 року. Похований на Троєкурівському цвинтарі Москви.

Нагороди і премії
* Герой Соціалістичної Праці (22.03.1966)
* два ордени Леніна (19.07.1958, 22.03.1966)
* орден Жовтневої Революції (25.08.1971)
* три ордени Трудового Червоного Прапора (26.12.1952, 26.12.1973, 23.08.1985)
* два ордени Червоної Зірки (31.03.1945, 5.10.1946)
* медаль «За трудову доблесть» (5.05.1949)
* медалі
* Лауреат премії Ради міністрів СРСР (1976)

Джерела
* Твоя, Мариуполь, слава! / Биографический справочник. Составители: Н. Н. Рябченко, В. П. Джувага/. Мариуполь: ОО Клуб путешественников, 2004.




