надмасивної чорної діри, що поглинає речовину з акреційного диска
Cписок наймасивнших чорних дір, виявлених на даний момент (і ймовірних кандидатів), впорядкований за масою і вказує маси, виміряні в одиницях сонячної маси (), приблизно .

Вступ
Сонячної системи з великою і малою чорними дірами у галактиці OJ 287.
Надмасивна чорна діра (НМЧД) — це чорна діра розміром від сотень тисяч до мільярдів сонячних мас. Припускається, що такі чорні діри існують в центрах майже всіх масивних галактик. У деяких галактиках існують подвійні системи надмасивних чорних дір, як от у галактиці OJ 287. Однозначні динамічні докази наявності НМЧД існують лише в кількох галактиках, включаючи Чумацький Шлях, галактики Місцевої групи M31 і M32, а також кілька галактик за межами Місцевої групи, наприклад NGC 4395. У цих галактиках середньоквадратична швидкість зір або газу зростає як ~1/r поблизу центру, що вказує на наявність в центрі точкової маси. Але у більшості спостережуваних галактик середньоквадратичні швидкості пологі або навіть падають у напрямку до центру, тому для них неможливо з упевненістю стверджувати наявність надмасивної чорної діри. Тим не менш, загальновизнано, що центр майже кожної галактики містить надмасивну чорну діру. Причиною цього припущення є співвідношення М–сигма, тісний (з низькою статистичною дисперсією) зв’язок між масою діри в приблизно 10 галактиках із надійним виявленням надмасивних чорних дір і дисперсією швидкості зір у балджах цих галактик. Хоч ця кореляція базується на невеликій кількості галактик, багато астрономів припускає наявність сильного зв’язку між утворенням чорної діри та самою галактикою.

Незважаючи на те, що НМЧД в даний час існують майже в усіх масивних галактиках, більш масивні чорні діри зустрічаються рідко; на сьогоднішній день їх виявлено лише кілька десятків. Визначати маси окремих НМЧД надзвичайно складно, тому вони досі залишаються областю активних досліджень. Поки що точні маси НМЧД визначалися лише для галактик в межах надскупчення Ланіакея та дляактивних ядер галактик.

Іншою проблемою для цього списку є метод, який використовується для визначення маси. Такі методи, як ревербераційне картування широкої лінії випромінювання, доплерівські вимірювання, дисперсія швидкості та співвідношення М–сигма, поки що не достатньо добре перевірені й відкалібровані. Маси, отримані даними методами, здебільшого суперечать одна одній.

Цей список містить надмасивні чорні діри з відомими масами, визначеними принаймні за порядком величини. Деякі об’єкти в цьому списку мають два посилання. Наприклад, 3C 273 має одне вимірювання Петерсона і ін. (2013) з використанням методу BLRM, а інше вимірювання Нельсона з використанням величини OIII λ5007 та дисперсії швидкості (2000). Зауважте, що цей список дуже неповний, оскільки лише Слоанівський цифровий огляд неба (SDSS) виявив  квазарів, які, ймовірно, можуть бути пов'язані з чорними дірами в мільярди . Крім того, є кілька сотень робіт з вимірюваннями мас чорних дір, які ще не включені до цього списку. Незважаючи на це, показано більшість добре відомих чорних дір з масами понад 1 мільярд . В список включено всі галактики Мессьє з точно відомими чорними дірами.

Нові відкриття свідчать про те, що багато чорних дір, які називаються «надзвичайно великими», можуть перевищувати 100 мільярдів або навіть 1 трильйон .

Список
Через дуже великі значення мас, числа вказуються в експоненційному записі (мантиса, помножена на ступінь десяти). Значення з невизначеністю записуються в круглих дужках, якщо це можливо. Різні об'єкти в цьому списку мають різні методи вимірювання та різні систематичні похибки отриманих значень маси. Методи вимірювання описані в примітках.



+ Список наймасивніших чорних дір

 Назва

 Маса в (Sun = 1 × 100)

 Примітки


 Фенікс A 

  

 Оцінено за допомогою калориметричної моделі адіабатичного росту ядра на основі моделі Серсіка з n=4. Це узгоджується з еволюційним моделюванням акреції газу та профілями щільності галактики. Маса не вимірювалася безпосередньо.


 TON 618 

 

Оцінено на основі кореляції лінії Hβ у випромінюванні квазара.


 

 

 Спричинила колосальний спалах АЯГ після накопичення 600 мільйонів  речовини.

Розрахованона основі дослідження ядра центральної галактики Попередні непрямі припущення щодо ефективності акреції газу та реактивної потужності дають нижню межу в 1 мільярд .


 Вищевказані маси більші, ніж передбачення моделей росту чорної діри, і тому є ненадійними.


(Теоретична межа) 

  

 Це максимальна маса чорної діри, яку передбачають моделі, принаймні для надмасивної чорної діри, що сяє через акрецію. Близько 1010  інтенсивне випромінювання і утворення зір в акреційному диску сповільнюють ріст чорної діри. За вік Всесвіту чорні діри не встигнуть вирости до мас, більших за цю межу. Наведено для довідки.


 

 

 Зазначену масу отримано за допомогою орбітальних осесиметричних моделей Шварцшильда. Попередні оцінки коливаються від ~310 мільярдів  до 3 мільярдів , усі вони ґрунтуються на емпіричних масштабних співвідношеннях і, таким чином, отримані шляхом екстраполяції, а не з кінематичних вимірювань.


 IC 1101 

 

 Оцінено на основі властивостей головної галактики (Співвідношення Фабер — Джексона); масу безпосередньо не вимірювали.


 

 

 У статті 2010 року було припущено, що випромінювання колімується навколо осі струменя, що створює оптичну ілюзію дуже високої яскравості, і, отже, можливе завищення маси чорної діри.


 

 

 Оцінено за допомогою спектроскопічних вимірювань у ближньому інфрачервоному діапазоні дублета лінії випромінювання MgII.



SDSS J102325.31+514251.0 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання MgII квазара.


 

  

 Значення, отримане як непряма оцінка з використанням моделі мінімальної світності Еддінгтона, необхідної для врахування комптонівського охолодження навколишнього скупчення.


NGC 6166 

 

 Центральна галактика скупчення Abell 2199; відомий своїм релятивістським джетом довжиною в сто тисяч світлових років.


2MASS J13260399+7023462 

  

 Розраховано з використанням ширини напівмаксимумів лінії випромінювання CIV і монохроматичної світності на довжині хвилі 1350 Å.



 

 

 На основі ширини лінії CO орбітального молекулярного газута реверберації з використанням ліній випромінювання SiIV і CIV.


NGC 4889 

 


Найкраща оцінка: діапазон від 6 до 37 мільярдів .


 SDSS J074521.78+734336.1 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


OJ 287 

 

 Менша чорна діра розміром 100 мільйонів  обертається навколо цієї за 12 років (див. супутник OJ 287 нижче).


 NGC 1600 

 


 Безпрецедентно масивна по відношенню до місця свого розташування: еліптичної галактики в розрідженому середовищі.


 SDSS J010013.02+280225.8 

  –  




 SDSS J08019.69+373047.3 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 SDSS J115954.33+201921.1 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 SDSS J075303.34+423130.8 

 

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 SDSS J080430.56+542041.1 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


  

 


Оцінено за сильним гравітаційним лінзуванням фонової галактики. Існує небезпека неоднозначності між визначенням маси чорної діри і профілем темної матерії скупчення галактик.


 SDSS J081855.77+095848.0 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 NGC 1270 

 

Еліптична галактика, розташована в скупченні Персея. Також це АЯГ низької світності.


 SDSS J082535.19+512706.3 

  

Оцінено за емісійною лінією квазара Hβ


 SDSS J013127.34-032100.1 

 

 Оцінено на основі моделювання спектру акреційного диска.


 PSO J334.2028+01.4075 

  

 Насправді є дві чорні діри, які обертаються одна навколо одної в тісній парі з періодом 542 дні. Вказано більшу з них. Маса меншої не визначена.


Black hole of central elliptical galaxy of  

 




 QSO B2126-158 

  




 NGC 1281 

 

 Компактна еліптична галактика в скупченні Персея. Оцінки маси коливаються від 10 мільярдів  до 
 

 Центральна галактика скупчення Діви; перша чорна діра, яку вдалось безпосередньо побачити в радіотелескоп.


 NGC 5419 

 

Оцінено за розподілом швидкості зірок. Друга надмасивна чорна діра-супутник може обертатися на орбіті близько 70 парсек


 SDSS J025905.63+001121.9 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 SDSS J094202.04+042244.5 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 QSO B0746+254 

 




 QSO B2149-306 

 




 SDSS J090033.50+421547.0 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


Мессьє 60 

 




 SDSS J011521.20+152453.3 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 QSO B0222+185 

 




 (3C 348) 

  

 Відома своїм релятивістським джетом довжиною в мільйон світлових років.


 Abell 1836-BCG 

 




 SDSS J213023.61+122252.0 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 SDSS J173352.23+540030.4 

 

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 SDSS J025021.76-075749.9 

 

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 NGC 1271 

 

Компактна еліптична або лінзоподібна галактика в скупченні Персея


 SDSS J030341.04-002321.9 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара MgII.


 QSO B0836+710 

  




 SDSS J224956.08+000218.0 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 SDSS J030449.85-000813.4 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 SDSS J234625.66-001600.4 

  

Оцінено на основі кореляції ліній випромінювання квазара Hβ.


 PKS 2128-123 

 




 

 




 QSO 0537-286 

  




NGC 3115 

 




  

 

 Найвіддаленіший блазар, на z = 5.47


 QSO B0805+614 

  




Мессьє 84 

 




  

 

 Другий за віддаленістю відомий квазар


 PKS 2059+034

 

 


 Abell 3565-BCG 

 





NGC 7768 

 





NGC 1277 

 

 Колись вважалося, що чорна діра настільки масивна, що це суперечить теоріям утворенням і еволюції галактик, повторний аналіз даних переглянув їх у бік зменшення до приблизно третини початкової оцінки, а потім до однієї десятої


 QSO B225155+2217 

  




 QSO B1210+330 

  




 Лебідь A 

 

 Найяскравіше позасонячне радіоджерело в небі, яке видно на частотах понад 1 ГГц


 Галактика Сомбреро 

 

 Болометрично найяскравіша галактика в локальному Всесвіті, а також найближча до Землі чорна діра з масою в мільярд сонячних мас.


  

 –

 Найяскравіший об’єкт на небі в гамма-променях дуже високої енергії


 PG 1426+015 

  




 3C 273 

  

 Найяскравіший квазар на небі


  

 

 Найвіддаленіший квазар − поточний рекордсмен на z=7.54


 Мессьє 49 

 




  

 – 

 Найяскравіша галактика скупчення Abell 3558 у центрі надскупчення Шеплі; оцінюється за допомогою сфероїдального профілю світності головної галактики.


 NGC 1399 

 

 Центральна галактика скупчення Печі


 PG 0804+761 

  




 PG 1617+175 

  




 PG 1700+518 

  




 UGC 12591 

  




 NGC 4261 

 

 Відомий своїм релятивістським джетом довжиною 88 000 світлових років


 PG 1307+085 

 281 840 000 




 SAGE0536AGN 

 


 Становить 1,4% маси галактики


 NGC 1275 

 

 Центральна галактика скупчення Персея


  

  




 II Zwicky 136 

  




 PG 0052+251 

  




 Мессьє 59 

 

 This black hole has a retrograde rotation.


 PG 1411+442 

  




 Маркарян 876 

  




 Галактика Андромеди 

  

 Найближча до Чумацького Шляху велика галактика


 PG 0953+414 

  




 PG 0026+129 

  




 Fairall 9 

  




NGC 7727



Має супутник масою  і є найближчою до Землі підтвердженою подвійною чорною дірою на відстані приблизно 89 мільйонів світлових років


 Маркарян 1095 

  




 Мессьє 105 

 –




 Маркарян 509 

  




 Супутник OJ 287 

  

 Менша чорна діра, що обертається навколо головної чорної діри у OJ 287 (див. вище)


  

  

 За спостереженнями рентгенівської обсерваторії Чандра припливно руйнує зорю


 Мессьє 85 

 




 NGC 5548 

  




 PG 1211+143 

  




 Мессьє 88 

 




 Мессьє 81 (''Bode's Galaxy) 

 




 Маркарян 771 

  




 Мессьє 58 

 




 PG 0844+349 

  




 Центавр A 

 

 Також відомий своім релятивістським джетом довжиною в мільйон світлових років


 Маркарян 79 

  




 Мессьє 96 

 

 Нижні оцінки маси можуть досягати 1,5 мільйона сонячних мас


 Маркарян 817 

 




 NGC 3227 

 




 NGC 4151 primary 

 




 3C 120 

  




 Маркарян 279 

  




 NGC 3516 

  




 NGC 863 

  




 Мессьє 82 (Cigar Galaxy) 

 

 Типова галактика зі спалахом зореутворення.


 Мессьє 108 

 




 M60-UCD1 

 

 Складає 15% маси галактики.


 NGC 3783 

  




 Маркарян 110 

  




  

  




 NGC 4151 secondary 

  




 NGC 7469 

  




 IC 4329 A 

  




 NGC 4593 

  




 Мессьє 61 

 




 Мессьє 32 

 –
 

 Карликова галактика-супутник Галактики Андромеди.


 Стрілець A* 

 '''

 Чорна діра в центрі Чумацького Шляху.


Посилання


