

Мала́ Сердоба́ (рос. Ма́лая Сердоба́, ерз. Вишка Сердоба веле, тат. Кече Сартаба) – село в Росії, адміністративний центр Малосердобинського району Пензенської області.

Населення – 4368 осіб.

Географія
Знаходиться в лісостеповій місцевості на річках Сердоба (притока Хопра) та Саполга, за 110 кілометрів на південь від Пензи, за 42 кілометри на південь від залізничної станції Колишлей Південно-Східної залізниці.

Історія
Засноване в 1697 року станічними козаками з Пензенського, Симбірського і Саранського повітів як від'їжджаючи слобода міста Петровська.

Після придушення Булавінського повстання колишні кінні козаки стали офіційно іменуватися орними солдатами. У 1717 році іменувалася Сердобинською солдатською слободою. До кінця XVIII століття поселення стало одним із найбільших у Саратовському Поволжі, волосним центром Петровського повіту. До 1896 засновані 2 шкіряних заводу. Інші назви - Архангельське, Микільське.

У 1795-1810 селяни Малої Сердоби за вироком сходу створили на віддалених межах два села - Липівка і Шингал з метою перешкоди розширення за рахунок їх земель володінь сусідніх поміщиків. У 1920-1927 роках селяни Малої Сердоби організували 3 селища на віддалених полях, що залишилися після 1939 р. у складі Саратовської області: Шашкіно, Жулевський, Ленінський.

Восени 1905 - один із найбільших центрів соціалістів-революціонерів, діяла дружина, випускалися листівки. Радянська влада встановлена у грудні 1917 року мирним шляхом. У роки громадянської війни — прифронтове село, у березні 1921 року було зайнято на три дні антибільшовицькою бригадою донських козаків під керівництвом колишнього червоного командира, нагородженого орденом Червоного Прапора, Федора Попова. Влітку того ж року на околицях села йшли важкі бої з антонівцями із застосуванням артилерії.

З 23 липня 1928 року – районний центр Нижньоволзького краю.

Економіка
Основою економіки села є сільське господарство. Головна сільськогосподарська організація – "ТРАСТАГРО-Нива 3".