
SN 386 — короткочасна астрономічна подія в сузір’ї Стрільця, яку китайські астрономи описали в 386 році нашої ери як «гостьову зорю».

Запис
«Імператор Сяову Цзінь, 11-й рік періоду правління Тайюань, третій місяць. У Наньдоу була зоря-гість, яка проіснувала до 6-го місяця (з 13 липня по 10 серпня), коли вона зникла» (Цзінь шу, Тяньвень чжі, гл. 13; Сун шу, Тяньвень чжі, гл. 25 згідно з Xu, Pankenier, Jiang 2000).

Нандоу, Південна Ведмедиця, є частиною сузір'я Стрільця. Єдина історична інформація: там щось спалахнуло і було видно приблизно 3 місяці. Оскільки цей астеризм знаходиться в балджі Чумацького Шляху або близько до нього, об’єкт мав бути яскравим (принаймні 2 зоряна величина), щоб його можна було розпізнати на яскравому фоні хмар Чумацького Шляху.

Можлива наднова
Через тривалість події було запропоновано, що цей запис повідомляє про наднову зорю. З 1976 року було вказано на кілька можливих залишків наднових у цій богатій на астрономічні об'єкти ділянці неба було запропоновано:


+Залишки наднових, запропоновані як відповідники для SN 386

 Позначення

 Джерело

 Коментарі


 G011.2–01.1

 Стівенсон і Грін (2002), стор. 182

 Перше припущення з радіоданих (див. нижче)




 G011.2–00.3






 G007.7–03.7

 Чжоу та ін. (2018)

 Можливо після рентгенологічних спостережень




 G008.7–05.0



 Також маленький і у відповідному положенні



Ці залишки є обґрунтованими припущеннями, але зоря має бути надновою низької світності, оскільки вона проіснувала лише три місяці. Таким чином, класична нова також була б можливою. 

Можлива нова
Час спаду класичних нових зазвичай вимірюється як тривалість спаду на 3 зоряні величини від піку. Цей так званий час t3 коливається від типових 25–30 днів для швидких нових до десяти місяців для найповільніших відомих класичних нових. Таким чином, ця історична подія могла легко бути спричинена швидкою або помірно швидкою класичною новою: постулюючи пік яскравості принаймні на 2 зоряній величині для історичного спостереження та зникнення зорі (>5 зоряної величини) протягом 3 місяців, подія може відповідати помірно швидкій новій. Чим яскравіший пік, тим швидша нова: якщо пік припадав на зоряну величину −1 (як Сіріус) або −4 (як Венера) і знизився до >5 протягом трьох місяців, то зоря, ймовірно, справді має бути швидкою новою. Можливі (але не єдині) кандидати в китайському сузір'ї Наньдоу:


+Класичні нові, запропоновані як відповідники для SN 386

 Позначення

 Коментарі


 V1223 Sgr

 Проміжний полярний


 V3890 Sgr

 Відома рекурентна нова


 Ще чотири симбіотичні подвійні файли




Залишок наднової SNR G11.2-0.3
Хоча зазвичай вважалося, що SN 386 пов’язана із симетричною круговою оболонкою залишку наднової з колапсом ядра SNR G11.2-0.3 розміром 4 кутові секунди, зараз ця теорія вважається невірною.

Виміряна середня швидкість розширення цієї оболонки становить 0,0277±0,0180% на рік, а діаметр близько  , що свідчить про вік 1900±500 років.

Відмова науковців асоціаціювати SNR G11.2–0.3 із SN 386 пояснюється дуже високим поглинанням світла між цією оболонкою і Землею, яке за інфрачервоними спостереженнями оцінюється приблизно в 16 зоряних величин. Це означає, що наднову не було б видно неозброєним оком.

Пульсар: PSR J1811-1926
У центрі оболонки G11.2–0.3 знаходиться нейтронна зоря, яка швидко обертається з періодом 65 мс і спостерігаеться на радіочастотах як пульсар PSR J1811-1926, а в рентгенівському діапазоні як джерело випромінювання AX J1811-1926. Цей пульсар і газову хмару навколо нього спостерігав рентгенівський космічний телескоп Чандра. Виміри швидкості обертання, швидкості гальмування, а також радіоспостереження PSR J1811-1926 вказують на його набагато більший вік від 20 000 до 23 000 років, що може відхиляти можливість його зв'язку із SN 386.

Список літератури


Посилання

*  Наднова 386 року нашої ери


