

Красноку́тський райо́н — колишній район у північно-західній частині Харківської області. Створений — 1923 року. Площа — 1040,8 км², водні ресурси — 1085,7 га. Населення — 31,354 тисяч осіб (станом на 1 грудня 2004 року). Адміністративний центр — селище Краснокутськ.

На півночі район межував з Охтирським районом Сумської області, на заході — з Чутівським та Котелевським районами Полтавської області. На півдні — з Коломацьким, на сході — з Богодухівським районом Харківської області.

Ліквідований — у 2020 році. Територія району увійшла до Богодухівського району.

Клімат
Клімат Краснокутського району помірно континентальний. Зима починається в середині листопада. І тоді переважає хмарна погода, відносна вологість збільшується до 80-90 %. Сніговий покрив зберігається в середньому 100–110 днів. Взимку випадає близько 20-25 відсотків річної кількості опадів, переважно — сніг. Зима з частими відлигами, інколи настільки інтенсивними, що поверхня землі залишається взагалі без снігу. Найхолодніший місяць — січень. Його абсолютний мінімум — 40 °C.

Весна починається в останніх числах березня. У квітні можливе пониження нічної температури до — 10-15 °С. Бувають снігопади. Весна часто затяжна і супроводжується поверненням холоду.

Літо починається всередині травня. Воно тепле, помірне, інколи — жарке, з невеликими опадами. Найтепліший місяць — липень. Максимальна температура +39 °C.

Історія

У давні часи по території району проходив відомий Муравський шлях, по якому татари переганяли полонених людей на південь, у Кафу.

Центр району — селище Краснокутськ — одне з найстаріших населених пунктів Слобідської України. Перша згадка про тоді ще Красний Кут відноситься до середини XVII століття. Красний Кут означає «мальовничий куток», «прекрасна сторона». Він був заснований, як один з опорних пунктів захисту кордонів Російської імперії від нападів татар.

У 1651 році, після битви під Берестечком, група переселенців з Задніпрянщини й козаки Корсунського полку оселилися під захистом лісів на пагорбах вздовж річки Мерла. Ця дата вважається датою заснування Краснокутська.

Козаки Краснокутської сотні брали участь у походах 1687 і 1689 років проти кримських татар, а в 1695-96 роках — в Азовських походах російського царя Петра І.
У 1709 році по річці Мерла проходила бойова лінія шведських і російських військ. Неподалік від Краснокутська (поблизу села Городнє) відбулась битва росіян зі шведами.

Після ліквідації полкового розмежування Слобожанщини Краснокутськ став центром Краснокутського комісарства Ахтирської провінції Слобідсько-Української губернії. У 1773 році в селищі налічувалися 4134 мешканця, в тому числі 3741 військовий обиватель, 170 підданих. Понад 200 осіб належало до привілейованих станів (військові, військові у відставці, колишня козацька старшина та інші).

Після створення у 1780 році Харківського намісництва Краснокутськ був центром повіту. У 1796 році він став позаштатним містом Богодуховського повіту Слобідсько-Української (з 1835 року — Харківської) губернії.

21 вересня 1781 року сенат Російської імперії затвердив герб Краснокутська, на зеленому полі якого зображено ріг достатку з плодами і квітами та Меркуріїв жезл, що символізував торгівлю і процвітання, а на срібному — сім черешень, що означали садівництво, бо основним заняттям жителів Краснокутська було саме садівництво та сільське господарство.

Герб Краснокутська 1781 р.
У пореформений період, особливо наприкінці XIX століття, навколо Краснокутська виникло кілька великих економій капіталістичного типу, провідною культурою в яких були цукрові буряки.

Краснокутський район був створений у серпні 1923 року відповідно до адміністративно-територіального поділу із Краснокутської, Козіївської, Пархомівської, Качалівської і Мурафської волостей. У повоєнні роки до його складу увійшли села Колонтаїв, Любівка, Костянтинівка, Котелевка, Слобідка, Каплунівка, Рябоконеве та інші населені пункти.

Друга світова війна
У Другу світову війну майже 9500 мешканців району пішло на фронт. Серед них — старший лейтенант А. Прокопенко, удостоєний 6 урядових нагород; стрілець-автоматник, кавалер ордена Слави II і III ступеня В. Безкоровайний та багато інших. 7400 з них — не повернулися додому.

Краснокутський район першим в області був захоплений німцями. У вересні 1941 року на його території розгорнулися жорстокі бої. Під натиском переважаючих сил ворога радянські війська залишили район і 9 жовтня 1941 року його окупували німці. Воювати з ними продовжили місцеві партизани. Формуванням бойових груп і загонів керував секретар райкому партії О. Корабельщиков і старий партизан С. Соболь. Було розроблено план дій партизанських загонів у Костянтинівці, Мурафі, Краснокутську та Козіївці.

У Краснокутську також діяла підпільна група. Її члени записували і розповсюджували повідомлення Радінформбюро, писали і розклеювали листівки, в яких закликали населення до боротьби. Німці повісили і розстріляли багатьох активістів, підпільників та учасників партизанського руху. Донька Петра Наливайка згадувала:



Район був в окупації 23 місяці. Від німців його звільнили 10 жовтня 1943 року війська 90-ї гвардійської стрілецької дивізії і 20-го гвардійського корпусу в ході Бєлгородсько-Харківської операції. У визволенні району також брала участь 71-ша стрілецька дивізія під командуванням генерал-майора Никифора Замировського, яку підтримував 680-й протитанковий артилерійський полк. Велику мужність і відвагу проявили бійці 5 батареї цього полку і особливо сержант Олексій Майоров та рядовий Іван Нестеров (обидва героїчно загинули 20 серпня 1943 року в бою під селом Степанівка, посмертно удостоєні звання Героя Радянського Союзу).

Вибори 2014
25 травня 2014 року відбулися Президентські вибори України. У межах Краснокутського району було створено 30 виборчих дільниць. Явка на виборах склала — 53,32% (проголосували 12 112 із 22 715 виборців). Найбільшу кількість голосів отримав Петро Порошенко — 46,24% (5 601 виборців); Михайло Добкін — 14,56% (1 763 виборців), Юлія Тимошенко — 12,38% (1 500 виборців), Олег Ляшко — 7,85% (951 виборців), Сергій Тігіпко — 4,66% (564 виборців), Анатолій Гриценко — 4,31% (522 виборців). Решта кандидатів набрали меншу кількість голосів. Кількість недійсних або зіпсованих бюлетенів — 1,56%.

Ліквідація району
19 липня 2020 року Краснокутський район увійшов до складу Богодухівського району згідно Постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року в рамках Адміністративно-територіальної реформи в Україні.

Адміністративний поділ

Район адміністративно-територіально поділявся на 2 селищні ради та 11 сільських рад, які об'єднували 66 населених пунктів (2 смт та 64 сільські населені пункти) та підпорядковувалися Краснокутській районній раді.

Місцеві ради:


+

Вид ради

Кількість депутатів


 Районна

 39


 Селищні — 2

 47


 Сільські — 11

 185

+



Економіка

Краснокутський район відносився до районів аграрного типу, спеціалізувався на виробництві сільськогосподарської продукції.

Площа сільськогосподарських угідь (по всіх товаровиробниках, включаючи підсобні господарства) — 75 158 га. Із них:
* рілля — 62 955 га,
* зрошувальні землі — 1 070 га,
* сади — 1 099 га,
* пасовища — 5 515 га,
* сіножаті природні — 4 518 га,
* листяні та хвойні дерева — 18 000 га.

Сільськогосподарських підприємств в районі було 31, а фермерських господарств — 64.

У структурі сільськогосподарського виробництва на рослинництво припадало 89,9 %, на тваринництво — 10,1 %. Основний напрямок виробництва у рослинництві був вирощування зернових і технічних культур.

Основні напрямки виробництва у тваринництві:
* вирощування великої рогатої худоби м'ясо — молочного напрямку;
* свинарство;
* птахівництво.

Промислових підприємств в районі було 5 (на самостійному балансі, без підприємств малого бізнесу):
* Дублянський спиртзавод;
* ЗАТ «Краснокутський маслозавод»;
* ТОВ «Козіївське»;
* Водоканалізаційна дільниця;
* ТОВ «Мурафський цукровий завод».

Населення

Національний складнаселення районуСтаном на 2004 рік



 українці

 31 135


 росіяни

 1 532


 білоруси

 164


 вірмени

 118


 азербайджанці

 24


 поляки

 24


 молдовани

 22


 німці

 13


 татари

 12


 туркмени

 9


 грузини

 8


 мордва

 7


 чуваші

 7


 узбеки

 6


 угорці

 6


 євреї

 5


 цигани

 4


 лезгини

 4


 литовці

 4


 болгари

 3


 казахи

 3


 кумики

 3


 латиші

 2


 абхази

 2


 греки

 2


 інгуші

 2


 осетини

 2


 чеченці

 2


 естонці

 1


 гагаузи

 1


 долгани

 1


 караїми

 1


 марійці

 1


 удмурти

 1


Розподіл населення за віком та статтю (2001):

Населення Краснокутського району станом на 1 грудня 2004 року складало 31,354 тисяч осіб.
У тому числі:
* міського — 9 636 тисяч осіб;
* сільського — 21 718 тисяч осіб.

Чоловіків — 14 605 осіб (або 45,2 % від загальної чисельності). Жінок — 17 706 осіб (або 54,8 % від загальної чисельності).

В районі мешкало 10 375 пенсіонерів (або 33 % наявного населення), з них:
* за віком — 9640 осіб (або 92,9 % від загальної кількості пенсіонерів);
* за інвалідністю — 1312 осіб (включаючи військовослужбовців).

Щільність населення по району була 30,1 осіб на 1 км². Рівень народжуваності (на 1 тис. населення) — 8,9 осіб. Рівень смертності (на 1 тис. населення) — 25 осіб.

Соціальна сфера
Освіта
В районі працювало 23 навчальних заклади, в тому числі:



+

Навчальний заклад

Кількість


 Гімназія

 1


 ЗОШ

 20


 ПТУ

 1


 Музичні школи

 1

+



А також:
* дошкільні заклади — 8,
* будинки творчості — 2,
* спортивні зали — 14.

Медицина
В Краснокутському районі було 33 медичні установи, у тому числі:



+

Медичні установи

Кількість


 Лікарні

 1


 Амбулаторії сімейного лікаря

 12


 ФАП

 20

+



Культура

В Краснокутському районі було 56 закладів культури.



+

Заклад культури

Кількість


 Будинки культури

 21


 Бібліотеки

 26


 Сільські клуби

 27


 Музеї

 1


 Школи естетичного виховання

 1

+



На території району діяло 5 релігійних громад:



+

Релігійна громада

Кількість осередків


 Українська православна церква

 10


 Українська автокефальна православна церква

 2


 Євангельські християни — баптисти

 8


 '''Християни віри Євангельської (п'ятидесятники)

 2


 Свідки Єгови'''

 1

+



На території району було встановлено 3 пам'ятники Леніну і 40 пам'ятників радянським воїнам, загиблим на фронтах Другої світової війни. В районному центрі — споруджений Меморіал Слави з вічним вогнем та встановлений на постамент літак (у 1981 році) — на 50-ліття першого випуску курсантів колишнього Краснокутського авіаційного технікуму. У 2001 році в центрі Краснокутська було встановлено пам'ятний знак засновнику селища, полковнику козацького Корсунського полку Івану Штепі.

Туризм

* Краснокутський дендропарк — с. Основинці, Краснокутська дослідна станція садівництва, Краснокутський район
* Наталіївський парк — селище Володимирівка, Краснокутський район
* Спаська церква — селище Володимирівка, Краснокутський район
* Слобожанський національний природний парк - природоохоронна територія
* Пархомівський історико-художній музей — с. Пархомівка, Краснокутський район
* Пам'ятний знак на честь воїнів, загиблих в Полтавській битві — біля с. Городнє

Персоналії району
Максим Ковалевський

Народилися
* Гризодубов Степан Васильович (*13 липня 1884 -†11 грудня 1965) — один з перших російських авіаконструкторів і льотчиків.
* Гунько Андрій Степанович (1927—1986) — український самодіяльний художник.
* Дашкієв Микола Олександрович (*16 травня 1921 — †23 лютого 1976) — український письменник-фантаст, поет і перекладач.
* Каразін Василь Назарович (*30 січня (10 лютого) 1773 — † 4 листопада (16 листопада) 1842) — український вчений, винахідник, громадський діяч — засновник Харківського університету.
* Каразін Іван Назарович (*1780 — † 1836) — акліматизатор і біолог, громадський діяч, засновник Краснокутського дендропарку.
* Катрич Олексій Миколайович (25 жовтня 1917 — †25 листопада 2004)  — генерал—полковник авіації.
* Ковалевський Максим Максимович (*27 серпня (8 вересня) 1851 — † 23 березня (5 квітня) 1916) — український правник, соціолог, історик, суспільний і політичний діяч.
* Кучугура-Кучеренко Іван Іович (*7 липня 1878 — † 24 листопада 1937; за іншими даними: *1869 — † 1942) — видатний український кобзар, удостоєний в 1925 році звання народного артиста республіки.
Іван Кучугура-Кучеренко 1902 р.
* Литвиненко Юрій Юрійович  — лейтенант юстиції, учасник російсько-української війни. Нагороджений орденом Богдана Хмельницького III ступеня.
* Малиш Іван Васильович (1923—2004) — український самодіяльний поет, самобутній художник та публіцист.
* Нехода Іван Іванович (*24 травня (6 червня) 1910 — †17 жовтня 1963) — український радянський поет і письменник.
* Сербінова Ельза Яківна — головний лікар Колонтаївської лікарні, очолювачка підпільної групи, яка діяла за часів Другої світової війни у Колонтаєві.

Проживали
* У XVIII столітті землі поблизу Краснокутська імператриця Катерина II подарувала герою російсько-турецької війни, полковнику у відставці Назару Каразіну.
* Казимир Малевич (* 23 лютого 1878 (за іншими даними — 1879) — † 15 травня 1935) — жив в с. Пархомівка з 1890 по 1894 рік, за часів свого дитинства. Його батько був спеціалістом з обробки цукрових буряків і працював на пархомівській цукроварні. У Пархомівському художньому музеї є кілька робіт російського авангардиста.
* Тимофій Милюха — один із організаторів і найактивніших учасників партизанського руху на Краснокутщині за часів Другої світової війни.
* Віктор Лісовол — український кобзар.

Селища-побратими
10 липня 2010 року керівництво Краснокутського району і селища Партеніт (Крим) підписали угоду про співпрацю між регіонами. Сторони домовилися про культурні і освітні обміни, працевлаштування жителів Краснокутського району під час туристичного сезону в Криму і спортивні змагання.

Див. також
* Краснокутськ
* Краснокутський дендропарк
* Краснокутська дослідна станція садівництва
* Краснокутське газоконденсатне родовище

Примітки


Посилання

*  Харківська обласна державна адміністрація. Довідка-презентація Краснокутського району 
*  Краснокутський портал 
*  Історія Краснокутська та Слобожанщини  
*  Краснокутська фотогалерея  
*  Віртуальна прогулянка Краснокутським районом  
*  Історичні карти місцевості  






 

