{|






Кійосумі-Мару (Kiyosumi Maru) — судно, яке під час Другої Світової війни було переобладнане у допоміжний крейсер та прийняло участь у операціях японських збройних проти атолу Мідвей, в архіпелазі Бісмарка, на Новій Гвінеї та у Мікронезії. 

Початок історії судна
Кійосумі-Мару спорудили як вантажопасажирське судно в 1934 році на верфі Kawasaki Dockyard у Кобе на замовлення компанії Kokusai Kisen. В наступні роки воно ходило на лінії між Кобе та Нью-Йорком, а також відвідувало порти Пенанг, Сінгапур, Маніла, Моджі, Йокогама, Лос-Анджелес, Галвестон, Нью-Орленан та Білтімор.

1 листопада 1941-го Кійосумі-Мару реквізували для потреб Імперського флоту Японії. Завдяки високі швидкості та розмірам судно призначили для переобладнання у допоміжний легкий крейсер, який, за зразком німецьких рейдерів, міг би діяти на віддалених комунікаціях ворога. До 18 грудня судно пройшло у Осаці відповідну модернізацію, під час якої його озброїли чотирма 140-мм гарматами та двома 13-мм зенітними кулеметами. Також корабель отримав двотрубний 533-мм торпедний апарат, а на верхній палубі Кійосумі-Мару розмістили гідролітак Kawanishi E7K2 “Alf”, що дозволяло кораблю самостійно забезпечувати себе розвідувальними даними під час рейдів.

По завершенні модернізації Кійосумі-Мару включили до 24-ї дивізії крейсерів, втім, корабель так ніколи і не вийшов на комунікації ворога, а виконував транспортні функції. Швидкість та озброєння Кійосумі-Мару сприяла його залученню до транспортування військових контингентів.

Операція проти Мідвею
До початку травня 1942-го корабель курсував лише між японськими портами, а 15 травня вийшов з Куре, маючи на борту військовослужбовців 5-го батальойону морської піхоти ВМБ Куре. У складі конвою Кійосумі-Мару прослідував на Маріанські острови (тут він відвідав Гуам та Сайпан), а 28 травня в межах операції проти атолу Мідвей вийшов у море разом із 12 транспортними суднами під охороною 1 легкого крейсера, 10 есмінців та 2 гідроавіаносців. 

3 червня 1942-го транспортний загін двічі був атакований ворожими літаками, при цьому Кійосумі-Мару зазнав незначних пошкоджень від обстрілу. Наступної доби японське ударне авіаносне з’єднання зазнало катастрофічної поразки і 5 червня операцію проти Мідвею скасували. 13 червня транспортний загін прибув на Гуам. Далі Кійосумі-Мару ймовірно перейшов до Маніли, а 26 червня – 2 липня прослідував до Куре.

Рейс до архіпелагу Бісмарка
14 липня 1942-го Кійсому-Мару вирушив до нового місця служби у Південно-Східній Азії. Він прослідував через Такао (наразі Гаосюн на Тайвані) та 23 числа прибув у Сінгапур, звідки одразу рушив до Пенангу. 

7 серпня 1942-го союзники висадились на сході Соломонових островів, що започаткувало шестимісячну битву за Гуадалканал та змусило японське командування перекидати до регіону підкріплення. Кійосумі-Мару став частиною першого ешелону конвою, який доставив 38-му піхотну дивізію. У другій половині вересня корабель прийняв у Белавані (північне узбережжя острова Суматра) біля 3000 військовослужбовців, а 6 жовтня досягнув Рабаула – головної передової бази в архіпелазі Бісмарка, з якої здійснювались операції на Соломонових островах та сході Нової Гвінеї.

Рейси до Нової Гвінеї
Станом на початок зими 1942 – 1943 років Кійосумі-Мару знову перебував у Сінгапурі, звідки 2 грудня вийшов у складі конвою до Рабаулу та не пізніше ніж за два тижні вже був у архіпелазі Бісмарка.

16 грудня 1942-го Кійосумі-Мару рушив з Рабаулу разом із загоном, який переважно складався із воєнних кораблів та мав доправити війська для зайняття Мадангу на північно-східному узбережжі Нової Гвінеї. 18 грудня кораблі досягли пункту призначення та почали розвантаження, після чого вирушили у зворотній рейс до Рабаула. 

20 грудня 1942 – 3 січня 1943 Кійосумі-Мару у складі конвою здійснив перехід з Рабаула до Куре. Протягом січня він відвідав японські порти Йокосука та Сасебо, а потім прибув до китайського Ціндао. 28 січня Кійосумі-Мару рушив звідси у складі другого ешелону конвою «Хіноє №3 Го» для доставки військ до Веваку (так само північне узбережжя Нової Гвінеї за три сотні кілометрів на північний захід від Мадангу), при цьому він транспортував батальйон 239-го піхотного полка 41-ї піхотної дивізії. Лише 18 лютого цей загін досягнув Палау (важливий транспортний хаб на заході Каролінських островів), де провів бункерування та наступної доби рушив далі. На виході з бази конвой був атакований підводним човном, проте перші залпи останнього не потрапили у ціль, а потім субмарину відігнав патрульний літак. 26 лютого другий ешелон «Хіноє №3 Го» досягнув Веваку та почав розвантаження.

Служба у березні – вересні 1943
Протягом березня – червня 1943-го Кійосумі-Мару відвідав Формозу та ряд японських портів, а 30 червня – 10 липня прослідував у складі конвою до Сінгапуру. 13 липня він вирушив звідси для доставки військовослужбовців та припасів на острова Нанкаурі та Кар-Нікобар (три сотні кілометрів на північний захід від північного завершення Суматри).

2 серпня 1943-го Кійосумі-Мару вже прибув до Такао (наразі Гаосюн на Тайвані), 7 серпня вирушив звідси та того ж місяця був у Рабаулі. 6 вересня корабель прибув на атол Трук у центральній частині Каролінських островів (тут ще до війни створили потужну базу японського ВМФ, з якої до лютого 1944-го провадились операції у цілому ряді архіпелагів), далі рушив на Сайпан, а 14 вересня досягнув Куре.

Конвої «Тей Го»
18 вересня 1943-го Кійосумі-Мару прибув до Шанхаю, де прийняв 1300 військовослужбовців 53-го піхотного полка 17-ї піхотної дивізії, а також 170 автомобілів. За кілька діб він вирушив у складі конвою «Тей №2 Го», кінцевим пунктом призначення якого був Рабаул. 2 жовтня загін прибув на Трук і тієї ж доби рушив далі, а 5 жовтня почав розвантаження у Рабаулі. 6 – 9 числа Кійосумі-Мару прослідував на Трук, а вже 18 жовтня знову був у Шанхаї.

Прийнявши на борт 1300 військовослужбовців 81-го піхотного полку та ряду інших підрозділів 17-ї дивізії, корабель 21 жовтня 1943-го знову рушив до архіпелагу Бісмарка в конвої «Тей №4 Го». 28 жовтня швидкохідний конвой прибув на Трук, а 1 листопада попрямував на південь. 3 листопада за сотню кілометрів на північ від Кавієнга (друга за значенням японська база в архіпелазі Бісмарка на північному завершенні острова Нова Ірландія) Кійосумі-Мару отримав пошкодженняі при нальоті двох десятків ворожих бомбардувальників, виявилось затопленим машинне відділення. Один з кораблів ескорту – легкий крейсер «Ісудзу» – узяв Кійосумі-Мару на буксир, також на допомогу вислали цілий ряд бойових кораблів.

4 листопада 1943-го Кійосумі-Мару вдалось привести в Кавієнг. З пошкодженого судна зняли частину вантажу (зокрема, сім польових, чотири протитанкові та дві гірські гармати) і більше тисячі військовослужбовців, які перейшли на легкі крейсера «Юбарі», «Ісудзу», «Нака», есмінці «Ісокадзе» і «Мінадзукі» та були доправлені ними у Рабаул. 

25 грудня 1943-го під час удару авіаносного з’єднання по Кавієнгу Кійосумі-Мару отримав нові пошкодження. Втім, вже 30 грудня він зміг вийти на Трук у супроводі есмінця «Юкадзе» та тральщика W-22. Наступної доби цей загін помітили з американського підводного човна USS Balao, який розпочав переслідування. Незадовго до завершення 1 січня 1944-го в районі за п’ять з половиною сотень кілометрів на південний захід від Труку Balao випустив шість торпед, три з яких потрапили у Кійосумі-Мару. Втім, корабель не затонув, а того ж дня з Трука прибув легкий крейсер «Нака» і узяв його на буксир. 2 січня до нього приєднався есмінець «Танікадзе», тоді як легкий крейсер «Ойодо» та есмінець «Акідзукі» забезпечували ескорт. До рятувальної операції долучився і переобладнаний мінний загороджувач «Кінджо-Мару». У підсумку 8 січня Кійосумі-Мару вдалось дотягнути Труку.

Загибель судна
17 лютого 1944-го по Труку нанесло потужний удар американське авіаносне угруповання (операція «Хейлстоун»), яке змогло знищити у цьому рейді кілька бойових кораблів та біля трьох десятків інших суден. Вранці того дня літаки з авіаносця USS Yorktown поцілили «Кійосумі-Мару» першою бомбою в один з трюмів, а після опівдня пілоти авіаносця USS Enterprise досягли ще двох бомбових влучань обабіч надбудови. Унаслідок отриманих пошкоджень судно затонуло в районі з глибиною 31 метр, загинуло 43 члена екіпажу.

Примітки

 

