Мапа лісових кантонів навколо Фірвальдштетського озера 1645 року
Лісовий кантон (, мн. Waldstätte;  — «заліснені місцини») — історичний термін, який з XIII століття використовується на позначення старих швейцарських кантонів («місцин», ; пізніше  — заст. шв. нім. «терен» або  — «володіння») — найраніших союзницьких утворень у складі Старої конфедерації, якими були Урі, Швіц та Унтервальден у сучасній Центральній Швейцарії.

Із XIII до XIX століття лісовими кантонами також збірно називали ядро самої Старої Швейцарської конфедерації — Урі, Швіц та Унтервальден. Пізніше термін поступово витіснив інший — Прашвейцарія ().

Термін  («ліс, лісові хащі») слід відрізняти від : якщо перший у середньоверхньонімецькій термінології позначав оброблювані землі з пасовищами, полями та лісами, то другий позначав густі неосвоєні ліси ().

Історія
Середньоверхньонімецькі терміни  або  (у значенні «заліснена місцина/поселення») також використовується поряд із  (суч. , або «місто, поселення», у значенні потужного, іноді захищеного поселення з особливими правами) і  (суч. , у значенні сільських місцевостей), маючи на увазі окремих союзників-суб'єктів конфедерації до першої половини XV століття і поступово витісняються терімном  («терен, місцина») або  («володіння»), які зберігали широкий вжиток у німецькомовній частині Швейцарії аж до періоду Гельветійської республіки. Термін кантон, що походить від романськомовних перекладів , залишався невідомим для німецькомовних союзників до 1650 року.

Перше свідчення про вживання терміну, що конкретно має на увазі долини Центральної Швейцарії, зустрічається в документі 1289 року:  (тобто «у Швіці, що в залісненій місцині»).

У 1323 році Гларус також названо лісовим кантоном, поруч зі Швіцем. Застосування терміну до союзників по ранній Швейцарській конфедерації сягає 1309 року. 1310 року герцог Фрідріх Справедливий скаржиться на короля, який перешкоджає його правам на .

Після формування Конфедерації у 1310-х роках, термін набуває характеру екзоніму та зустрічається в пактах, що розширювали Швейцарський союз.

Згадка Люцерну як «четвертого» серед лісових кантонів вперше датується 1450-ми роками у додатку до  Срібної Книги Егглоффа Еттерліна.

У протоколах Тагзатцунгу другої половини XV століття, за головування Люцерну, термін vier waltstette набуває широкого поширення. Альбрехт фон Бонштеттен у своїй праці  (1479) відзначає, що термін () був широкопоширеним.

У XVI столітті Люцернське озеро отримало назву Фірвальдштетське (), тобто «озеро чотирьох лісових кантонів».

Див. також
* Федеративна хартія
* Фірвальдштетське озеро
* Вальдштеттен (кантон)

Посилання
* 
* 

Примітки






