
Повстанський рух в Україні 1918—1922-го і пізніших років — масовий збройний рух українського селянства і частково робітництва, що спрямований на захист соціальних здобутків, зокрема права на вільне володіння землею та засобами виробництва, проти реставраторів старого ладу й окупаційних режимів в Україні, за народну владу і далі за національне і соціальне самовизначення українського народу.

Спершу обмежений своїм соціальним спрямуванням й анархістським характером, повстанський рух в Україні набирав поступово все більше національного змісту й оформився у виразну політичну визвольну боротьбу українського народу, підтримку якому надавав Повстансько-партизанський штаб УНР.

Історія руху
Стихійний у своїй основі повстанський рух в Україні не був об'єднаний в ініціативі й виявах, не мав одного керівного центру й одностайного плану дій. Неусталені були також його ідеологічні й програмові засади і спрямування. Тільки в окремі періоди боротьби виявилася перевага певних ідеологічних настроїв, базованих на принципах самовизначення і незалежності нації. Ідеологія і мета повстанського руху в Україні з'ясовувалися спорадично у заявах керівників-отаманів, у їхніх відозвах, наказах, маніфестах, зверненнях чи листах до населення України, окремих повітів чи округ, до уряду УНР, окупаційної влади й інших повстанських груп чи з'єднань.

Основною організаційною формою повстанського руху в Україні були місцеві (сільські, волосні) й повітові повстанські відділи, групи, загони, які обороняли здебільша своє село чи найближчі околиці, спираючись на прихильне до них населення. У разі потреби координували (або й об'єднували) свої дії з сусідніми групами або загонами для спільних бойових дій, проводячи мобілізацію у своїх районах для поповнення основних відділів. Не мавши постійного й одного провідного центру, повстанські організації створювалися і діяли з власної ініціативи. Тому у політичній тактиці повстанців були чималі розбіжності.

Унаслідок більшовицького терору і військових операцій упродовж літа 1921 в Україні були ліквідовані головні повстанські осередки, а більшість їхніх отаманів були вбиті у боях або розстріляні. Більшовики змогли подолати спротив українців, використовуючи криваві методи. 

У історичних працях і публікаціях радянської доби повстанський рух в Україні замовчується або знеславлюється як «бандитизм», учасники цього руху представлені як «бандити», які ніби не мали будь-яких ідейних, соціальних чи політичних мотивів. 

Наведені нижче списки вилученні з книг Віктора Савченко та Василя Вериги.

У фондах «Постоянного совещания по борьбе с бандитизмом» зберігається документ — «Список банд в Украине» (станом на травень 1921 року). На основі цього документу і складений наведений нижче перелік:
----
Район дислокації загонів повстанців — Отаман — Чисельність повстанців — Політичний напрямок повстанців (в дужках зазначено приблизна кількість кулеметів):

1-й, 2-й повстанські райони. Херсонська губернія, південні повіти. Приблизно 1 тисяча осіб:
* Загони німецьких колоністів — 300 осіб — білогвардійська.
* Скляр — 50 осіб — самостійна.
* Солтіс — 50 осіб.
* Деркач — 50 осіб.
* Здобудь-Воля — 100 осіб.
* Гуляй-Віда — 80 осіб.
* Стротиевський — 50 осіб.
* Ивашенко — 50 осіб.
* Пшонник — 200 осіб.
* Р. Бабій — 70 осіб.
* Д. Кушнір — 50 осіб.

3-й повстанський район. Катеринославська губернія, правобережні повіти. Приблизно 1 тисяча осіб:
* Клепач — 100 осіб — самостійна.
* Гладченко — 100 осіб.
* Ильченко — 50 осіб.
* Иванов — 300 осіб — анархічна.
* Круглое — 50 осіб.
* Черний — 100 осіб.
* Чалий — 100 осіб.

4-й повстанський район. Херсонська губернія, північні повіти. Приблизно 1,6 тисячі осіб:
* М. Мелашко — 150 осіб — самостійна.
* Я. Кошевой — 120 осіб (10).
* Чумак — 80 осіб.
* Клим — 60 осіб (3).
* Полудненко — 100 осіб.
* Деревяга — 200 осіб.
* Колос — 100 осіб.
* Гулько — 80 осіб.
* Куш — 150 осіб.
* Василенко — 100 осіб.
* Карась — 50 осіб.
* Черний Ворон — 250 осіб.
* Павлов — 150 осіб — анархічна.
* Сокол — 150 осіб.
* Попов — 50 осіб.
* Стародуб — 50 осіб.

5-й, 6-й повстанські райони. Подільська губернія. Приблизно 3,5 тисяч осіб:
* Ф. Хмара — 500 осіб (6) — самостійна.
* Я. Шепель — 400 осіб.
* Орел- — 600 осіб.
* Гальчевський — 300 — осіб (10).
* Заболотний — 100 осіб.
* Сірко — 70 осіб (4).
* Коваль — 200 осіб.
* Підкова — 200 осіб.
* Лихо — 100 осіб.
* Гадзнховський — 200 осіб.
* Чуприна — 50 осіб.
* Іво — 50 осіб.
* Крилов — 150 осіб.
* Петрушенко — 100 осіб.
* Шевчук — 50 осіб.
* Пушкарь — 50 осіб.
* Ходік — 150 осіб.
* Е. Якубченко — 50 осіб.
* Дорошенко — 200 осіб.
* Подоляк — 100 осіб.
* Бабич — 300 осіб.
* Голуб — 100 осіб.
* Василенко — 50 осіб.

7-й повстанський район 2—а група. Київська губернія, Уманський повіт. Приблизно 1 тисяча осіб:
* А. Волинець — 300 осіб — самостійна.
* Миргородський — 150 осіб.
* Чайковський — 100 осіб.
* Деревьяга — 100 осіб.
* Пстюк — 50 осіб.
* П. Дерещук — 200 осіб.
* М. Христенко — 100 осіб.

8-й повстанський район 2-ї групи. Київська губернія, південні повіти (Чигирин — Холодний Яр — Звенигородка — Корсунь). Приблизно 4,5 тисячі осіб:
* Загони Холодного Яру — 700 осіб — самостійна.
* Я. Водяной.
* Голік (Залізняк) — 300 осіб.
* Гонта.
* Мамай — 100 осіб.
* Фесенко — 100 осіб.
* Туз — 200 осіб.
* Орлик — 100 осіб.
* Нагорний — 500 осіб.
* Цветковський — 200 осіб.
* Тройко-Трейко — 100 осіб.
* Богатиренко — 200 осіб (5).
* Завгородній — 200 осіб.
* Пшеничний — 100 осіб.
* Гризло — 300 осіб.
* Терещенко — 300 осіб.
* Бондаренко — 100 осіб.
* Прищ — 100 осіб.
* Сорока — 50 осіб.
* Братовец — 50 осіб.
* Непитайко — 50 осіб.
* Завзятний — 50 осіб.
* Жук — 100 осіб.
* Лещенко — 80 осіб.
* Ващенко — 200 осіб (10).
* Чехович, Зеленчук, Матвієнко, Кравченко, Пугач, Музика, Темний — загалом 400 осіб.

9-й повстанський район. Волинська губернія. Приблизно 0,7 тисячі осіб:
* П. Филоненко — 300 осіб — самостійна.
* Заклинюк — 50 осіб.
* Воловський — 50 осіб.
* Курух — 50 осіб.
* Верховський — 60 осіб.

10-й повстанський район 2-ї групи. Київська губернія, північні повіти. Приблизно 1,6 тисячі осіб (56):
* Ю. Мордалевич — 700 осіб (20) — самостійна.
* І. Струк — 250 осіб (15).
* Лисиця — 200 осіб (5).
* Сірко — 180 осіб.
* Верновський — 60—100 осіб.
* Кувшинський — 60 осіб.
* Бердіхін — 80 осіб (4).
* Пінчук — 60 осіб (2).
* Ярошевич.

11-й повстанський район. Чернігівська губернія. Приблизно 2 тисячі осіб (15):
* Шуба — 300 осіб — анархічна.
* Артамонов — 100 осіб.
* Маслов — 200 осіб (3).
* Тілелей — 70 осіб — самостійна.
* Лошін — 300 осіб.
* Галако — 400 осіб (3).
* Ходько — 50 осіб.
* «Грош бойци» — 50 осіб.
* Довгаленко — 150 осіб.
* Добрий вечір — 80 осіб.

12-й, 14-й повстанські райони. Полтавська губернія. Приблизно 5 тисяч осіб (30):
* Хозушко — 50 осіб — самостійна.
* Коваленко — 50 осіб.
* Чорний — 200 осіб (2).
* Тацій — 50 осіб.
* Галайда — 50 осіб.
* Тягло — 80 осіб.
* Іванюк — 300 осіб — анархічна.
* Кониболотський — 60 осіб.
* Семиславов — 50 осіб (8) — анархічна.
* Левченко — 1500 осіб.
* Брова — 200 осіб.
* Ромашка — 1000 осіб — самостійна.
* Келеберда — 100 осіб.
* Івченко — 100 осіб.
* Кокоть — 100 осіб.
* Крупський — 100 осіб.
* Король — 100 осіб.
* Кабан — 100 осіб.
* Маруся Чорна — 100 осіб.

15-й, 16-й, 18-й, 19-й повстанські райони. Катеринославська губернія, лівобережні повіти. Приблизно 5 тисяч осіб (90):
* Н. Махно — приблизно 5 тисяч осіб — анархічна.
* Пушкарев — 50 осіб (3).
* Забудько — 100 осіб (1).
* Бурлака — 50 осіб.
* Бабицький — 150 осіб (7).
* Пархоменко — 200 осіб (3).
* Маруся — 350 осіб (8).
* Миронов — 150 осіб (1).
* Каленік.
* Ліпко.
* Наконечний.

17-й повстанський район. Північна Таврія. Приблизно 0,5 тисяч осіб (10):
* 100 осіб — Куриленко — 200 осіб (2) — анархічна.
* Глазунов.
* Зверев — 100 осіб (3).
* Павловський — 40 осіб (4).

20-й, 21-й, 22-й повстанські райони. Харківська губернія. Приблизно 3,5 тисячі осіб (40):
* Двигун — 100 осіб — анархічна.
* Волох — 200 осіб (2).
* Савонов — 200 осіб (15).
* Каменюк — 300 осіб (3).
* Зайцев — 300 осіб.
* Терехов — 800 осіб.
* Бистрое — 60 осіб.
* «Фома» Кожин — 450 осіб (18).
* Колеснік — 500 осіб.
* Шаповал — 450 осіб.
* Серобаба — 100 осіб.
* Сироватський — 50 осіб.
* Матвеєнко, Бурлак, Скворцов, Скляров, Белецкій — 150 осіб.
----

Примітки


Див. також
* Повстанський рух
* Холодноярська республіка
* Григор'ївське повстання
* Махновський рух
* Список національно-визвольних рухів що діяли на території Російської імперії і СРСР
* Повстанський рух на Старобільщині в 1917-1921 роках

Література
*  Повстанський рух на Україні. Енциклопедія Українознавства. Т.6. Перевидання в Україні. Львів 1996, Ретпринтне відтворення видання 1955—1984 років. с. 2117—2122
*  Олександер Вишнівський. Повстанський рух і отаманія. Збірник. Дітройт-Мічіген, 1973
*  О. Солодар. ЕПОХА ЗМОВ (до історії селянських рухів на Чигиринщині в ХІХ на початку ХХ століть)
*  Р. Л. СУСЛИК КРИВАВІ СТОРІНКИ з неписаних літописів

Посилання
* О. І. Ганжа.  ВІЙСЬКОВІ НАРАДИ ПО БОРОТЬБІ З БАНДИТИЗМОМ // 







