Іван Гнатович Козуб (25 травня 1896, Капустинці, Пирятинський повіт, Полтавська губернія — 1985, Київ, УРСР) — український революціонер, один з організаторів селянського загону самооборони на Переяславщині в часи Громадянської війни, перший голова Бориспільського райвиконкому, жертва сталінських репресій, автор книги спогадів «Доба і доля».



Життєпис
Народився 25 травня 1896 року у селі Капустинці Пирятинського повіту Полтавської губернії, в родині козака Гната Васильовича Козуба та селянки Марії Федорівна Куліш. 

В ранні роки дитинства був кволим, часто хворів. В віці 10 років від хвороби померла мати, а батька в 1919 за діяльність сина вб'ють денікінці.

Примітки
