

Олег Іванович Марінченко (позивні — Архітектор, Падре, Капелан; 25 червня 1965, м. Київ — 18 серпня 2022, Херсонська область) — український бойовий медик, капелан,  військовослужбовець, солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни. Кавалер ордена «За мужність» III ступеня (2022, посмертно).

Життєпис
Олег Марінченко народився 25 червня 1965 року в Києві.

Проходив строкову службу в спецпідрозділі поблизу м. Москви (РФ).

Працював тілоохоронцем, згодом став священником. Старший диякон, євангельський християнин-баптист.

Активний учасник Революції гідності.

На фронті — від 2014-го. Під час боїв за Донецький аеропорт не брав до рук зброю.

Бойовий медик і капелан 3-ї роти 206-го окремого батальйону 112-ї окремої бригади територіальної оборони м. Києва. 25 лютого 2022 року був важко поранений та мав змогу демобілізуватися, але за два місяці повернувся у свій підрозділ.

Загинув 18 серпня 2022 року на Херсонщині від прямого попадання російської міни великого калібру у бліндаж, де він перебував і надавав невідкладну допомогу пораненим побратимам. Своїм тілом він закрив і тим самим врятував життя чотирьом військовослужбовцям.

Похований 21 серпня 2022 року.

Залишилася дружина та донька.

Нагороди
* орден «За мужність» III ступеня (17 листопада 2022, посмертно) — за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.

Примітки


Джерела
*  Цитатник Небесного полку // Ukraїner.
* А. Коваль.  «Останнім його словом було «Амінь». На Херсонщині загинув 57-річний капелан і парамедик Олег Марінченко // Експрес. — 2022. — 9 жовтня.
*  На Херсонщині загинув пастор-капелан, кіборг з ДАПу Олег Марінченко // Новинарня. — 2022. — 21 серпня.
*  Прикрив собою чотирьох побратимів, а сам загинув. Пастор-капелан, кіборг з ДАП Олег Марінченко поліг у бою на Херсонщині // Еспресо. — 2022. — 20 серпня.

Посилання
*  // Перший Західний. — 2021. — 25 серпня.
*  // hromadske. — 2022. — 25 серпня.




