

Олександр Федорович Мошин 28 серпня 1917, Владимирська область — 13 липня 1943, Орловська область) — радянський льотчик-випробувач і льотчик-ас винищувальної авіації. Гвардії капітан.

Біографія
Народився 28 серпня 1917 року в селі Калита нині В'язниківського району Владимирської області у родині робітника. Росіянин. З 1925 року жив у місті В'язники. У 1931 закінчив 7 класів середньої школи, в 1933 — школу фабрично-заводського учнівства, в 1935 — 2 курси В'язниківського текстильного технікуму. Одночасно з навчанням у 1933—1935 роках працював заправником на взуттєвій фабриці «Червоний Жовтень».

У Червоній Армії із серпня 1935 року. У 1938 році закінчив 11-ю Ворошиловградську військову авіаційну школу льотчиків імені Пролетаріату Донбасу. Служив у стройових частинах ВПС пілотом та начальником парашутно-десантної служби авіаційної ескадрильї.

Учасник боїв на річці Халхін-Гол із 16 червня 1939 року. Воював на винищувачі І-16. У перші дні конфлікту воював у складі 70-го та 22-го винищувальних авіаційних полків, потім — в ескадрильї капітана В. П. Кустова 56-го винищувального авіаційного полку. У повітряному бою 4 серпня 1939 року тараном збив японський винищувач І-97, посадивши після цього свій літак на аеродром. Усього в небі Монголії лейтенант О. Ф. Мошин збив особисто 1 і в групі 3 японських літака (у літературі є суттєві розбіжності про кількість перемог О. Ф. Мошина на Халхин-Голі: 2 особисті та 3 групові, 1 особиста і 5 групових). 1 вересня 1939 року в повітряному бою було поранено, покинув літак із парашутом і відправлений на Батьківщину.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 29 серпня 1939 року за мужність і героїзм, виявлені і під час військового та міжнародного обов'язку лейтенанту Мошину Олександру Федоровичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна. Після заснування відзнаки йому було вручено медаль «Золота Зірка» № 145.

Старший лейтенант Мошин брав участь у радянсько-фінській війні 1939—1940 років. Був заступником командира ескадрильї 38-го та 7-го винищувальних авіаційних полків. Здобув 1 особисту перемогу, збивши в повітряному бою 7 березня 1940 фінський бомбардувальник Bristol Blenheim.

З вересня 1940 року до лютого 1941 року навчався у Військово-повітряній академії. З 6 березня 1941 року — на випробувальній роботі в НДІ ВПС .

На фронтах Німецько-радянської війни з 7 липня 1941 року. Був командиром ланки 402-го винищувального авіаційного полку особливого призначення ВПС Північно-Західного фронту, сформованого з-поміж льотчиків-випробувачів. Воював на винищувачі МіГ-3. У серпні 1941 року відкликаний з фронту і повернутий на льотно-випробувальну роботу.

8 серпня 1942 року призначений заступником командира ескадрильї 51-го винищувального авіаційного полку до ВПС Забайкальського військового округу. Член ВКП(б) із 1942 року.

З листопада 1942 — знову на фронті, командир ескадрильї 32-го гвардійського винищувального авіаційного полку на Калінінському, Північно-Західному і Брянському фронтах. На винищувачах Як-1 і Ла-5 гвардії капітан Мошин О. Ф. здійснив 40 бойових вильотів, провів 29 повітряних боїв, збив особисто 4 літаки супротивника.

13 липня 1943 року загинув у повітряному бою на Курській дузі біля селища Матвіївський Залєгощенського району Орловської області. Обставини загибелі Героя залишилися таємницею — його останній бій був в умовах сильної хмарності і єдиний співслуживець, який бачив його загибель, згадував, що в якийсь момент літак Мошина «вивалився» з хмар і врізався в землю, але що стало причиною цього — встановити після вибуху машини при ударі об землю не було змоги.

На трьох війнах, у яких боровся Олександр Мошин, він за підтвердженими даними збив особисто 6 та у групі 3 ворожих літаків. У літературі іноді вказується і більша кількість перемог.

Похований біля села Студенець Орловської області.

Ім'я героя назвали вулицю в місті В'язники, там же встановлено меморіальну дошку. Ще одна меморіальна дошка встановлена в місті Щолкове Московської області (колишнє військове селище Чкаловське).

Нагороди

* Герой Радянського Союзу (29.08.1939)
* Леніна (29.08.1939)
* Орден Червоного Прапора (21.04.1940)
* Орден Вітчизняної війни 1-го ступеня (31.07.1943, посмертно)

Примітки


Література

* Абрамов А. С. Дванадцять таранів. — Свердловськ: Середньо-Ур. кн. вид., 1970.
* Герої вогняних літ. — М.: Московський робітник, 1985. — Кн. 8.
* 
* Жукова Л. Н. Вибираю таран. — М.: Молода гвардія, 1985.
* Кривель А. М. Чуєш, Халхін-Гол. — М.: Плітвидав, 1989.
* Крила Батьківщини. — М.: ДТСААФ, 1983.
* Кузнєцов І. І., Джога І. М. Перші Герої Радянського Союзу (1936—1939). — Іркутськ, 1983. — С.177-178.
* На межі можливого. — 2-ге вид., Випр. та дод. — М.: Лімб, 1993.
* Нагірний А. Ф., Травкін В. В. Володимирці — Герої Радянського Союзу. — Володимир, 1964. — С.203-204.
* Нагірний А. Ф., Травкін В. В. Землі Володимирської богатирі. — Ярославль, 1967. — С.30-32.
* Новіков М. В. Перемога на Халхін-Голі. — М.: Політвидав, 1971.
* Решетов А. А. Дорогою пошуку. — Іжевськ, 1974.
* ''Рум'янцев Н. М.'' Герої Халхін-Гола. — М.: Воєніздат, 1989.
* Халхін-Гол-1939. — М.: Планета, 1989.

Посилання

* 
*  Мошин А. Ф. на сайте «Лётчики-испытатели».
















