If the Roman State demanded things that belonged to God, such as worship or a person’s life, true Christians followed the apostolic counsel: “We must obey God as ruler rather than men. ” ​ — Acts 5: 29.
אם הממשל הרומי דרש דברים שהיו שייכים לאלהים, כגון מסירות או חיי אדם, המשיחיים האמיתיים שעו לעצת השליחים: ” לאלהים צריך להישמע יותר מאשר לבני ־ אדם ” (‏ מעשי ־ השליחים ה ’: 29‏) .‏