In time, the sinner lets out what one scholar calls “a long litany of ‘ if onlys ’: if only I had listened to my father; if only I hadn’t gone my own way; if only I had taken others ’ advice. ”
ברבות הימים מבטא החוטא את מה שכינה חוקר אחד ” רשימה ארוכה של ’ אילו ’ ”: אילו רק הייתי שומע בקול אבי; אילו לא הייתי פועל באופן עצמאי; אילו הייתי מקשיב לעצת אחרים ”.