However, historian Wilbur helps to put things in perspective: “In the year when King John [Sigismund] issued his final charter, guaranteeing full religious liberty to even the most bitterly opposed of all the reformed sects, Protestant theologians were still praising Calvin for having burned Servetus alive, the Inquisition was shedding Protestant blood in the Netherlands,... and more than 40 years were still to pass before persons ceased to be burned at the stake in England for holding wrong religious opinions. ”
ואולם, ההיסטוריון ווילבור מציג את התמונה בפרספקטיבה הנכונה: ” בשנה שבה הוציא המלך יאנוש [ז’יגמונד] את תעודת הזכויות האחרונה שמטעמו, אשר הקנתה חירות דתית מלאה אפילו לאחת הכתות הרפורמיות השנואות ביותר, עדיין שיבחו תיאולוגים פרוטסטנטיים את קלווין על כך שהעלה על המוקד את סֶרְווֶטוּס, האינקוויזציה עדיין שפכה אם דמם של הפרוטסטנטיים בהולנד,... ויחלפו עוד 40 שנה לפני שיפסיקו לעלות אנשים על המוקד באנגליה באשמת דעות דתיות כוזבות ” .‏