The result, he observes, is that “unemployed people, widows, slum dwellers, and those who are incapable of critical thinking conclude that God has abandoned them and that they are obliged to give so much to ‘ the preacher ’ that their own families go hungry. ”
התוצאה, לדבריו, היא ש ” מובטלים, אלמנות, תושבי שכונות עוני, ומי שאינם מסוגלים לחשיבה ביקורתית מסיקים שאלוהים עזב אותם ושחובה עליהם לתת כל כך הרבה ל’מטיף ’ אפילו במחיר הרעבת משפחתם ” .‏