But much more frequently they felt themselves inwardly moved to address the people without their advice having been asked, and they were not afraid to stand forward in places where their appearance, perhaps, produced indignation and terror. ”
אך לעתים תכופות יותר חשו בדחף פנימי לפנות לאנשים מבלי שהללו ביקשו את עצתם, והם לא חששו לשאת את דבריהם במקומות שבהם, אפשר שעצם הופעתם עוררה תרעומת ואימה ” (כרך ח ’, עמוד 640).