David was convinced that Jehovah observed him and would remember his agony, as if preserving his tears in a skin bottle or inscribing them in a book.
דוד היה משוכנע שיהוה הבחין בו ושהוא יזכור את ייסוריו — כביכול ישים את דמעותיו בתוך נאד או יכתוב אותם בספר .‏