Apart from appointing and deposing the high priest ​ — who was president of the Sanhedrin — ​ and levying taxes, the Romans intervened in Jewish affairs only when their own sovereignty and interests required this.
לשם כך הרשו להם לחיות על ־ ​ פי מנהגיהם, ובעיקרו של דבר לקיים שלטון עצמי. מלבד גביית מיסים ומינוי והדחה של כוהנים גדולים — ששימשו כנשיאי הסנהדרין — התערבו הרומאים בענייני היהודים אך ורק כאשר ריבונותם והאינטרסים שלהם חייבו זאת.