If we were to sing our Kingdom songs with our minds on other things, not fully appreciating the meaning of the words, would we not be somewhat like the unfaithful Israelites who were reproved because, while they praised God with their lips, their hearts were far removed from him?
אם אנו שרים את שירי ־ המלכות בעוד מחשבותינו נודדות לנושאים אחרים, ואיננו מגלים את מלוא ההערכה למשמעות המילים, האם לא נידמה בדרך כלשהי לבני ־ ישראל הבלתי נאמנים, שהוכחו על פניהם מכיון שבעוד שבשפתיהם כיבדו את אלהים, לבם ריחק ממנו?