Reason would dictate that Naḥmanides could distinguish himself as more competent in debating these writings to which he had devoted a lifetime of study.
אין זה אלא הגיוני שהרמב ” ן יוכל לצאת מוויכוח על כתבים אלה כשידו על העליונה, שהרי כל חייו הוקדשו ללימודם.