In some cases, this was permitted in the first - century congregation, for the apostle Paul wrote to his coworker Timothy: “Let a widow be put on the list who has become not less than sixty years old, a wife of one husband, having a witness borne to her for fine works, if she reared children, if she entertained strangers, if she washed the feet of holy ones, if she relieved those in tribulation, if she diligently followed every good work. ” ​ — 1 Timothy 5: 9, 10.
במקרים מסוימים פעלו כך בקהילה במאה הראשונה לספירה, שכן השליח פאולוס כתב אל שותפו טימותיאוס: ” אלמנה לא תירשם אלא אם מלאו לה שישים שנה והייתה נשואה לאיש אחד, ולזכותה עדות על מעשים טובים — שגידלה בנים, הכניסה אורחים, רחצה את רגלי הקדושים, הייתה לסעד לסובלים והתמסרה לכל מעשה טוב ” (‏ טימותיאוס א ’. ה ’: 9, 10‏) .‏