In view of man’s general reaction to death, his amazing potential for remembering and learning, and his inward longing for eternity, is it not clear that he was made to live?
בהתחשב בתגובתם של רוב האנשים למוות, בפוטנציאל הזיכרון והלמידה המדהים שלנו ובכמיהתנו הפנימית לחיי נצח, האין זה ברור שנועדנו להמשיך לחיות?