Does the existence of such nostalgia, as some suggest, only serve to make the difficulties and the transient nature of human existence more tolerable?
האם ערגה מעין זו, כשם שמסבירים אחדים, נועדה רק כדי להפוך את הקשיים ואת היות האדם בן ־ חלוף לנסבלים יותר?