By dropping our activities to give some time to our brothers, we say to them, in effect, ‘ You are so valuable in my eyes that it is more important to me to spend some time with you than to continue what I am doing. ’
כאשר אנו חדלים מעיסוקינו כדי לתת מזמננו לאח לאמונה, אנו כאילו אומרים לו: ’ אתה כה יקר בעיניי, שיותר חשוב לי להקדיש לך זמן מאשר להמשיך בענייניי ’ (‏ מר ’ ו ’: 30 – 34‏).