Liza Mundy writes in The Washington Post Magazine that a teen rating “has evolved into an advertisement: Studios use it to send a message to teenagers ​ — and young kids who long to be teenagers — ​ that the movie will contain cool stuff. ”
ליזה מאנדי כותבת בוושינגטון פוסט מגזין שהדירוג הקובע אם הסרט מתאים לצעירים ” התפתח לכדי פרסומת: האולפנים מנצלים את הדירוג כדי לשדר לבני נוער — כולל לילדים קטנים שכל כך רוצים להיות גדולים — שבסרט יהיו קטעים ’ קוּלים ’ ”. הדירוג יוצר מעין ” מתח בין ־ דורי ”, כותבת מאנדי.