According to Steinsaltz, he did so “fearing that, disorganized as it was, the vast bulk of oral material was in danger of sinking into oblivion. ”
לדברי שטיינזלץ, כך עשה מתוך ” הרגשה כי חומר הלימודים העצום שבעל פה מפוזר יתר על המידה ובלתי מאורגן, ולכן עלול להישכח ולהיאבד במרוצת השנים ” .‏