Even when I got home at two or three o’clock in the morning, Keiko would be waiting for me to tell me what happened that day, showing concern for me.
גם אם הייתי חוזר בשתיים או שלוש לפנות בוקר, קייקו הייתה מחכה לי כדי לספר לי מה עבר עליה באותו יום והתעניינה בשלומי.