When Baruch was reminded that during the last days of Judah, there was no time for personal “great things, ” he evidently responded in a positive way, for he did receive his soul as a spoil.
כאשר נאמר לברוך שבאחרית ימיה של יהודה לא היה זה הזמן לבקש לעצמו ” גדולות ”, הוא כנראה קיבל את הדברים ברוח טובה וכראיה לכך נפשו אכן ניתנה לו לשלל.