When appointed and while serving, ministerial servants and elders must be irreprehensible, that is, free of blame and of any need to be reproved for a just accusation of wrong conduct or teaching.
(‏ טימותיוס א ’. ג ’: 2 ,‏ 7, 8 ,‏ 10 ;‏ טיטוס א ’: 6, 7‏, ע ” ח‏) הן בעת מינויָם והן בעת שירותם, על משרתים ־ עוזרים וזקני ־ קהילה להיות אנשים שאין בהם דופי, היינו, נקיים מכל אשמה ומכל סיבה לקבל תוכחה על האשמה צודקת של התנהגות או הוראה פסולות.