Paul explains: “Where there is a covenant [between God and imperfect man], the death of the human covenanter needs to be furnished.
כדי להבהיר זאת, התייחס פאולוס כדוגמה אל תוקפה של צוואה, והסביר: „הן בהימצא צוואה צריך שיאוּשר דבר מותו של בעל ־ הצוואה; כי רק במות המת תיכון הצוואה, ואין לה תוקף כל עוד חי בעל ־ הצוואה ”.