They were to ‘ write them on the doorposts of their houses and on their gates ’ ​ — thus identifying their homes and their communities as places where God’s word was respected and applied.
הם נדרשו ’ לכותבם על מזוזות ביתם ובשעריהם ’ — ובכך לזהות את ביתם ואת קהילותיהם כמקומות שבהם דבר ־ אלהים זוכה לכבוד ומיושם הלכה למעשה.