Deuteronomy 22: 1 - 3 shows that a finder was not simply to keep the item he finds but rather to keep it “until he [the owner] claims it, and then give it back to him. ”
על ־ פי הכתוב בדברים כ ” ב: 1 – 3 כאשר אדם מצא דבר מה הוא לא יכול היה פשוט להשאיר את האבידה בחזקתו אלא היה עליו לשמור עליה ’ עד [שבעל האבידה] ידרוש אותה, ולהשיבה ’.