Teachers of the oral law were called Tannaim, a term derived from an Aramaic root meaning “to study, ”“ to repeat, ” or “to teach. ”
מורי התורה שבעל ־ פה נקראו תנאים, מונח הגזור משורש בארמית שמשמעו ” ללמוד ”, ” לשנן ” או ” ללמד ”.