The inspired writer of Ecclesiastes felt that way: “I myself commended rejoicing, because mankind have nothing better under the sun than to eat and drink and rejoice, and that it should accompany them in their hard work for the days of their life, which the true God has given them under the sun. ”
(‏ אפסים ב ’: 1 – 4; ה ’: 15 – 20‏) מחבר ספר קהלת שכתב בהשראת אלהים, חש כך גם הוא: „ושיבחתי אני את השמחה, אשר אין טוב לאדם תחת השמש כי אם לאכול ולשתות ולשמוח, והוא ילוונו בעמלו ימי חייו, אשר נתן לו האלהים תחת השמש ”.