In time their oral law was exalted above even the written Law: “[If] he transgresses the words of the [written] Law, he is not culpable, ” but if“ he adds to the words of the Scribes [oral traditions], he is culpable. ”
במשך הזמן, נעשתה התורה שבעל ־ פה אפילו לנעלה מן התורה שבכתב: „המפר את דברי התורה [שבכתב], אינו אשם, ” אבל„ המוסיף לדברי הסופרים [המסורות שבעל ־ פה] אשם. ”