I still vividly remember how lonely I felt one afternoon, especially at the thought that my Christian brothers and sisters in Iráklion would have their regular meeting that evening.
אני זוכר היטב את הבדידות שחשתי יום אחד אחר ־ הצהריים, במיוחד כשחשבתי על אחיי ואחיותיי באירקליון, שקיימו באותו ערב את אסיפתם.