Paul directed: “Let a widow be put on the list [for congregation aid] who has become not less than sixty years old, a wife of one husband, having a witness borne to her for fine works, if she reared children, if she entertained strangers, if she washed the feet of holy ones, if she relieved those in tribulation, if she diligently followed every good work. ”
פאולוס הורה: ” אלמנה לא תירשם אלא אם מלאו לה ששים שנה והיתה נשואה לאיש אחד, ולזכותה עדות על מעשים טובים — שגידלה בנים, הכניסה אורחים, רחצה את רגלי הקדושים, היתה לסעד לסובלים והתמסרה לכל מעשה טוב ”.