While painting the Jews as being free of sacrilege, Josephus restated God’s law in this way: “Let none blaspheme the gods which other cities revere, nor rob foreign temples, nor take treasure that has been dedicated in the name of any god. ”
אף ־ על ־ פי שיוסף בן מתתיהו ביקש לתאר את היהודים כפטורים מאשמת חילול הקודש, הוא ניסח קטע מתורת אלוהים בזו הלשון: ” אל יגדף איש אלוהים, שמדינות אחרות מאמינות בהם, אסור לשדוד קדשי זרים או לקחת אוצר, הנקרא על שם איזה אל ” ‏ (ההדגשה שלנו) (‏ קדמוניות היהודים, ספר רביעי, 207) .‏