“ Before [God] I kept pouring out my concern, ” he said. “ Before him I continued to tell about my own distress, when my spirit fainted away within me. ”
הוא אמר: ” אשפוך לפניו [לפני אלוהים] שיחי [דאגתי]; צָרָתי לפניו אגיד בהתעטף עליי רוחי [כאשר רוחי נחלשה מאוד] ” (‏ תהל ’ קמ ” ב: 2 – 4‏).