However, Anne - Catherine, who recently nursed a terminally ill friend, points out that silence has its place.
עם זאת, אן ־ קתרין, שעד לא מכבר סעדה את חברתה שהייתה חולה במחלה סופנית, מציינת שאין כל פסול בשתיקה, ומוסיפה: ” הנחמה לא מתבטאת רק במילים אלא גם בגישתנו ובאופן התנהגותנו — לקחת כיסא ולשבת קרוב לחולה, להושיט לו את ידנו, לא לעצור את הדמעות החושפות את שבליבנו.