His (the member of a state's), mere character as universal implies that he is at one and the same time both a private person and also a thinking consciousness, a will which wills the universal. This consciousness and will, however, lose their emptiness and acquire a content and a living actuality only when they are filled with particularity, and particularity means determinacy as particular and a particular class status; or, to put the matter otherwise, abstract individuality is a generic essence, but has its immanent universal actuality as the generic essence next higher in the scale. Everything Hegel says is correct, with the restriction
„Jeho“ (člena státu) „obecné určení vůbec obsahuje zdvojený moment, totiž že člen státu je soukromá osoba a jako myslící je zároveň vědomí a chtěni obecného; ale toto vědomí a chtění není prázdné, nýbrž naplněné a skutečně živé jen tehdy, je-li naplněno zvláštností — a tato zvláštnost je zvláštní stav a jeho určení; jinak řečeno: individuum je rod, ale má svou imanentní, obecnou skutečnost jako nejbližší rod.“