Tis sweet and commendable in your nature, Hamlet, to give these mourning duties to your father, but you must know your father lost a father, that father lost, lost his, and the survivor bound in filial obligation... for some term to do obsequious sorrow,
Jak chvályhodné, Hamlete, že otce tak upřímně oplakáváš. Věz, že i tvůj otec ztratil otce, a ten svého otce. Přeživší vždy povinnost má náležitou dobu truchlit.