Once we know that your now can be what I consider the past, or your now can be what I consider the future, and your now is every bit as valid as my now, then we learn that the past must be real.
Jakmile víme, že vaše teď může být to, co já považuji za minulost, nebo vaše teď může být to, co já považuji za budoucnost, a vaše teď je každým coulem tak právoplatné jako moje teď, pak jsme se dozvěděli, že minulost musí být skutečná.