But come. Never, so help you mercy, how strange or odd so eer I bear myself, as I perchance hereafter shall think fit... to put an antic disposition on, that you, at such times seeing me,
Но хайде пак за туй, че колкото и необикновено да се държа, защото за във бъдеще може би ще сметна за уместно да разигравам роля на чудак, че няма никога при среща с мене, с намигания или недомлъвки като "Е, да..." или "Ако да речем да...",