Tomorrow, and tomorrow, and tomorrow... creeps in this petty pace from day to day to the last syllable of recorded time... and all our yesterdays have lighted fools the way to dusty death.
"Туй наше вечно "утре", "утре", "утре" ..." пълзи от ден на ден с крачета ситни, дорде изгризе сетната частица на срока ни. А всички наши "вчера"