What makes Solaris so touching is that, at least potentially, it confronts us with this tragic subjective position of the woman, his wife, who is aware that she has no consistency, no full being of her own.
Това, което прави "Соларис" толкова въздействащ е, че в крайна сметка, ни поднася трагичната субективна позиция на жена, осъзнаваща, че тя няма същност, няма пълноценно битие.