There’s no obvious catalyst that prompts Kadyrov’s condemnation of “the non-systemic opposition” (the activists and social leaders who refuse to collaborate with the Kremlin), but condemn them is precisely what he does.
No hi ha un catalitzador evident que done pas a que Kadyrov condemne «l'oposició no sistèmica» (activistes i líders socials que es neguen a col·laborar amb el Kremlin), però el que fa precisament és condemnar-los.