 ושני: שחוששין שמא מתוך משתה ושמחה באו לידי עבירה כמו שמצינו באיוב. (וכ''ש שבקל אדם עובר עבירות באיזה מלאכה דלא הותר בי''ט אלא צורך קצת ואף בחה''מ לא הותר רק דבר אבוד מהקרן ושאין מכוין מלאכתו במועד ואין איש צדיק בארץ וכו' בימים האלו לעבור דת במקצת ח''ץ) אבל בעצרת דאינו אלא יום אחד אין חוששין: 