 לגרוד: ול''ד לחרדל שאסור לשוחקו דהתם רגילין לשחוק הרבה ביחד. ולפ''ז התמכ' שקורין קרי''ן אסור לגורדו בי''ט שדרך לגרוד הרבה לב' או לג' ימים מ''א ע''ש לפ''ז נ''ל דאסור לטחון בי''ט האקווי''א וכן נוהגין (אבל בס' אליה רבה מתיר לגרוד תמכ' דלא הוי עובדא דחול אלא ברחיים שטוחן הרבה מאוד). גם נראה לי המגיה טעם להתיר דמפיג ודאי הטעם כשעושה מעי''ט. ולפ''ז גם בקאווי''א אפשר להקל אם שכח מעי''ט: 