וה"ה אמן דהאל הקדוש ושומע תפלה דינן כקדיש וקדושה לפי שצריך לומר אמן אחר האל הקדוש ואחר שומע תפלה ולכתחלה צריך לומר אמן אחר כל ברכה וברכה וע"כ טוב דלא יעסוק בשום דבר בשעת חזרת התפלה ויכוין לענות אמן (ש"ת מהררמ"ע סי' ק"ב) ואם השעה עוברת יתפלל מלה במלה עם הש"ץ וה"ה אם יכול להגיע למודים והטעם משום דחיישי' שמא לא יוכל לצמצם שיהיה באמצע הברכה כשיגיע ש"ץ למודים אלא יהיה בתחלת ברכה שאין שוחין בה או בסופה (ב"י סי' קי"ג) או י"ל הטעם לפי שבשחיי' זו של רשות לא יפטור לכתחילה שחי' של מודים שהיא של מצוה לכן לא יתחיל לכתחילה להתפלל אלא אם יודע שיכול להגיע למודים או לאחד מן הברכות ששוחין כשיגיע ש"ץ למודים דאז הוי נמי שחייה של מצוה זו נמי פוטרת שחייה של מודים (רמ"ז) ויש מ"ש אף אם הגיע עם הש"ץ למודים אסור למתחיל משום דלא יוכל לומר מודים דרבנן (א"ז):