ואם לומד לאחרים אינו פוסק אפילו לק"ש אינו פוסק ודוקא אם יתבטלו מלמודם כשיפסוק אכן אם לא יתבטלו צריך להפסיק (ב"י סי' ע'): מקום כבודו הוא בסי' ס"א רק שלא רציתי להוציא הדף חלק כתבתי מה שמצאתי בב"י בא"ח סי' ס"א הנ"ל שנמצא כתוב בספר הפליאה אני ה' אלהיכם אמת דהיה במצרים מי שהיה נוהג כדבריו וגערו בו כל גדולי הדור כו' הנה באמת מהרש"ל בתשו' כתב כשהתפלל יאר צייט שהיה חוזר אני ה' אלהיכם לא שמלת אמת שאינו מק"ש ימלא תיבות ק"ש ומטה משה הסכים לדעת מהרש"ל כי אף שהביא הב"י מג' מקומות מהזוהר לו' ה' אלהיכם אמת זהו דעת חבורה של רשב"י אבל דעת רשב"י עצמו בהזוהר לומר אני ה' אלהיכם אמת וז"ל ולקביל אינון ע"ב תיבין דאינון בי דינא דילי' ישראל לתת' משלימין לזה באילין שבעין ותרין תיבין דפרשת' דתכלת ומהדרין תלתא תיבין אני לקבליה דאברהם ה' לקבליה דיצחק אלהיכם לקבלי' דיעקב וחבורה אמרו ה' אלהיכם אמת ה' לקבליה דאברהם אלהיכם לקבלי' דיצחק אמת ליעקב ע"ש אמנם מצאתי הכותב דוד בהר"ר יוסף צימלש ז"ל מק"ק קראק' באבודרהם וצרור המור וציוני וספר המוסר ותולעת יעקב וטעמי מצות רקנטי בכולן כתיב ה' אלהיכ' אמת ומה שמשלים אמת אף שאינו מן ק"ש תירץ מהר"מ אלשקר ומהר"ל חביב דמ"מ הואיל ואינו רשאי להפסיק בין תיבת אלהיכם לתיבת אמת עכ"ל מטה משה כל זה מצאתי דוד הנ"ל):