 חמץ: הסכמת אחרונים דהכא מיירי ששכר סתם ולא מפרש להביא עליו חמץ ע''ש. כתב הב''ח מה שנוהגין במדינת פולין שיהודים שוכרין אוראנד''י מהשררה שיש בו יורות ורחיים שלוקחין מכל שכר שמבשלין מדה וכן לוקחין מדה מאלץ מכל מי שטוחן מאלץ דאם הישראל מחוייב לתקן היורות והרחיים כשמתקלקלין אז הם ברשות ישראל ואסור לקבל אפילו מעות בשכרו. כיון דמנהגם לתת חמץ הוי כנהנה מדמי חמץ ואסור ואם יש לו רשות וכח למנוע מהם שלא יבשלו כלל מחויב למנוע מהם דה''ל רוצה בקיומו וע''י מכירה שרי דהיינו שימכור ק''פ לעכו''ם כל המדות שיגיע משבוע זו ויטול הדמים ואע''פ שנותן לו העכו''ם אח''כ המדות שרי. ואם אין הישראל צריך לתקן היורות והרחיים די שיתנה ק''פ כמו בסעיף ב'. ואם אין לו עם מי שיתנה ה''ל כדיעבד ושרי בלא תנאי עכ''ל וע' ט''ז ומ''א: 