 אהל: ובסעיף שאח''ז מיירי שאין בו טפח. וכובע שקורין בריטל''ך בל''א אע''פ שמתפשט להלן מהראש טפח מ''מ כיון דאינו קשה ונכפף למטה אין בו חשש איסור והיינו כשאין בו נייר קשה ע''ת. והט''ז כתב עוד היתר משום דלא מתכוון רק לכסות ראשו ומסיים ע''כ נ''ל דמי שמצערין אותו הזבובים בשבת והוא אינו לבוש בבריט''ל ולוקח הבריט''ל להגן מפני הזבובים דבזה יש איסור גמור ע''ש. ומ''א כתב היתר אם הכובע קשה שיניחנו בשיפוע ע''ש. העושה טלית ממין הקשה כגון מה שקורין בל''א גרא''ב גרי''ן שהוא אינו נכפל אלא מונח בשוה אסור להוציא טפח חוץ לראשו דהוי כמו כובע ט''ז. יש נמנעים מלתת הטלית על ראשם כדי שלא יהיה הטלית מכאן ומכאן כמו דפנות וכמ''ש סי' שט''ו עיין מ''א. ולענין איסור מחמת חשש שמא יפול ממנו ואתי לאתויי כמ''ש בסעיף שאח''ז לא חיישינן בבריט''ל לפי שאין דרך בני אדם לילך בגילוי הראש. ונ''ל דמי שיש לו כובע קטן תחת הבריט''ל כנהוג בינינו לא יצא בבריט''ל חוץ לעירוב דהא בזה ודאי חיישינן דלמא נפל ואתי לאתויי כיון שלא יהיה בגילוי הראש ט''ז. והאר''י ז''ל לא היה משים על ראשו הקאפלו''ש ביום השבת משום אוהל נגיד ומצוה ד' נ''ב ועיין בט''ז סי' שט''ו ס''ק א' וס''ק י''א שכתב עוד היתרים בבריט''ל וע''ש: