 שבועות: עיין מ''א במ''ש דלכ''ע נתנה התורה ביום נ''א לספירה למה קבע הש''י חג השבועות לדורות ביום נו''ן לספירה ע''ש ועח''י. ומהרש''א בח''א פרק א' דע''א בסוגי' שמים וארץ נוגעין בעדותן וכו' הקשה גם כן קושי' זו ומתרץ שם דכוונת הש''י בזה להורות דיראת חטא קודם לחכמה במעלה ובזמן ע''ש. ועפ''ז אמרתי דזהו כוונת רב יוסף דביומא דעצרת' עבדי ליה עגל' תלת' אמר אי לאו האי יומא דקא גרים כמה יוסף איכא בשוק' עכ''ל עיין בפסחים פא''ד. דראוי לדקדק בו טובא. חדא מאי האי לישנא דקאמר אי לאו האי יומ' דקא גרי' דמשמע דיומ' קא גרים. הו''ל למימר אי לאו מתן תורה. ועוד אי לאו מתן תורה הוי מחזיר העולם לתוהו ובוהו דאמרינן התנ' הקב''ה עם מעשה בראשית אם מקבלין ישראל את התורה מוטב ואם לאו הריני מחזירן לתוהו ובוהו. ועוד אחרי שהיה רב יוסף עניו מכל אדם כדאמרינן בסוף סוט' משמת רבי בטלה ענוה א''ל רב יוסף לא תתני ענוה דאיכא אנא ע''ש. וכאן התפאר דמחמת נתינת התורה הוא עדיף משאר אינשי אין זה מגדר ענוה. ולפי מ''ש היה כוונתו כך מה דאמר אי לאו האי יומא וכו' דידוע מה שאמרו חז''ל ענוה מביאה לידי יראת חטא. וא''כ ר''י היה במעלה שהיה עניו היה גם כן במעלה שיראת חטאו קודם לחכמתו. וזהו שאמר ביומא דעצרת' ר''ל ביום נו''ן עביד ליה עגל' תלתא ואמר אי לאו האי יומא דקא גרים ר''ל אי לא היה יומא דעצרת' בהאי יומא אלא ביום נ''א לספירה לא היה מוכח דיראת חטא קודם לחכמה במעלה ובזמן ולא היה מעלה שלי כלום וכמה יוסף איכא בשוקא אבל השתא דיומא דעצרתא הוא ביום נו''ן ונתינת התורה היה ביום נ''א קשה הקושי' וצריך לתרץ כמ''ש המהרש''א ודו''ק וכתבו האחרונים שמאחרין להתפלל ערבית בכניסת שבועות כדי שיהיו תמימות ימי הספירה: 