ומברכים.  עבה"ט ומ"ש בשם הח"צ סי' פ"ח שתמה על זה שאין תמיהתו רק על המחבר שכ' דין זה דהא עיקר טעם הריב"ש הוא דמברכים כמו שמברכים על הלל בר"ח שהוא ממנהגא (ועיין באר הגולה) א"כ המחבר שפסק בה' ר"ח כהרמב"ם וכתב שכן נוהגים בא"י וסביבותיהם וא"כ לדידהו אין לברר בנר בה"כ ע"ש אבל לדידן דמברכים בהלל בר"ח גם הח"צ מודה דשפיר מברכים אנרות בה"כ ומ"ש בה"ט כ' רמ"א בתשובה כו' זה העתיק מט"ז והוא ט"ס בט"ז וצ"ל רמ"מ סימן מ"ג והוא ר"ת מוהר"ם מינץ וכמ"ש ביד אפרים ומצאתי במח"ב ובנ"ב שהרגישו בזה ועיין שם במח"ב ובנ"ב שכתבו שזהו לענין להדליק בציבור משא"כ בביתו בודאי מברך שהחיינו ועיין במג"א סימן תקנ"א כו' עיין שם ועיין מ"ש ביד אפרים בזה:  (•)  (ס"ז בש"ע) ובבה"כ מניחו  ועיין בכנסת יחזקאל שכ' בקהלות אה"ו בבה"כ הגדולה באלטונה שהיא ראשון במנין ובנין מסדרין בין צפון לדרום ובשאר בה"כ קטבים זה בכה כו' אף שהמסדרים בין מזרח למערב הוא בש"ע וכ"כ רש"ל וט"ז מכל מקום נראה לי עיקר כהרמב"ם וריב"ש סימן ת"י ולכן גזר אומר שיהיו כולם נמשכין אחר בה"כ מלסדר בין צפון לדרום כמו הבה"כ הגדולה אף דל"ש במנהג לא תתגודדו ומכ"ש בג' קהילות אה"ו שהם ככל ב"ד בעיר א' כמ"ש המג"א סימן ת"צ מ"מ בדברי המג"א קצת צ"ע ומוטב שיהיו כל הבה"כ שוים לטובה עיין שם ועיין במו"ק שאם אין בבה"כ עשרה אין להדליק בברכה ועיין לקמן ס"ק י"ב: