מדאורייתא.  עבה"ט ועיין בשערי אפרים שער ח' ומ"ש בה"ט בענין תענית שובבים כו' מנהג המתענים במדינות אלו בשנה פשוטה שובבים לבד ובשנה מעוברת מוסיפים ת"ת ועיין בא"ר בשם מלבושי יו"ט שאם אירע שר"ח או ט"ו שבט או פורים קטן חל ביום ה' אם ללותו ולפורעו (עיין שם בא"ר שמסתפק בכוונתו אם ר"ל שמחוייב להתענות בו ביום או שמא ר"ל שידחה לגמרי עיין שם שאף שלשונו נוטה לומר שיתענה אין נלע"ד דהא מעיקרא לא קבלוהו אדעתא דהכי וכן נוהגים שאין מתענים בהם וכמדומה שנוהגים להקל אף אם אירע לו סעודת מצוה שהוא שייך בה או שהוא סנדק מקילין בו ומכל מקום נראה שיש להתענות בפרשה שאחריה לתשלומין כיון שהוא תענית של תשובה וכמו בצום תענית אסתר וצ"ע) ובא"ר כת' שנ"ל דאם חל ר"ח וט"ו בשבט ביום ה' יתענו במקומם ויקהל פקודי ועיין בפ"מ שמסתפק למנהגינו בשנה פשוטה שאירע כן אם יתענה ת"ת במקומם או יש לומר הואיל ונדחה ידחה עיין שם. ונראה דהנוהג כא"ר בשנה מעוברת ויקהל פקודי כמנהג היש מקומות שהביא המג"א מכ"ש דבשנה פשוטה יתענה ת"ת שנוהגין בו בשנה מעוברת: ואפשר  שטעמו כיון שיש נוהגין שלא להתענות בפשוטה כלל לכן יש להקל בו כשנדחה ומכל מקום נ"ל עיקר כמ"ש בזה: