 מברך עליה מיד: דאדעתא דהכי השאילה לו שיברך עליה וכ' ט''ז נ''ל דהא דמחייב ברכה היינו בטלית המיוחד למצות ציצית כמו טליתות של בה''כ דבזה ודאי לא מקנה לו אלא לעשות המצוה ולברך עליו אבל במלבוש של ד' כנפות שאדם לובש בו דרך מלבוש אלא שמטיל בו ציצית משום שיש לו ד' כנפות השואל לחבירו מלבוש כזה אין השואל מברך עליו דאין לנו בירור שהשאילה משום מצוה דלמא למלבוש בעלמא השאילה לו ע''כ ט''ז. רש''ל פסק דראוי לכל ירא שמים שלא ילבש טלית שאינו שלו ואם אין לו טלית אחר ילבשנו בלא ברכה כי הברכות אינם מעכבות. עוד כ' דאפי' לדעת המברכין על טלית שאולה היינו הטלית שלובש בעת התפלה עם הנחת תפילין אבל מי שלובש כדי לעלות לתורה או לירד לפני התיבה בודאי אין לברך עליו ודעת הרא''ש בהלכות ציצית דהעובר לפני התיבה מברך וכ''ה בפסקי תוספות במנחות סי' ק''ג דכהנים המתעטפים בטלית שאינו שלהם כשעולין לדוכן מברכין וכ''כ המ''א ואליהו זוטא. גם בתשו' שער אפרים סי' י''ט ובתשו' בית יעקב סימן קי''ד פסקו דלא כמהרש''ל ע''ש וט''ז הסכים עם מהרש''ל ופסק שלא לברך על טלית שאולה מצויצת ומכ''ש אם נטלו שלא מדעת חבירו שבסעיף ד' שאין מברך עליו ע''ש. והמחבר יד אהרן סותר הראיות של הט''ז ע''ש. ועיין בס' בני חייא. (ועיין בס' אליהו רבה הביא כמה שו''ת לדחות דברי מהרש''ל ופסק לברך אפי' בטלית שאולה אף לעלות לתורה). שאלה אם מחויב אדם להשאיל טלית שלו למי שדר בכפר כדי שהוא יצטרך לישאל טלית מאחרים בעירו פסק בתשו' בית יעקב סי' קי''ד דאין מחויב לישאל טליתו לאחר והוא יברך על טלית שאולה ע''ש: