 מי שהיה מהלך בדרך וכו' אם נתכוון לצאת וכו': איתא בירושלמי: לא שנו אלא בעובר; אבל בעומד, חזקה כיון. ועיין באליהו רבא שכתב, דכוונת הירושלמי בעובר ועומד לשמוע קול תקיעות, דאז אמרינן אף דאינו זוכר אם כיון אז לצאת, מכל מקום חזקה שכיון. אבל בשהיה עומד בביתו, לא אמרינן חזקה כיון. סומא חייב בתקיעות. ואם היה מוחזק לתקוע בכל שנה וסילקוהו, אם לא ימצאו בקי כמוהו, יחזירוהו למינויו. ולכתחילה אין לסלקו מפני שהוא סומא, אף על פי שנמצא בקי כמוהו [מגן אברהם בשם הרדב"ז]. 