 שאכל: פי' שלא אכל עדיין פרוסת המוציא. ומ''מ צריך להביא לפניו לחם משנה ולא הוי הפסק מ''א. וכתב ט''ז נראה פשוט דגם לאחר שאכל קצת הוי כן שיקדש ולא יצטרך לברך שנית המוציא ואפי' לאותה דיעה דסעיף ד' דצריך לברך המוציא היינו כיון שאכל כבר מבע''י אבל כאן שבירך המוציא אחר שנכנס שבת ולא זכר כאן קודם שאכל אלא משום סיפא דבהבדלה לא יבדיל קודם האכילה כיון דאין מבדילין על הפת ה''ל הבדלה הפסק בין המוציא לאכילה אלא יאכל פרוסת המוציא תחלה ואח''כ צריך להפסיק ולהבדיל ע''ש ועיין מ''א: