 הגוזל שופר וכו': ואינו דומה ללולב ומצה וציצית הגזולים, לפי שמצוות השופר אינו אלא השמיעה לבד, ואין בשמיעת קול דיני גזל, שהרי בשמיעתו אינו נוגע בשופר כלל. ולפיכך, אף על פי שתקע בו באיסור גזל, כיוון שבעיקר המצווה, דהיינו השמיעה, אין בה איסור גזל, יצא ידי חובה. וכל זה בשתקע; אבל לכתחילה אסור לתקוע בו בעל כורחו של בעל השופר, ואפילו נתייאשו הבעלים ממנו. ומכל שכן דאין לברך עליו, משום "בוצע ברך" וגו'. ועיין לעיל סימן י"א סעיף ו' בביאור הלכה, דאפילו היה יאוש ושינוי רשות או שינוי מעשה, גם כן אין כדאי לברך. וכתבו האחרונים, דמותר ליטול שופר של חבירו בלא ידיעתו ולתקוע בו, דניחא ליה לאינש למיעבד מצווה בממונו, ובוודאי היה מתרצה, ורשאי לתקוע בו כל המאה קולות, אף על פי שאינו מדינא, כיוון שנהגו כן, בוודאי לא ימחה בזה. 