ב"י.  עבה"ט ועיין בת' חוט השני סי' נ"ה שאם חתך בסכין של חמץ שסתם סכינים אינם מקונחים והוא אומר שהיה מקונח אמרינן מלתא דלא רמיא כו' וצריך הדח' אם לא שאומר שעושה לפסח שמסתמא נזהר לקנח הסכין מחשש חימוץ ע"ש ומ"ש שאומר ואדכר לפסח אלא שלא שם לבו לפליטת הסכין ולא אשגח היות השומים דבר חריף כו' מהמנינין לי' וצ"ע מה נ"מ בזה כיון דעכ"פ פליט הסכין לתוך השומין מחמת חורפא ע"ש. וכתב בשו"ת פ"י כת"י סי' ז' שיין מבושל שמביאין ממדינת תוגרמא ואין ידוע אם נעשה לשם פסח יש להתיר דמסתמא סתם כלים אינם ב"י וגם נ"ט בר נ"ט ועוד דפשיטא דמבשלין גם אדעתא דפסח דעיקר מכירת היין לפסח ע"ש וע' בשו"ת ב"ח סי' קכ"ג דלכתחלה אף שידוע שאינו ב"י אסור למלוח בשר או דגים בכלי חמץ להשתמש בהם בפסח כמו דגים שעלו כולי ומ"מ בדיעבד מותר אפילו בלח כיון שידוע שאינו ב"י ע"ש: