מיוד טפחים.  עבה"ט ועיין בפמ"א שתמה לפי מ"ש הטור בח"מ סימן תי"ח לפסוק כת"ק דר"י א"כ האיך פסק הכא כרבינא דאליבא דר"י אתמר עיין שם באורך ובשבו"י ח"ג כתב דפלוגתת רבנן הוא לומר שאף על פי שהוא ברשות חייב דהכי משמע מדקאמר ר"י אומר בנ"ח פטור מפני שהוא ברשות וגם דאיך קאמר זאת אומרת כו' דלא כהלכתא עיין שם וע' בתוספתא פ"ו דב"ק דתני ר"י אומר בנ"ח פטור מפני שהניח ברשות ח"א בין זה ובין זה חייב כגון אלו מסככין על פתחי חנותיהן ברה"ר אע"פ שיש להם רשות ובא אחר והוזק בהם חייב עיין שם לשון זה משמע קצת כמ"ש השבו"י דלאו מטעם הנ"ל לאנוחי למעלה מגמל ורוכבו אתי עלה אלא אפי' אם מצוה להניח תוך יו"ד טפחים וברשות קעביד אפ"ה אם הוזק חייב ועיין מ"ש במח"ב בזה. ובא"ר הביא בשם סדר היום שמצותה למעלה מעשרה טפחים עד י"ח טפחים שכן גובה של מנורה י"ח טפחים והא"ר תמה עליו דמנ"ל לומר דלמטה מעשרה לא ובמח"ב כ' כיון שהרי"ף והרמב"ם השמיטו הא דאמר"י צריך להניח למטה כו' מסתמא דין חנוכה כסוכה ומבוי וכ"כ הרמ"ע בס' אלפסי זוטא וע"ש שבטור ברקת כתב דמצוה להניחה מעט למעלה משבעה טפחים ובסוף שומר אמונים סימן ה' כ' שיש לו מקום בכתבי האר"י ז"ל על מה לסמוך עיין שם: