 בלחש: והב''ח כתב דיותר טוב לשמוע וכ''כ בתשו' פנים מאירות סי' נ''ז ע''ש. ובט''ז כתב הואיל בעו''ה שבאותו פעם שהמברך מברך בזימון אין שומעין לו ומדברים דברים אחרים ובפרט בסעודות גדולות וטוב מאוד היה הדבר שלא לברך בזימון כלל דאז היה כ''א מברך בפני עצמו משא''כ עכשיו שטועים לומר שהם יוצאים בברכת המברך. ע''כ חיוב על כל אדם לדבר הברכות בלחש עם המברך ע''ש ובתשב''ץ כתב דצריכים לשמוע עד הזן את הכל שהוא ברכת הזימון וכתב המגן אברהם וכ''נ עיקר: 