בשר יבש כו'. ובכלי עץ אף ע"פ שנמלחו בכלי של חמץ אפילו בן יומו מותר דק"ל שאין מליחה לעץ. בשר ודגים מלוחים קודם פסח אין לזלזל באיסורו כלומר שאין לומר סתם כלים אינם ב"י ולפ"ז בידוע שהכלי אינו ב"י מותר אפי' להרא"ש אבל מן הסתם חיישינן שהכלי היה בן יומו וכן נוהגין ב"י וכ"כ מהרש"ל קבלנו מאבותינו שלא לשרות בשר מלוח עכ"ל מיהו יש נוהגין היתר כמ"ש לקמן סי' תנ"א גבינה יבשה נוהגין בו איסור דשמא נתערב בו פירור יחמץ בתוך הגבינה ואינו ניכר אבל בשר יבש ודגים יבישים כשמדיחו יפה יפה סגי ונוהגים לשרותו בנהר או בכלים שהוכשרו לפסח במים צוננים אבל לא כלי חמץ לכתחילה אבל לצלותו ולאכלו בלא הדחה אסור שאם יש בו חמץ יהיב בו טעמא ע"י צליי' (כ"י מהררמ"י) ובשומן מהותך אפי' יודע בודאי דהמחבת אינו ב"י אסור שמא נתערב משהו בתוך השומן ואינו ניכר והכי נקטינן ולא כסה"ת דמיקל בהא ובמדינות אלו המנהג להחמיר לכתחלה שלא לאכול דגים ומ"מ במקום הזיקא יש להתיר לאכול דגים המלוחים בחביות משום דלא אסרו בדגים אלא שבזמן קרוב נמלחו ושמא יאכלם בלא הדחה משא"כ בדגים מלוחים בחביות שא"א לאכול בלי הדחה זה עדיף מבשר וזה אין רגילים לאכול בלא הדחה וזה הטעם כתב הסמ"ק ומורי בב"ח כתב בסי' קנ"ח דאם ניתן הבשר מלוח בכלי שנשתמש חמץ תוך מע"ל אסור הבשר לפסח דהוי כבוש כמבושל וכבר מבואר בדברי האחרונים בי"ד סי' ק"ה דאין לאסור מחמת כבוש בכלי של איסור דה"ל נט"ל אחר שיעור מע"ל ונט"ל מותר קודם פסח ונראה בשר יבש שבא עליו קמח קודם פסח הוה ליה חמץ בעין ולא מהני הדחה: