 מטתו: כיון דבא להתיר האיסור דאסור לשמש בפני אור הנר או ספרים. ובהלק''ט ח''ב סי' ר''ו והט''ז סי' תקי''ד ס''ק ב' מתירים ע''ש. ועכ''פ זהו פשוט שיוכל לכסות הספרים בבגדים שני כסויים דאין זה מקרי מחיצה וכן מותר לו לכפות כלי על הנר כמ''ש סי' ש''י ס''ו ט''ז. וכתב המ''א ונ''ל לדקדק מלשון המרדכי שכתב שמהר''ם עשה בכל לילה מחיצה י''ט גבוה לפני הספרים וכו' משמע אע''פ דהספרים היו עומדים מגולין למעלה מהמחיצה שרי דה''ל כאילו הוא ברשות אחר וכמ''ש סי' ע''ט ס''ב ולכן אסור לעשותה בשבת דבזה עושה רשות בפ''ע וגם צריך לקשור שלא יהא הרוח מניד אותו כמ''ש סי' תר''ל ס''י אבל כשתולה המחיצה נגד כל הספרים שאין מגולין כלל פשיטא דאפילו אין גבוה י' שרי מידי דהוי אכיסוי בעלמא ולכן מותר לעשותו בשבת דאין עשויה למחיצה אלא לכיסוי בעלמא ולצניעותא. וה''ה בנר נמי דינא הכי אם עושה מחיצה גבוה י' והוא נראה למעלה מהמחיצה אסור לעשותו בשבת עיין סי' ר''מ סי''א. אבל אם תולהו שלא יראה הנר שרי דה''ל ככסוי בעלמא. ופשוט דאם היה מחיצה בולטת מן הצד לפני הספרים רחב טפח מותר לתלות סדין לפניו דה''ל תוספת אוהל עכ''ל ועי' באה''ע סי' כ''ה מש''ש: