 שוחטים: כי בנבלה יעשה עבירה בכל כזית וכזית הר''ן עיין שם. ויש להקשות על הר''ן דאמרינן ביומא מי שאחזו בולמוס מאכילין אותו הקל תחלה טבל ונבלה מאכילין אותו נבלה כי פליגי בדלא אפשר מר סבר טבל חמור ומר סבר תרומה חמורה מ''ס טבל חמור אבל תרומה חזיא לכהן ומ''ס תרומה חמורה אבל טבל אפשר לתקוני וכו' ע''ש ולפי דעת הר''ן קשה למאי דאמרינן דמאכילין אותו טבל הא כל זית וזית חייב וא''כ מוטב שיפריש ממנו תרומה ויאכילנו חולין בפני עצמו ותרומה בפני עצמה דממעט באיסור עדיף טפי וגם למ''ד דמאכילין אותו תרומה אמאי הוצרך לתת טעם דטבל חמור ותרומה חזיא לכהן תיפוק ליה דאפי' נימא דטבל ותרומה שווים מ''מ מוטב שיאכילנו תרומה משום דקא ממעט באיסור ממה שיאכילנו טבל דמפיש באיסור דעל כל זית וזית חייב וק''ל. ועתה חדשים מקרוב באו ספר פרשת דרכים וראיתי שם שהקשה כן ע''ש פלפול חריף ודרוש נחמד ע''ז. ועיין מה שתירץ ע''ז היד אהרן וכתב הגמ''ר אם צריכים לחמם לו יין ימלא ישראל ויחם העכו''ם ומוטב שיתנסך היין משיתחלל שבת ע''כ. וכתב בד''מ שכיון שאיסורו מדבריהם מותר וגם איסורו קל מאוד ע''כ וגם בתשובתו מתיר רמ''א אפי' לחולה שאין בו סכנה לשתות סתם יינם ועיין ביו''ד סי' קכ''ה ס''י דאפשר בלא ניסוך ועיין סי' שי''ח ס''ג מ''א. וט''ז כתב דטוב שישראל יחמם כי אם יתנסך אז על כל טפה וטפה ששותה עושה איסור כמו הטעם בנבילה וכ''פ הב''ח ע''ש: