אף המפקיד.  עבה"ט ועיין בשאגת ארי' סי' פ"ה שהאריך בענין זה ודעתו שאין האחריות שקיבל עליו הנפקד מציל את המפקיד מלעבור בב"י כיון שעיקר הממון שלו ועיין בשו"ת פמ"א ח"ב סי' ק"ס ועיין בשו"ת בית אפרים סי' ל"ט באיש בליעל שמכר בפסח יי"ש חמץ בחזקת של פסח ונודע הדבר וברח והקונים השהו היי"ש לחקור מה היה ונמשך עד קודם הפסח בשנה שאחריה ונפשם לשאול איך להתנהג. והנה מן הדין היו צריכים לשפכו במקום מדרון שהרי אין לך מקח טעות גדול מזה והכל מצווין עליו לבערו אך לפי שנתגלגל הדבר שנמשך עד קודם פסח יש למצוא תקנה לערב קודם פסח ביי"ש אחר הרבה ולמכרו ביחד חוץ מדמי איסור שבו ואז כשיחזור ויקחנו אחר הפסח מהנכרי שרי כדין חמץ שעה"פ שנתערב ואין בזה משום מבטל איסור כיון שאינו נהנה כעת מהביטול שהרי מערב ע"מ למכור חוץ מדמי איסור וכן אין חשש שיחזור וימכרנו לישראל דבפסח גופיה שום אדם לא יקנה ממנו ואחר הפסח אם יחזור ויקנה בזול אין בכך כלום כדין כל תערובות חמץ שעה"פ שמותר אף באכילה ונכון לחוש לזה לדעת הטור לערבו בס' לכתחלה ואם א"א שאין לו יי"ש כ"כ יערבנו ברוב וכשיחזור ויקננו מן העכו"ם אחר הפסח מותר להוסיף עליו עד ס' לכתחלה ע"ש וע"ל ביד אפרים הבאתי סיוע לסברא זו דכל שהתערובות מעיקרא אינו ע"ד לאכול האיסור שרי ע"ש והנה בכל חמץ שעה"פ יש מקום להמציא תקנה זו אך אם יעשה כן מיד אחר הפסח מה ירויח בזה ואם לפי שיחזור לקנותו בשער הזול כיון שהוא דבר שבכל השנה ואין דרך התגרים בכך למכור בזול בערך השליש ולחזור ולקנותו ויהיה בעיני הקונה כמתעתע, ואם יסביר פני' לקונה שמוכר לו כדי להפקיע האיסור ויחזור ויקנה ממנו פשיטא שאין זה דרך מו"מ והערמה גלויה ומבוררת לכל הוא ולכן קשה לעשות תקנה זאת ואם נאמר שישהנו עד ע"פ שדרך העולם בכך למכור ולחזור ולקנות פשיטא דאסור לשהותו זמן מרובה דאתי לידי תקלה אך בכגון זו שאירע הדבר כן מעצמו שנמשך עד יום או יומים קודם פסח שפיר דמי לעשות כן מאחר שגלוי לכל העמים להיות היהודים עתידים לחזור ולקנות מהם מה שהם מוכרים קודם פסח בזול שפיר דמי לעשות כן אם הפ"מ בדבר: