הסכין.  עבה"ט ועיין בשבו"י ח"ב סי' ל"ו דאם אפשר למסור לו הבשר ע"י נכרי להשר שצריך לב"ב שרי בכל ענין ואף שהב"ח אוסר נחירה אף על ידי נכרי אין דבריו מוכרחים דשבות כי האי במקום פסידא לא גזרו חכמים גם בנ"ש סי' מ"ם מתיר אפילו לכתחלה אפי' משום הרווחה בעלמא ואם א"א לעשות ע"י נכרי אין לעשות ע"י ישראל אע"פ שיש שכר בנחירה יותר מבשר כמ"ש בעה"ג סי' י"ג ועיין בשער אפרים סי' נ"ז ובק"א סי' י"ט ובת"ש שם אך במקום פסידא שאם לא יתן להשר יבא לידי הפסד גדול שהשר יקניס אותו בממון הרבה מותר לישראל לשחוט ואם יוכל לקיים ממנה לשבת או שיתן לחולה יש לו לברך ג"כ על השחיטה ואם א"א לקיים לשבת שיסריח ישחוט בלא ברכה אף לפי מ"ש הפר"ח (וכ"כ בשמ"ח שם דבעלמא בכה"ג מברך אף ששוחט לנכרי שאם ימלך יאכל ממנה מ"מ כאן שאסור לו לאכול בימים אלו אין לברך ג"כ דזבחת ואכלת כתי' ועיין בחינוך ב"י סי' ך' בענין זה ועיין בפמ"א חלק א' סי' ע"ה שכתב ראיה להתיר הנחירה מדברי רש"י בשבת דף ע"ה גבי שוחט משום מאי מיחייב בו' ועיין בספרי שו"ת בית אפרים חלק א' שכתבתי ראיה זו בשם אא"ז הגאון מוה' אליעזר מרגליות ז"ל שכ"כ בגליון משאת בנימין שלו והוא הבן השלישי של הגאון המפורסם מוה' מענדיל מרגליות ז"ל האב"ד דק' פרעמסלא כמבואר במגילת יוחסין הנדפס בסוף ספר מטה משה על התורה ע"ש) ועיין בשבו"י ה"א באשה נדה שבאתה לשאול אם רשאה לאכול בשר ודאי מרגשת בגופה שאינה סובלת מאכל חלב מחמת מיחוש בגופה דסתם נדה בעת זוב דמה היא חולה כמ"ש התוס' בכתובות דף ס"ג ומה"ט התרתי כמה פעמים למניקות שמותרות לאכול מאכל בשר בימים אלו אי משום תקנתא דידה דסתם מניקות חולות קצת אי משום תקנת הוולד ומה"ט מקילין הרבה דברים במעוברות ומניקות ומי שיש לו מיחוש וחולי קצת שאינו יכול לסבול ובא לשאול יש להורות לו היתר לאכול בשר עוף כי חמירא סכנתא מאיסורא, אך מי שיודע בעצמו שמאכלו חלב לא יזיק ליה כלום רק שרוצה לילך אחר תאות ושרירות לבו הוא בכלל פורץ גדר ישכנו נחש ותהי עוונותיו על עצמותיו אבל בלא"ה אין להחמיר עכ"ל ונראה דהכל לפי ראות עיני המורה שאם העם פרוצים לזלזל בעבירות זה יש להחמיר טפי ועכ"פ אין להתיר שניהם בשר ויין רק אחד לבד וכמ"ש בס"ק ל"ג בשם השבו"י גופי' ח"ג לענין לילה שלפני המילה ע"ש גם יש לו להמורה להודיע שאם אינו קשה לו הרבה יש למנוע מז' באב ואילך כמ"ש המג"א סי' תקנ"ד שנוהגין קצת יולדות למנוע מבשר ויין ע"ש בבה"ט ס"ק ט':