לכן טוב לקרב העיסות שישקו זו בזו בי"ד סי' שכ"ה ואם יש בכל עיסה כשיעור חלה ורוצה להפריש מזו על זו א"צ לא צירוף ולא נגיעה אלא רק ב' לפניו ומפרישין מזו על זו גם בי"ד סי' שכ"ה ואם רצונו להפריש חלה כשהם בסל או בכלי יזהר שלא יצא שום דבר בדופני הכלי חוץ או יכסה במפה ואז חשיב כמו כלי לצרפו ואם שכח להפריש חלה מן העיסה של מצות יכול להמתין עד הלילה כדי שיהיו שלימות להניח על הקערה וכשבוצע מצה שנייה לשנים לשמור חציה לאפיקומן אז יניח הב' מצות שלימו' וב' הפרוסות ההם לכלי כדי לצרפה ויכסה ויקח פרוסה קטנה מן הבצוע ויברך להפריש. חלה וישמור אות' עד ח"ה וישרפה בח"ה (טור) אבל יותר טוב לבצוע פרוסה קטנה לחלה מיד ולא ימתין עד הלילה דשמא ישכח ג"כ בלילה דהא בלא"ה יבצע בלא ברכה בלילה (לחם רב):