לפי שי"ט.  ואם גם המילה היא שלא בזמנה ונדחה עד אחר השבת (עי"ד סימן רס"ו) אי גם כן אינו משלים או נימא דוקא כשנימול לשמונה נדחה ט"ב משא"כ כשנדחה ולאו זמנה הוא הנה הטור כת' דוקא כשנדחה ט"ב היה מיקל והביא ראיה לזה ממאמר ראב"צ של"א סתם והתענינו בט"ב ולא השלמנו: אך האמת היא די"ט שלהם היה ביו"ד בו ועיין רש"י עירובין מ"א. ועיין ת' מוהר"ש הלוי סימן ב' ומוהר"ם מלובלין סי' צ"ח וא"כ כשאינו נדחה ודאי דמחוייבי' להתענות. עיין בת' פ"ח ח"ב סי' ח' דהעלה לדינא דמחוייבים להתענות וכ"כ הר"מ מרקנאטי סי' נ"ג שכת' להדיא יולדת ביום ח' ללידתה פטורה מלהתענות בצ"ג משא"כ אבי הבן והסנדיק מכ"ש כשהמילה בעצמה נדחית ע"ש: