ותפילין.  עבה"ט ועיין בשבו"י ח"ב סי' כ"ג שהביא דברי מהרי"ל לחלוץ אחר קדושה ול"ה כתב לחלוץ קודם תפלת ערבית וכ"כ בשכנה"ג שכן היה נוהג וגם הביא דברי גיסו באור זרוע והוא הכריע כמהרי"ל וכתב שכן נראה הסכמת המג"א ומג"ד ע"ש. ועיין לעיל סי' למד בבה"ט מזה ועיין בר"י מתשו' הרמ"א שהנוהגין להניח תפילין בט"ב בבוקר אף דבשאר ימים מניחין ב' זוגות בט"ב לא יניח רק דרש"י ולמנחה יניח שניהם ובשכנה"ג חולק ע"ז דכיון דנוהג להניח בבוקר יש לו להניח גם של ר"ת, ובר"י יישב דברי הרמ"א עפ"י סודן של דברים ועיין שם מ"ש בהלק"ט ח"ב סי' קל"ט שהאר"י לא היה מניחם לא ראיתי כן כו' אך המקובל מהר"ש שרעב"י היה מניח דרש"י ודר"ת בימי אבלו ובט"ב בבוקר וא' שהמעמיד בסודן של דבר יראה שכן עיקר ועיין בית דוד סי' של"ז ודבר משה סי' ל"ח ועיין בתשוב' כנה"ג לא"ח ח"ב אם יש מילה ומלין קודם חצו' והסנדק לבש טלית גדול אין למחות בידו ע"ש, ועיין בשבו"י ח"ב סי' ל"ז בט"ב שנדחה וחולה שאין בו סכנה כ"כ התענה עד אחר חצות ונחלש עד שצוה הרופא שלא יתענה יותר והורה המורה שיתפלל מנחה גדולה ואח"כ יאכל ולפי שהתפלל ביחידות שכח להניח תפילין והשיב דיפה פסק המורה שיאכל אחר מנחה גדולה כיון שנדחה א"צ להשלים אפילו בחולה קצת וכן נהגתי להורות ביולדת תוך למ"ד או במעוברת ומיחוש קצת דהא אפילו משום כבוד המילה התירו כמבואר בסימן תקנ"ט כ"ש במקום חשש חולה (וצ"ל דלא הי' מקום סמיכה על אמירת הרופא כ"כ דלא הי' רופא מובהק וכיוצא דאל"כ לא היה צריך להך טעמא) ולענין תפילין בודאי אם יכול לילך לבה"כ או לצרף מנין בביתו בזמן מנחה יצרף עמהם בהנחת תפילין ויכוון עם הש"ץ בחזרת תפלה עם סדר קדושה ואח"כ יחלוץ אותם כמ"ש בתשובה ח"ב ואם א"א לצרף מנין אזי יתפלל ערבית מבע"י וילבש התפילין ויתפלל בהם ערבית ק"ש עם ברכותיו ואחר כך יחלוץ התפילין קודם שיתפלל י"ח אף על גב דכתבתי שם בתשובה דאין להתפלל ערבית עם תפילין מכל מקום כאן ששכח מחמת אונס חולי רשאי לעשות כן כדי שלא יהיה כקרקפתא כו' ע"ש ולא ידעתי ק"ש וברכותיו למה וכי אין די שילבש תפילין קודם התחלת ערבית ויקרא בהם ק"ש כמו שנוהגים לעשות בתפילין של ר"ת: