ליגע עבה"ט  עיין מג"א דמייתי ראיה מיומא ועיין בא"ר ועיין בשו"ת הר הכרמל סימן ך"א שתמה על המג"א בזה וכת' לצדד דכל שאפשר לו שלא לעסוק בדבר האסור לאוכלו שי"ל שחייב להרחיק עצמו ויש לאסור ליגע באוכלו ע"ש. וכת' בדבר שמואל סי' צ"ח שהמוהלים שנוהגים לעשות המציצה ביין אז בימי התענית אין להם לעשות בזילוף בפה רק ביד או במוך מבלי אמצעות הפה ומכ"ש בט"ב ויו"כ ע"ש וכ"כ בא"ר סימן תרכ"ו בשם קיצור של"ה ע"ש ונראה דביה"כ אין לעשות במוך משום חשש סחיטה וזלוף ביד לבד. ועיין בדגול מרבבה שכת' שראיית המג"א מהחלו' היא מהירושלמי ולכן צריך לקבל באימה דברי הירושלמי ע"ש: