 א''צ לברך: עיין מ''א שהאריך והעלה להלכה וז''ל כללו של דבר אם דעתו על כל מה שיביאו פשיטא דא''צ לברך ואם היה נמלך ממש פשיטא דצריך לברך ובסתם כל זמן שמונחים לפניו מהראשונים פליגי דלהכל בו צריך לברך דאין קביעות לפירות ולהס''ח א''צ לברך מיהו דוקא מיני פירות אבל שתה שכר והביאו לו דגים אע''ג שהיא ברכה א' צריך לברך אא''כ היה דעתו עליהם ואם אין מונחים לפניו מפירות הראשונים לכ''ע צריך לברך עכ''ל. ועיין ט''ז. אם בעודו מברך הביאו לו פירות יפים יאכל מהראשונים תחלה כיון שבירך עליהם תחלה אף על פי שהיה דעתו לפטור גם היפים ס''ח. ועיין בתשו' באר עשק סי' ע''ד (ובס' אליהו רבה ס''ק י'):