 יצא: וכ''ש דיוצא בשומע ק''ש מאחר ע''ת וכ''כ מהרא''ם ח''א סי' מ''א ועיין מ''א סי' ס''א ס''ק ט''ז וכתב ע''ת ונראה דדוקא במבין הלשון ואפילו בלשון הקודש בעינן דוקא שיבין השומע עיין סי' קצ''ג ס''א ובשכנה''ג הביא בשם ברכת אברהם דדוקא ביחיד המוציא את היחיד אבל יחיד המוציא את הרבים. או יחיד המוציא את השנים בברכת המזון אפילו אינם מבינים בלשון הקודש יוצאים ע''ש. כתב הפר''ח ומסתברא כשיסתלק האונס אם עדיין לא עבר זמן ק''ש מחויב לחזור ולקרות דהא קיי''ל הרהור לאו כדיבור דמי ע''ש והיד אהרן חולק עליו ופסק דאינו חייב לחזור ולקרות ק''ש כיון שכבר יצא י''ח כשהגיע זמן ק''ש בהרהור דבאותה שעה שהיה אנוס הרהור כדיבור דמי ע''ש: 