שנתערבו  עבה"ט ועיין בבית יעקב סי' צ"ט שדעתו להקל בספק כבוש דאיסור משהו דרבנן ועיין במקום שמואל סי' ס"א שחולק על הב"י וכ' דספק כבוש אסור היכא שהוא חמץ גמור כגון לחם או עיסה משא"כ חטה שנתרככה איכא ס"ס שמא עתה נפלה ואת"ל מקודם שמא אף ע"פ שהיא מרוככת לפנינו שמא לא שהתה מע"לע בריכוכ' וזה מקרו' שנתרככ' ואין כאן מוע"ל וצונן אינו אוסר: הג"ה וגם י"ל דאוקמי' אחזקה שהיתה קשה וזה מקרוב נתרככה. וע"ש מ"ש במקום שמואל על המג"א ס"ק ט"ז דהוי ספק חסרון ידיע'. וכתב ול"נ דמחסרון כו' דהפירוש שמא לא נתחמצה אז. וא"כ לא הוי בחימוצ' מע"ל ושרי לי' מארי' דבמחכ"ת עליו המשא הזה דמחסרון ידיעה והבנת דברי המג"א כ"כ דהתם קאי המג"א לענין חטה בעיסה שע"י הליש' היא אוסרת בצונן ולא תליא במעל"ע כלל ע"ש וכן מבואר בב"ח שכתב שמא לא נתחמצ' כל עיקר ע"ש וא"כ בחנם הטיח דברים כלפי מעל' המג"א ז"ל וקצרתי: וגם בגבעת שאול סי' פ"ג בענין שנמצאו גרעין חטה בפסח בחביות לאחר שפינו משם משקה שקורין מעד ויש לספק אם היה החטה בעוד שהיה המשקה בתוכה או שמא עתה נפלה וכתב שאם נשאר בחביות מעט בענין שי"ל שעתה נתרככה מחמת המשקה מותר אבל אם לא נשאר כלל חד ספיקא הוא שמא עתה נפלה והו"ל ספק כבוש ואסור ע"ש ולפמ"ש במקום שמואל גם בזה יש ס"ס שמא לא נתרככה עד זמן קרוב קודם שפינ' הדבש בענין שלא היתה מע"ל לאחר הריכוך ומכש"כ להבית יעקב דמתיר בזה: