נהגו שלא ליפול על פניהם לא בבית האבל כו': אפי' כשיש שם ס"ת ועוד יש טעם משום כדי שלא לעורר ולהגביר מה"ד ולפ"ז אומרים סליחות בבית האבל אבל לא וידויין ותחינות וביום המיל' א"א תחנון דוקא בשחרית וי"א שא"א אף במנחה (מהרש"ל) דהיינו אצל תינוק הנימול וכן נוהגין בק"ק בריסק דליטא אבל אצל החתן א"א כל היום (הגה"מ פ"ה מה"ת):