 משלכם: אם האיש בביתו ונתנה האשה הלולב לאחד מאוהביו או קרוביו במתנה נ''ל דלא יצא דשמ' ניחא ליה למוכרו על יום א'. ולמוכרו נ''ל דשרי דזכין לאדם שלא בפניו מיהו אם אדם חשוב הוא דזיל' ביה מילת' למכור האתרוג שרי דאומדין דעתי' דניח' ליה. מ''א וע''ש: השואל לולב מחבירו ונתנו לו סתם אמרינן מסתמא במתנה נתנו לו ויוצא בו י''ח מ''א ג' ובסי' י''ד ס''ק ח' ע''ש. אבל הט''ז שם ס''ק ה' כתב דלא יצא דבעינן שיאמר בפירוש לשם מתנה ולא לשם שאלה ע''ש וכ''כ הר''ר מנוח דמאחר דלולב שאול פסול ביום ראשון אין ראוי לומר השאילני לולבך דהא בתורת שאילה נטלו ואין יוצא בו. אלא צ''ל תן לי לולבך עכ''ל: