 יצא: כתב בלשון וי''א משום דלהרמב''ם שהוא דיעה א' לא יצא משום שהיה בדעתו לומר שלא כהוגן וכ''כ הכ''מ אבל העיקר דיצא. כמש''ל. מי שהיה מברך ברכת השחר וכשהגיע לברכת פוקח עורים טעה ואמר מלביש ערומים וחזר תכ''ד ואמר פוקח עורים צ''ע אם יצא פ''ע אבל אם נתכוין למלביש ערומים יצא ידי מ''ע מ''א ועי' מ''ש עליו הפנים מאירות סי' נ''ח. מי שהיה מבדיל ואחר ברכת היין אמר בורא מאורי האש ונזכר וסיים בורא מיני בשמים יצא. מיהו צריך לחזור ולברך בורא מאורי האש משפט צדק כנה''ג. וכ' המ''א ודוקא כשנתכוין בשעת הברכה על הבשמים אבל כשנתכוין על האש יצא ידי אש ומברך אח''כ על הבשמים כנ''ל עיין מ''א שיש ט''ס בדבריו: