ויין היינו כששותה שתיה לצמאו אבל אם רוצה לשתות הרבה ודאי הוי קביעות צריך סוכה (לחם רב) ועל שתית קבע צריך לברך לישב בסוכה (מ"כ ספר לחם רב) . כשיושבים בסוכה מסעודה לסעודה כגון ששותין בה שתיית קבע מסעודה ראשונה עד סעודה שנייה בלי הפסק רק שמברכים ברכת המזון על סעודה הראשונה ואח"כ חוזרים ושותים אם רוצים לחזור ולאכול סעודה שנייה בסכה בעוד שלא יצא ממנו אין מברכין ליישב בסוכה אחר ברכת המוציא של סעודה שנייה שהרי עדין לא הסיחו דעתן מישיבת סוכה שכבר ברכו עליהם בסעודה הראשונה בשלמא נט"י וברכ' המוציא חייבים הואיל והפסיקו כבר וברכו ברה"מ והיה להם היסח דעת מן האכילה אבל לישב בסוכה לא הסיחו דעתם מן הסוכה ולא יצאו ממנו עדיין שהרי עיקר הטעם שאנו מברכין על אכילה לישב בסוכה מפני שמסיחין דעתם מן הסוכה. משא"כ בנ"ד דלא זזו משם (לחם רב) .