 אחר חיה: כ''כ הכלבו. וז''ל הרמב''ם המשלח כלבים שיצודו צבאים וברח הצבי מפני הכלב והיה הוא רודף אחר הצבי או שעמד בפניו ומבהילו עד שהגיעו הכלב ותפסו חייב וה''ה בעופות עכ''ל משמע דאם לא עושה בעצמו מעשה פטור והכל בו לאיסורא בעלמא קאמר מ''א (ובס' אליהו רבה הוכיח דהוי איסור דאורייתא. וכתב בתשוב' רי''ט סי' רמ''ה ראה צבי ואמר לו תא ניא תא ניא ולא עשה בו מעשה ולא הכניסו למקום המשתמר וישב שם עד הערב אין כאן בית מיחוש כיון שלא נגע בו): 