 טלאי: כל טלאי שבסעיף זה היינו מה שנקבע ע''י דבוק חתיכה על חתיכה במסמרים אבל בטלאי שעושין בכלי בדיל שמטיפין חתיכת בדיל מחום נשרף כל הבלוע ומה שהוא בעין וגם כשמתקנין את הכף של כסף וכיוצא בו שמשים שם חתיכה של כסף אז האומן נותן הכף באש תחלה וא''כ אין חשש בזה. ט''ז ח''י. וכלים ישנים שמחפין בבדיל כמו כלי נחושת פסק הרא''ם ח''א סי' מ''ג דא''צ הגעלה כיון שהבדיל מפסיק הו''ל ככלים חדשים וכתב המ''א ולפ''ז אפי' חיפן בבדיל ישן שהרי הבדיל עצמו מתלבן. ועיין בשכנה''ג שהאריך להביא דעות החולקים ע''ז וכתב שכן קצת מגדולי ארץ מחמירין על עצמן ועכ''פ נראה שטוב בעיני אלהים ואדם לטבלו אחר ציפוי הבדיל בלא ברכה עכ''ל. ועיין בי''ד סי' ק''ך. והפר''ח א''ח פסק דצריך הגעלה אחר ציפוי בבדיל וכן נוהגין בירושלים יע''ש: 