ואכל לא אמרן אלא אם בלע אבל אם טעם לא אפי' אם אמר יום סתם אם לא אכל אלא טעם בלבד מתענה ומשלים אותו יום (ירוש' פ' קונם יין והביאו הרי"ף בפ"ק דשבת ובפ"ק דתענית): ונראה דהאי טעם היינו בטעם עד רביעית וחזר ופלטו כדלעיל בסי' תקס"ז הא לאו הכי ה"ל כמו אכילה ממש כו' י"א הא דאמרינן דביום ידוע ישלים תעניתו היינו אם ירצה אבל אם אינו רוצה לוה תעניתו ופורע אפי' ביום זה (הגהות מיימון פ"ה וכ"כ ב"י בשם תשוב' רשב"א) ועי"ל בסעיף שאחר זה אי נקטינן אליבא דהלכתא דלוה אדם ופורע אפי' ביום זה ובתענית חלום שאינו יכול ללות לפרוע אם שכח ואכל כזית מתענה ומשלים (ב"י בשם הסמ"ק) אפי' אכל סעודה גמורה בנדר יום זה לתענית או בת"צ לא יאכל יותר כל אותו יום וישלים תעניתו (כ"מ בת"ה סי' קנ"ו) ופשוט הוא: