יודע.  עבה"ט וע"ש בשו"ת פמ"א שמותר לעשות כן אף שהנכרי מאכיל לבהמתו חמץ בפסח דלהנאת עצמו עושה שאם לא היה נותן חמץ היה חיוב עליו לזונה בדבר אחר וכן אם משכיר בהמתו בחול המועד פסח ומתנה שמזונות יהיה מוטל על השוכר מותר אף שיודע שיתן חמץ ומכל מקום אין להתיר לומר לנכרי בפסח קח בהמתי ותן לה מזונות ואני אשלם לך כיון שיודע בודאי שיאכילנה חמץ נמצא מאכילה בשליחותו אבל בכי האי גוונא שיתחייב זמן רב קודם פסח לזון בהמותיו ולחלק בוולדות וניחא ליה דליקני מזונות דהיתרא ולא דאיסורא ע"ש ולעניות דעתי צריך עיון בזה דנהי שהיה יכול ליתן מזונות אחרים השתא מיהת הנאת ישראל הוא בפסח מה שבהמתו אוכלת חמץ (ואפילו מחמץ של נכרי אסור ליהנות בפסח כמבואר לעיל סי' תמ"ו) והנכרי נותן המזונות של חמץ עבור הישראל שזיכה לו חלק בוולדות וכיון שנותן בשביל ישראל מזונות של חמץ האי שעתא שבהמה אוכלת כאלו הישראל נותן ולא שייך איסור אלא ניחא ליה דליקני כיון שיודע בודאי שיאכילנה חמץ וע"ש בפמ"א דאם ישראל ונכרי קנו בהמה בשותפות אם התנו מתחלה קודם לקיחה שהוא יתן מזונות קודם פסח והנכרי יתן כל ימי הפסח מותר ועיין לעיל סי' רמ"ו בלא התנו בשעת קנין דעת הריטב"א לאסור ע"ש ועיין מ"ש אא"ז בבכ"ש בפסחים דף ך"א כמה טעמים שאסור למכור קודם פסח לעכו"ם בהמות שלו והחמץ שדרכה לאכול בכדי שיאכלו הבהמות החמץ כל ימות הפסח ושוב חוזר ולוקח אותה מהעכו"ם משום דמוכחא מלתא דהערמה טפי ולא גמר ומקנה ע"ש והנה ראיתי בשם הגאון בעל נודע ביהודה ז"ל שכתב שהראנדאריס ששורפים תבואה ומפטמים בהמות מפסולת ישכיר זכותו לנכרי והנכרי יעשה מה שירצה ואין להישראל עסק בזה כל ימי הפסח והיורות והכלים שהם של ישראל ממש וכן התבואה והבהמות ימכור לחלוטין ולאחר הפסח יכול לחזור ולקנותן ממנו כו' ונראה ששם לא היה מנהג מקדם לאיסור פשיטא שמודה הגאון ז"ל שאין להתיר וכן כתב בתפארת צבי סי' ך' ושם מבואר דבמקום שאין מנהג להתיר אסור לעשות כן ועיין בשאלות ותשובת בית אפרים סי' ל"ג שכתבתי לישב מה שהקשו על מה שכתב אא"ז בהא דגיטין דף ס"ה מערימין על מעשר שני דהתם בדרבנן הוא והוקשו עליו מדברי הרמב"ם וישבתי בטוב טעם עיין שם: וגם דודי מ"ו הגאון מוהר"ר סענדר ז"ל נכדו ז"ל מילא דברי זקנו בעל ת"ש בתשובה כת"י והסכים לאסור ולמכור הבהמות קודם הפסח להאכילה חמץ בפסח וכן למכור הוויין הוז עם הבהמות לעכו"ם ובשו"ת פרי תבואה סי' ח' כתב ג"כ לאיסור ואפילו החלב שיחלוב הנכרי בימי הפסח אין היתר שנא' שמה שהוא מאכיל חמץ אדעתא דנפשיה עביד ועיין במק"ח שכתב ג"כ שבדרך מכירת חמץ יש לאסור אבל אותן ששוכרים רפת כו' ע"ש: וכתב דודי מ"ו הגאון ז"ל בתשובת כת"י שבהמה האוכלת חמץ בפסח מותר לשוחטה בימי הפסח עיין שם ונראה שיש ליזהר אם האכילוה שעורים חמוצים וכיוצא בו יש להשליך הפסולת שבבטן המלאה מיד לאחר פתיחת הבטן למקום הפקר שאולי יש שם עדיין שעורים חמוצים בעינם ואין לסמוך ולו' שודאי נתעכלו ועיין לקמן סי' תס"ו ס"ק מ"ד וכאן יש להחמיר יותר כיון שהשעורים היו חמוצים בשעת אכילה ועיין בשו"ת בית אפרים סי' ל"ה כתבתי שאם היא חולבת מותר לאכול החלב שחולבין ממנה בימי הפסח דלא דמי לנתפטם באיסור הנאה כיון שהחמץ של נכרי מותר לו והוא מאכילה בהיתר ע"ש: