 בנהר: בטור כתב ואין החמץ ניכר בהם משמע דאם החמץ ניכר מותר למכור דהא הקונה יראה ולא יקנה ט''ז ומ''א אבל הר''ן כתב אפי' ניכר החמץ אסור למוכרו לעכו''ם דחיישינן שמא יטחון אותם ואח''כ ימכור לישראל עיין ח''י (דדחה סברת מ''א) דכיון שאין לוקחין קמח משוק א''ל בשעת דחק ליכא למיחש דהא דסי' תנ''ג איירי במצת מצוה דוקא ע''ש ומפרש כוונת הטור דרבותא הוא דאף שאין החמץ ניכר ואינה אלא חששא בעלמא אפ''ה חיישינן מכ''ש בודאי דחיישינן לתקלה: 