כשרים.  עבה"ט מ"ש בשם שער אפרים והעתיק זה מלקט הקמח שכ"כ ובמ"כ מ"ש בשמו מותר אפי' הוא להפך דבאמת אוסר במסקנתו שם להדליק בהנר חנוכה שאסור להשתמש לאורה ואין כאן רק הנאת המצות ומצות לאו ליהנות ניתנו מכל מקום אסור להדליק בה אע"ג דלא קי"ל כהרז"ה דסבר דמצוה דרבנן להנות נתנו מ"מ י"ל כיון דנ"ח בעי שיעור דהיינו שיתן שמן בנר שידליק כשיעור וכיון דבב"ח אסור בהנאה כתותי מיכתת שיעורא ולכן אסור להדליק בשמן של ערלה גם כן וא"ל דדוקא בשל ערלה שהוא מהנשרפים (וע') [אבל] בב"ח שהוא מנקברים לא אמרי' כתותי וא"ל בזה כל הנקברים לא ישרופו דהתם טעמא משום אפר משא"כ בהדלקת נ"ח שאין כאן אפר רק אפר הפתילה והפתילה לא נאסרה בהנאה. מכל מקום יש לאסור שאף אם הטעם דאפר לא שייך כאן מ"מ לא בטל הדין דכל הנקברים לא ישרופו כדמוכח בכמה דוכתי דבשביל ביטול הטעם לא יתבטל הדין וכמ"ש בריב"ש סי' ל"ד וגם י"ל דנקברים כששורפו אותם גם כן שייך בהו כתותי ע' שם וע' באליה זוטא תמה ע"ז דבלא"ה אסור מחמת בישול בב"ח דהא בסי' שי"ח ק"ל דיש בישול אחר בישול עיין שם ובשו"ת שבו"י ח"א סי' ל"ח נשאל ע"ז מחכם א' שהשיב על דברי הא"ז דכאן כשראש הפתילה הוא מבעיר הוא שורף וקלי איסורי' ואין ע"ז שם בישול דבב"ח דהיינו בישול שיכול לאכול ע"י כדאיתא בחולין דף כ"ח והשבו"י השיב דקודם דמקלי קלי האיסור ראוי לאכילה מחמת החימום דהא אפי' חימום דכ"ש מיקרי בישול לענין בב"ח (והדברים תמוהים לענ"ד ע' שם עוד שכ' דבחולין דף כ"ד משמע כן לאסור מדאורייתא וגדולה מזו מצינו בתוחב כף וכו' ועיין ביש"ש פרק ג"ה סימן מ"ה ובפ"מ בפתיחה לבב"ח דחם בחם בלא רוטב אין איסור מה"ת ומותר בהנאה עיין שם ואין כאן מקומו) ועוד אף אם יש לפקפק ולומר דלא הוי בישל גמור מכל מקום יפה תמה בא"ז שלא העירו בחשש זה כלל עכ"ל ועיין בפ"מ י"ד סימן פ"ז וכאן סימן זה שהעיר על דברי שער אפרים דהא זה טיגון וטיגון כת' מהר"מ שי"ף בחדושים לחולין דהו' דרבנן וכן בסולת למנחה כלל פ"ה כ' בחמאה מעורב עם חלב מותר להדליק דטיגון אין איסור מה"ת ע"ש ובפתיחה וא"ל דהבלוע שבקדירה נאסר בהנאה וחוזר ונפלט לתוך החמאה ואסרה דז"א דבלוע של בב"ח אין אוסר את החמאה בהנאה כיון שאין נהנה בהדלקה מבליע זו וכדאמרי' גבי כריא דחיטי כו' עיין בפתיחה לבב"ח בפ"מ שם ועיין בא"ח הלכות פסח לענין חיטה שנמצא בתרנגולת ובמ"א הארכתי בזה ומ"ש בה"ט בשם השבו"י בקצרה ע"ש שמבואר שאפי' דרכו תמיד להדליק בשמן זית ובא לביתו ולא מצא שמן זית והתחיל להכין עצמו עם נרות שעוה יגמור המצוה בנרות של שעוה כיון שכבר התחיל בה משום מצוה מן המובחר אין לבזות הראשונה כדמשמע ביומא ד"ז היה עומד ומקריב מנחת העומר כו' וכיוצא בזה כת' בית יעקב סי' ך"ו לענין חליצה כשבא הגדול וכבר התחילו בסדר חליצה לקטן עיין שם ובח"צ דחה ראייתו דהכא לא מקרי התחיל במצוה אלא הכנה והזמנה בעלמא עשה שידבק הנרות בכותל ועוד כו' ולכן נראה שצריך למשוך ידיו מן הנרות שעוה אף שכבר הדביקם במקומם ולהדליק בשמן זית וראיה מיומא פרק הוציאו לו ר"פ אמר ראשון משלח כו' והאריך הרבה וכת' דל"ד למנחות דף פ"ט הואיל והתחיל במתנות גומר דהתם הואיל והתחיל במצוה ממש אין לו לדחות זו בשביל האחרת אבל לקיים המצוה עצמו מן המובחר כו' ומפרש למהרי"ל דס"ל שלא יצא בנ"ח בשעוה ואף כשנוהגין כרמ"א הטעם שאין שמן זית מצוי להם כ"כ משא"כ כשישנו תו אין להסתפק כו' ואין חילוק בין הורגל עתה בשמן זית או לא ומ"ש בשבו"י בהידור מצוה עד שליש היינו שלא התחיל עדיין במצוה ליתא דאם כן מי שבידו אתרוג והביאו לו אחר אפילו בחנם והוא מהודר מן הראשון אלף פעמים אסור לו להניח הראשון דהא בפרק התדיר אמרינין דמטי זימני הו"ל כשחוט וה"נ כשהאיר המזרח יום א' כו'. ועוד אם כבר לקח אתרוג שאינו מהודר בידו לברך ועד שלא בירך הביאו לו במתנת חנם יפה שאין כמוהו יברך על הראשון שאינו מהודר ישתקע הדבר והדבר ברור בין באתרוג ובין בחנוכה ובכל המצות שבעולם מברך על היפה והמהודר אף שבא באחרונה ובשבו"י ח"ב סימן ל"ה נעשה קצת סנגורי' לדבריו כת' דהך הכנה ודאי התחלה גדולה היא כדאמרינן לענין תספורת משיניח סודר וכו' ומכל מקום מבורר שם דמודה שמי שרוצה לעשות המצוה מן המובחר הרשות בידו וכת' שראיותיו בח"א אינם רק לומר שא"צ לבזות מצוה ראשונה כו' ע' שם ובבה"ט הביא בקצרה וראיתי להעתיק שרשי הדברים וטעמם ונימוקם ונראה דאם כבר התחיל הברכה אף על פי שכבר מוכן לפניו השמן זית עם הפתילה וא"צ לעסוק בה מכל מקום כיון שהתחיל לברך ע"ז גומר וגם יש בזה ספק אם צריך לברך מחדש כמבואר סי' ר"ו עיין שם וה"ה לענין אתרוג כה"ג וגם נראה דבאתרוג ביום ראשון וזה שאינו מהודר הוא שלו ולקחו בידו לברך ובתוך כך בא חבירו ורוצה ליתן לו מהודר יותר במתנה על מנת להחזיר שפיר יש לסמוך על השבו"י דאף דמהני המתנ' על מנת להחזיר מכל מקום טפי עדיף שיקיים המצוה בשלו ממש ונראה שגם הח"צ מודה בזה ומ"ש בה"ט בשם תשובת שער אפרים עיין בבר"י שמפקפק בזה וכת' כיון דלא שייך ביה לצרכו אדלקי' רק שיאמרו שאינו מן המהדרין כו' אין לגזור וגם כיון שכ"א הניח נרותיו במקום מיוחד וגם כיון דההיכר לבני בית מידע ידעו וכן נ"ל להקל ועיין סימן תרע"ה בב"י בשם מהר"י אבוהב עד כאן לשונו ועיין באליה זוטא דמכל מקום ראוי להדליק לילה אחד בשעוה ולילה א' בשמן עיין שם. ומ"ש משם השבו"י במקום ששמן זית ביוקר כו' נראה מזה שחולק על מ"ש תחלה בשם השער אפרים שאין להדליק מקצת משמן זית ומקצת משאר שמנים ובתשו' שבו"י שם דבריו מגומגמים וכצ"ל ומה"ט מי שתפוס בין העכו"ם ולא יוכל להדליק נרות ידליק בכל ליל' אחת (ר"ל שאף שיש לו שמן לח' ימים לא ידליק ביום השני כמהדרים וכן בשאר הלילות רק ידליק בכל לילה אחת) ומ"ש בשער אפרים סימן ל"ט שאין לדמות לגידוד חמשה כו' מכל מקום כיון דכאן עיקר מצוה רק בנר אחד וגם אין הדבר ניכר כל כך בשעת הדלקה כו' עיין שם כצ"ל: