עושה לו מדורה. ונ"ל כל מה שנותר מן השמן אף יותר משיעור הדלקה רק כל מה שבנר שיחד להדלקה צריך לעשות מדורה כמ"ש הב"י בסי' ס"ו ע"ש. וכ"כ בהדיא הר"ן פ' ב"מ ותו' בפ' כירה וכ"כ אבודרהם בשם הר"ג בר שלמה וכ' עוד א"נ שוינהו רבנן כתשמישי קדושה מפני שהוא זכר לשמן של קודש. ומה שהקשה הב"י והרי כ' רבינו בסי' תרע"ב ואם נתן בה יותר יכול לכבות לאחר שעבר זה הזמן וכן יכול להשתמש לאחר זה הזמן כו' נ"ל דלק"מ כי בודאי יכול לכבות כדי להדליק בשאר נרות וכן משתמש לאורה אמנם עכ"פ צריך לשרוף באופן שצריך גניזה כמ"ש אבודרהם ודוק לפי"ז א"צ לכל הדוחקים שדחק הב"י ע"ש וזה נ"ל פשוט בהיות שמצאתי שרוב פוסקים מסכימים לזה ע"כ תי' של הב"י בטל ברוב ודוק. וי"א נ"ח שהותיר ביום א' מדליק תיכף בליל ב' ובסוף אין לו תקנה כלל וגם להשהות אסור משום תקלה ומ"מ לא נק' דשיל"מ ובטיל בס' אבל פחות מס' אין לו ביטול אפי' ע"י הדלקה והא דפסקי' לעיל אחר שהדליק שיעורו שמותר לכבותה ולעשות בה מה שירצה היינו דאגלי למפרש שנתן בה יותר מכשיעור אבל היכא שלא נתן אלא כשיעור וכבה או שהפתילה היתה רע ומסכסכת כה"ג אסור (רש"ל סי' פ"ה) אמנם מש"ל אף שנתן בה יותר צריך גניזה כנלע"ד להלכה: