 השייכים: ז''ל מהרי''ל דדוקא ההולכים משום קורב' או משום ריעות אבל ההולכים לשתות עבירה הוא בידם. ובלבוש פסק כמ''ש במנהגים דמר''ח עד ט''ב לוקחין מנין מצומצם ויש לוקחין י' מלבד הקרובים השייכים לבעלי הסעודה עד כאן לשונו. ומ''כ דנשים השייכים לסעודה מותרות ג''כ בבשר ויין ודוקא במקום שמזמנין נשים לסעודה זו ומי ששולחין לו לביתו אסור לאכול כמ''ש סי' תקס''ח ס''ב בהגה. ונ''ל דוקא פסולי עדות מיקרי קרובים ובסיום מסכת' אף מי שלא למד עמהם יכול לאכול עמהם משום קורבה או ריעות. (בספר אליה רבא הוכיח דסיום מסכת אם לא נזדמן לו בלימודו כסדרו הסיום לא ימהר או לאחר משום כך ואם לא היה עושה סעודה בשאר ימים אפשר שלא יעשנה נמי עתה ע''ש). ונראה לי דאין לנהוג קולות שניהם אלא או כרמ''א בקולו ובחומרו או כלבוש וע' בי''ד סימן רמ''ו סעיף קטן י' כתבתי דאבל תוך יב''ח מותר לאכול על הסיום אבל יאר צייט לא יאכל שם ע''ש וט''ב שחל בשבת ונדחה אין לו דין שבת שחל ט''ב לענין זה ובזה כ''ע מודים. מ''א וע' בשכנה''ג: 