הכל.  עבה"ט וע"ש בחו"י דתהלים שהוא לעורר רחמים הו"ל כתפלה ויש לסמוך על מ"ש תכ"י בברכות אבל פסוקי מעמדות אסור לאומרם בע"פ אפי' אם הם שגורים בפיו ע"ש. ובש"צ כ' דלפי מה שמתיר החו"י לו' תהלים בע"פ כ"ש פסוקי דזמרה שרגילין בהם תדיר ע"ש וגם י"ל דכיון שקבעום חובה ה"ל כתפלה ועיין בבר"י בשם כנה"ג דבתרגום לא שייך זה ואדרבה בימיהם היו מקפידין שלא לקרות תרגום בכתב אי לאו משום עת לעשות ועיין בסוף מגילה פ' הקורא עומד ובתוס' ריש ב"ק וכמה דוכתי ובשו"ת הר"ש בן הרשב"ץ סי' רע"ז ובמח"ב הביא עוד מהתנחומא פ' וירא ועיין בתשו' מהראנ"ח סי' ע"ב ח"ג ומהרח"ו כתב מורי זלה"ה תמיד היה קורא התפלה בתוך הסידור ולא ע"פ וגם היה אומר כל דבר שבמקרא בטעמים של אותו פ' וכן משנה בניגון משנה ואפי' סדר התפלה דמיושב כגון הזמירות וכיוצא לא הרי' קולו והראות הכנעה לפניו ית' זולת ביום השבת היה מרים קולו יותר מעט באימה מפני כבוד שבת: