ולפי"ז צריך ליזהר שלא להאריך בשבר כו'. ומעשה במגנצא שנת התק"ה בא' שתקע ד' שברים ופסקו לחזור לראש משום שהוסיף על שבר (הרא"ש בפסקיו) וי"א דאין לחוש אם האריך וכן נוהגין מ"מ לענין מעשה אין תוקעין יותר מג' (מורי בב"ח):