גשמים.  עבה"ט וכתב בשבו"י ח"ג סימן מ"ה שאירע בק"ק מיץ בשנת תפ"ג ששני ימים קודם החג ירדו גשמים עד שנתמלא הסכך במים וירדו טיף להדי טיף וגם בלילה ירדו קצת גשמים דהיינו נהילא דבתר מיטרא ויש רצו להמתין עם הסעודה עד חצות יש שרצו לדחוק עצמם לאכול בסוכה אף שירדו טיפים הרבה מ"מ רצו לעשות כובע ישועה בראשם להציל מן הגשמים והשיב לא ידעתי איך מלאה לבם לעשות כן להתחכם יותר מחכמינו ז"ל להחמיר בחומרות יתירות ממנה שנמצא בש"ס ופוסקים ראשונים ואחרונים אף שבליקוטי מהרי"ל הזכיר קצת מחומרא זו להמתין עד חצות אך בתשובת מהרי"ל סימן קפ"א כ' לא ראיתי לרבותי נוהגים כך כו' והתשובות עיקר כו' וכך עיקר מלתא בטעמא דאם ימתין עם אכילת ב"ב הגדולים והקטנים אין לך מניעת שמחת י"ט יותר מזה וכן כל הפוסקים לא הזכירו המתנה זו לענות נפש ביו"ט וכ"כ המ"א סימן תרמ"ם בפשיטות ועל הכת שרוצים לאכול בסוכה אף שיורדים טיפים הרבה בוודאי לא שפיר עבדי כדאיתא בירושלמי בהדיא כל הפטור כו' נקרא הדיוט וכ"כ הגמיי' וכן בש"ע וכן במהרי"ו סימן קצ"א כל דרכיה דרכי נועם ואיכא ביטול שמחת יו"ט וכ"כ בספרי ח"י סימן תע"ב ועוד כיון דבש"ס מדמה זו לעבד שמוזג כוס ושפך על פניו ואם יחזור למזוג בע"כ יכעוס עליו יותר כיון שמסרב ועושה נגד רצונו בודאי נקרא חסיד שוטה והדיוט אלא העיקר כמבואר בש"ע והסכמת הפוסקים לילה ראשונה יקדש בסוכה ויאכל כזית בסוכה ויברך לישב בסוכה ובלילה ב' יאכל בביתו ויקדש בביתו רק סוף האכילה יאכל כזית בסוכה בלא ברכה ויברך ברכת המזון בביתו ע"ש ועיין בעט"ז שלילה הראשונה אוכל כזית בסוכה ויגמור הסעודה בבית ויברך שם וכתב מח"ב בשם זרע אמת דיברך המוציא ע"ד לגמור סעודתו בבית ואם בירך בסוכה על הכזית הוי גורם ברכה שא"צ וע"ש עוד בשמו שכתב שבני אדם שיש להם סוכות גג של לוחות וסוגרים בגשמים וכשפוסקים מיד פותחים והסכך נגוב ויכולים לסעוד שם מצוה קעבדי והם חייבים בסוכה כיון שאינם מצטערים וצריכים לברך ע"ש ועיין בק"א למח"ב שכתב בשם האורחות חיים שכתב בשם הד"מ נ"ע דנכון כל סעודת לילה הראשון לאכול בסוכה אפילו ירדו גשמים עכ"ל וכן הוא בתשובת זקן אהרן סימן קס"א ע"ש וכיון שכן הבא לעשות כן אין מניחין אותו ע"כ לא אמרו כל הפטור כו' אלא בשאר ימים חוץ מלילה ראשונה וצ"ע: