קידוש  עיין בה"ט וכבר כתבתי בזה לעיל סי' רע"ב ס"ק ז' ועיין בשו"ת הלק"ט ח"ב סי' קע"א שגם דעתו שא"צ להתענות עד למחר ולענין אם מקדשין על יי"ש ע"ש בבה"ט ס"ק ז' ובשו"ת שם לענין קידוש של יום והאידנא נהוג עלמא לקדש ביום על יי"ש ואין לעשות כן אלא כשיכול לשתות מלא לוגמיו בלי הפסק בינתיים במש"ל סי' רע"ב בשם הא"ר ואם אין לו יין ואינו יכול לשתות מלא לוגמיו כאחד יש לו ליתן לשתות מכוס זה גם לא' מהמסובין או לב' עד שבטעימת כולם יהי' מלא לוגמיו ובמש"ל סי' רע"א דעת י"א ובא"ר כ' שנראה שכן עיקר ע"ש וא"כ עכ"פ יש לנהוג שאחד יקדש על כוס שיש בו רביעית ויוציא גם האחרים וישתו גם האחרים מכוס זה שיהי' בין כולם מלא לוגמיו או שהמקדש ומוציא אחר ישתה בכמה פעמים בלא הפסק מלא לוגמיו וכמ"ש סי' רע"ב וע' בבית יעקב סי' נ"ז אבל מה שנותנין לפני א' כוס קטן שאין בו רביעית והוא מקדש עליו בפני עצמו אין זה נכון וע' לעיל סי' ר"י ולענין קידוש במקום סעודה בקידוש של יום ע' לעיל סי' רע"ג דשרי אף אם אוכל אחריו פת כיסנין. אבל מיני תרגומא וקא"ווי לא מהני וגם בשתיית כוס לא מהני רק כשהמקדש עצמו ישתה ע"ש וע' בבר"י דמספר הכוונות שסידר מהר"ש וויטאל מוכח דקידוש היום הרב היה אומרו מיושב וכן נהגו רבנן קשישי בעה"ק ירושלים תוב"ב: