תחנון,  עבה"ט בשם הט"ז והבאר יעקב כ' דגם הסנדק והמוהל לא ישלימו ע"ש ועיין בפמ"א ח"ב סי' צ"ח בכהן שיש לו יא"צ וביום זה ניתן לו בן לפדות מחויב להשלים לפי מ"ש המג"א סי' תקס"ה בשם הש"ך ביום תענית צבור נוהגים לפדות ביום כו אם כן גם כאן צריך להשלים והפדיון יהיה ביום והברכה על היין יברך אחר ול"ד למילה ביום התענית שמטעים לתינוק דהתם לא אפשר בענין אחר ואם רוצים שהכהן יהיה על סעודת מצוה יעשו הפדיון סמוך למנחה והכהן ישלים תעניתו ויבא על הסעודה בלילה עכ"ל, ובאמת שאין יא"צ דומה לתענית צבור וכמבואר ס"ק י"ט דברית מילה דוחה יא"צ ועיין לעיל סי' תקנ"ט בשם מי"ט דפדיון הבן הכהן והאב לא ישלימו בט"ב שנדחה ע"ש ומכ"ש ביא"צ ועיין מ"ש שם בסי' תקנ"ט ועיין במג"א דמבואר דפדיון הבן שהיום זמנו סעודת מצוה היא ומתיר שם לאכול בתענית בה"ב או בעי"ת ונראה דה"ה יא"צ ולענ"ד דאף אם נדחה זמן פדיון הבן רשאי הכהן לאכול דלגבי הכהן קביע לי' זימנא מיקרי שהרי אין בידו לדחותו ליום אחר כיון דלאו בדידיה תליא מלתא ובאבי הכהן צ"ע שמ"ש המג"א בפי' התוס' דפדיון הבן יש לומר יכולין לדחותו יותר צ"ע דשיהוי מצוה לא משהינין ומיום ל"א ואילך כל יומא זמניה הוא כמו ביום ל"א ואדרבה כיון שעבר זמן צריך זירוז יותר שלא יתרשל בדבר וצ"ע ועיין לקמן סי' תקע"ג באשל אברהם בשם תשו' דבר משה דחתן אין מתענה יא"צ בז' ימי המשתה ע"ש ונראה שאם אירע לו שהיה סעודת מצוה ביום היא"צ ופייסוהו שלא יתענה ויבא עמהם בסעודה ולא רצה מחמת היא"צ ולולי זה היה נמנה עמהם הרי קבע עליו בנדר שאף בסעודת מצוה לא יאכל ואי אתרמי ליה יום יא"צ ואירע שיש לו ס"מ כיוצא בה אסור וצריך התרה ולכן יש ליזהר כשיש ס"מ ביום יא"צ ורוצה להחמיר על עצמו ולהתענות ביא"צ זה יאמר שעושה כן בלי קבלה בנדר ואז בפעם אחר יהיה מותר בלא התרה.