 כשהוא מהול: צ''ע למה לא נהגו עתה לראות אחר זה. ונ''ל כמ''ש הב''ח ביו''ד סי' רס''ד דצריך שיראה מהול אפילו שלא בשעת קישוי ע''ש. וה''נ אם לא נראה מהול שלא בשעת קישוי מוהלין בשבת. וצ''ע אם יש לסמוך ע''ז לחלל שבת החמור מ''א. (ועיין בש''ך ליו''ד ס''ס רס''ד ועיין יו''ד סי' רס''ג דאם יש ערלה כבושה פי' העור נדבק מאד בבשר דוחה שבת ובתשובת מבי''ט ח''א סי' פ''ט כתב דאם יש בו ציצין המעכבין המילה דוחה. ובאגודה פרק ר''א דמילה כ' נולד מהול בשבת טוב למולו ביום שלאחריו ע''כ משמע דס''ל דלא הוי איסורא כשמל בשבת אך צ''ע דהא ש''ס ערוכה בשבת קל''ה שאין דוחה שבת ודוחק גדול לפרש האגודה בענין אחר ע''ש ורי''ף מסופק בו וכ''כ מהרי''ל עיין בס' אליהו רבה):