ובכרכשות.  עבה"ט וע"ש בחוט השני הטעם כיון שהיה זה קודם פסח נהי שלא הי' ס' בשומים נגד הטעם הנפלט מהסכין ואם היה השומים לפנינו היה אסורים בפסח מ"מ מה שנתנו טעם בבשר על ידי המליחה נתבטל בבשר בסמ"ך קודם הפסח ולכן מועיל הדחת הבשר קודם הפסח ע"ש ונראה דבזה בעי דוקא הדחה קודם פסח אף לדברי מהרי"ל שבס"ק י"ט דמתיר להדיח בתוך הפסח מכל מקום בזה אין מועיל כיון שהשומים היו עליו בתוך הפסח יהבי טעמא ואין הדחה מועיל ואם לא הדיח קודם פסח ונשארו השומי' שם בפסח נראה שעכ"פ יש להצריך קליפה כמבואר סי' תס"ז לענין שאר חתיכות שנמלחו עם החתיכה שיש בה בלוע מחמץ ע"י החטה שנמצאת עליו דחמץ כחוש הוא ע"ש אבל בהדחה דקודם פסח סגי דקודם פסח שהוא היתר עדיין אמרינן דאין בלוע יוצא מחתיכה לחתיכה בלא רוטב ודוקא אם לא היה סמ"ך בכל נגד הסכין היה מחמיר אף בכה"ג אבל קליפה חומרא הוא בפרט שאין ידוע באיזה מקום נגע כמ"ש בס"ס ק"ה ביו"ד ולכן כיון שהודחה קודם פסח אין לאסור אף כדי קליפה מחמת השומן שהיה בהם בלוע ונמלחו בזמן שלא היה עדיין שום איסור וגם אין ידוע באיזו מקום נגעו. וראיתי במק"ח שעמד גם כן על דברי חוט השני בזה ע"ש והנלענ"ד כתבתי: