ואם אינם נמצאים עשרה אפי' א' שלא שמע אומרים כ"כ האגור דבאשכנז נהגו בכל מקום כרש"י וכרוקח שנהגו להתפלל אפי' בשביל יחיד אבל תוס' והרא"ש כתבו דבעי' ו' שלא שמעו דהיינו רוב מנין וכן משמע מדברי הרמב"ם פ"ח דתפלה וכ"כ במחזו' ויטר' ובשאלתות פרש"י שנהגו להתפלל אפי' בשביל יחיד וכ"כ מהר"י אבוהב אבל יש ליזהר שלא יאמר ברכו אם לא יהיה שם אפי' יחיד שרוצה לברך על שמע (ב"י בשם מהררי"א) שאל"כ נראים ח"ו שש"ץ אומר להם ברכו ואין בהם גם אחד שיברך (ב"י) וצ"ע דלפ"ז יהא זה שלא שמע עדיין אסור לפרוס דהא אין אחד מהנשארים מחויב לברך על שמע שיוכל לומר אליו ברכו והב"י כ' בעצמו להיפך שמוטב לפרוס שמע אותו שלא שמע (ד"מ) וכבר כתבתי שלא נראה ככופרים שהרי ענו על ברכו ברוך ה' המבורך לעולם ועד כן נראה לי ואין חילוק בין פריסת שמע לתפלה דאף בתפלה יכולין להתפלל אף בשביל א' שלא התפלל דהכל הוא דבר שבקדושה ואין לחלק ביניהם כן משמע מדברי הב"י וד"מ מכ"ש שיכול להתפלל אותו שעדיין לא התפלל וכן ראיתי נוהג אמ"ז הגאון הגדול מוהר"ר יהושע ר"מ דק"ק קראק' וצריך ליזהר שלא יפרוס על שמע עד אחר שסיימו הציבור תפלת י"ח לפי שכל אותן שלא שמעו הקדיש וברכו מתקבצין אל פתח שפורסים שמע שם ועוברים לפני העומדים בתפלה שעדיין לא סיימו תפל' י"ח וקא עביד איסורא לפי שאסור לעבור כנגד המתפלל תוך ד"א (בב"ח) וכן ראיתי נוהגין בק"ק קראקא שאותן שלא שמעו קדיש וברכו מתקבצין אל הפתח ונכון הוא כמ"ש לקמן בסימן קל"ט סעיף ו' בהג"ה ואם לא שמעו ברכו ה' המבורך לא יענו ברוך ה' המבורך לעולם ועד: