 וצוקר: כתב א''ז ראיתי שבא שאלה לפני זקני הגאון מוהר''ש ז''ל א''פ ששהה הו''ט צוקי''ר והורה למכור לעכו''ם עכ''ל. והט''ז והמ''א כתבו דאין איסור בהו''ט ציק''ר או מה שאנו קורין קאנדי''ל ציק''ר להשהותו בביתו מ''מ נהגו למכרו לעכו''ם לכתחלה אבל בדיעבד מותר ושזהו כוונת הרב בהג''ה וציק''ר קאנדי''ל. ולא מה שאנו קורין עכשיו ציק''ר קאנדי''ל שאותו יש בו חשש יותר וחמץ גמור הוא שמבשלין צוק''ר לבן ביורות חמוצות והוא נתאדם ואפילו להשהותו אסור כי יש בו תערובת חמץ. וכ''ש מיני בלילות צוק''ר שמחפין בהם מיני פירות ובשמים שזה יש בה חימוץ גמור. וכתב הח''י דאף לכתחלה ראוי ליזהר לענין להשהותה בדברים אלו מ''מ אם עבר ושהה אותם התערובות ואיכא הפ''מ או מניעת שמחת יום טוב אין לאסור בדיעבד דאיכא ספיק' וחשש' טובא דלמא לא נתערב בו ואת''ל נתער' בו דלמא נתבטל קודם פסח ואת''ל לא נתבטל דלמא לא עירבו בו סולת מחטים לתותים ומי פירות אינו מחמיץ ואת''ל לתתו דלמא לא נתחמץ ע''י לתיתא זו. ומ''מ קודם שיורה המורה צריך חקירת חכם איך ומה נעשה כי דבר זה משתנה לפי המקום ולפי הזמן ולכתחלה נוהגין להחמיר בכל ענין אך מה שאנו קורין עכשיו צוקי''ר קאנדי''ל רבים מעמי הארץ מקילין ונמשך להם טעות זה מלשון הרב בהג''ה וכבר הסכימו האחרונים שטעות הוא בידם כמ''ש: ועיין בשכנה''ג שכתב דגם צוק''ר שהוא דק דק היטב יש גם כן חשש חימוץ וגם המשקה הנעשה מצוק''ר שקורין שראפי' או לאט וארי''ג נוהגין להחמיר ועיין בספר בני חייא: 