אם רצה להוסיף כו' אם מוסיף אותה בשביל כל ישראל כו'. ונראה דצרכי יחיד יכול לשאול בלשון רבים אם רוצה ועדיף טפי וראיה מתפילת הדרך אלא כשאומר בלשון רבים צ"ל בסוף הברכה דוקא וארבע חלוקים בדבר. אחד שבברכת ש"ת יכול לשאול כל צרכיו בכל ענין שירצה. ב' שאם בא לומר בסוף כל ברכה וברכה מעין כל ברכ' אומר אפילו לא יהא צרכיו ממש כיון שאומר אותה בלשון רבים אבל בל' יחיד אסור לומר כיון שאינו אומר אותו בעבור כל ישראל ודוקא בסוף כל ברכה אבל באמצע הברכות לא כיון ששואל צרכי הרבים באמצע נראה כמוסיף על המטבע שטבעו חז"ל. ג' שאם שואל צרכיו ממש כגון על החולה שיש לו וכיוצא בזו יכול לאומרו בלשון יחיד ואפילו באמצע הברכה אבל לא בלשון רבים שלא יהא נראה כמוסיף על המטבע שטבעו חז"ל. הד' שבסוף התפלה אפי' קודם יהיו לרצון יכול לאומרו כרצונו בין בלשון יחיד ובין בל' רבים בין צרכיו ממש בין צרכי ציבור (הר"ר יונה פרק א"ע):