Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0012/2007).
Följande frågor har ställts till rådet:
Angående: Fortsatt ratificering av EU:s konstitution
Till det tyska EU-ordförandeskapets prioriteringar hör att fortsätta ratificeringsprocessen för EU:s konstitution.
Har det tyska ordförandeskapet redan den färdplan för den fortsatta konstitutionella processen som behövs för att en konstitution ska kunna antas före de nästa valen till Europaparlamentet 2009?
Vilka konkreta åtgärder tänker det tyska ordförandeskapet vidta för att uppnå sitt mål när det gäller en snabb ratificering av konstitutionen?
Gernot Erler
Herr talman, ärade ledamöter! Med hänvisning till det mandat som rådet gav det tyska ordförandeskapet vid sitt möte i juni 2006 kommer ordförandeskapet att lägga fram en rapport under det första halvåret 2007. Europeiska rådet ville att rapporten skulle innehålla en utvärdering av de framsteg som gjorts under överläggningarna om konstitutionsfördraget och belysa möjlig framtida utveckling.
Under utarbetandet av denna rapport samråder ordförandeskapet för närvarande med företrädare för alla medlemsstater och kommer under de kommande veckorna att ta kontakter på olika nivåer. Med tanke på det stadium som ordförandeskapets arbete nu befinner sig i kan vi för närvarande inte exakt uppge vad rapporten kommer att innehålla och vill inte föregripa den.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Jag tackar rådets ordförande för svaret, men jag är inte nöjd med svaret, eftersom det är en av Tysklands prioriteringar. Jag har ställt några mycket specifika frågor och jag vill ändå be rådets ordförande att kommentera det dokument som idag håller på att utarbetas (åtminstone de viktigaste och mest huvudsakliga punkterna).
Gernot Erler
Den enda möjlighet jag har att besvara er fråga, fru Andrikienė, är att hänvisa till förfarandet. Vi har fått mandat att utarbeta denna rapport med utgångspunkt från djupgående samråd med alla medlemsstater.
Denna process har ännu inte avslutats. Rapporten kommer att läggas fram vid toppmötet i juni och det är först i juni som det blir möjligt att göra den sista finputsningen av den. Det skulle verkligen minska våra möjligheter till verkliga framsteg om jag i dag skulle avslöja några detaljer för parlamentet om vad vi eventuellt kommer att ta upp i rapporten. Allt jag kan säga är att vi deltar i samråd och kommer att fortsätta med det tills i juni, och att vi då kommer att lägga fram en omfattande rapport i vilken det naturligtvis kommer att anges vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas, men det är självklart att detta måste vara ett beslut som Europeiska rådet ska fatta.
Talmannen
Mina damer och herrar! Det finns en ordningsfråga som jag anser att vi måste klargöra från början. Beträffande denna fråga har vi fått en begäran om fem tilläggsfrågor. Jag har ungefär 100 frågor till rådet, och alla kommer inte att besvaras, men jag strävar efter att rådet ska svara på så många som möjligt. Jag kan därför endast låta två parlamentsledamöter per fråga få ordet och naturligtvis ska jag använda det vanliga kriteriet att försöka växla mellan de politiska grupperna.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Tack till rådets ordförande för ert svar! Jag blev personligen väldigt nöjd med det, men valde att inte säga för mycket.
Ni talar om en samrådsprocess, men accepterar ni då att ni bör lyssna på dem som anser att det inte är en särskilt bra idé att återvända till en konstitution, eller ett konstitutionsfördrag för den delen, som en del av samrådet? Vi ser fram emot er rapport, men jag ber er vara öppen för att stryka och även inkludera vissa saker. Accepterar ni det?
Gernot Erler
Samrådsprocessen gör att vi måste komma med ställningstaganden på mycket bred grund och godta förslag och rapporter som vi får från de enskilda länderna. Den enda frågan är vad som kommer att ingå i vår övergripande rapport, men vi kan besluta det först när vi har fullständig överblick.
DanutBudreikait
(LT) Vid ledarnas toppmöte uttryckte Polen missnöje över metoden för beslutfattande och ansåg att den inte tar hänsyn till Polens intressen. Vissa länder är också missnöjda över hur ledamöter av kommissionen utses liksom antalet kommissionsledamöter. Kan detta ses över och kommer det att påverka den fortsatta översynen och förändringen av konstitutionen?
Gernot Erler
Vi skulle naturligtvis föredra att arbeta i en situation där ledamöter från alla håll var nöjda, men den fråga jag ska besvara gäller samrådet och den rapport som vi har fått ett enhälligt mandat att utarbeta, vilket även Polen - såvitt jag förstår - var delaktigt i, så det finns inga problem med mandatet och inte heller några motsättningar.
Vi hoppas att alla de 27 medlemsstaterna kommer att finna att deras synpunkter återspeglas i den rapport som vi ska lägga fram och att vi då ska kunna utbyta synpunkter om de åtgärder som måste vidtas för att processen rörande konstitutionen ska vara godtagbar.
Angående: Framsteg avseende rambeslutet om kampen mot rasism och främlingsfientlighet
Vilka framsteg kan rådet redogöra för när det gäller rambeslutet om kampen mot rasism och främlingsfientlighet?
Gernot Erler
Herr talman, ärade ledamöter! Förslaget till rambeslut om kampen mot rasism och främlingsfientlighet är en av det tyska ordförandeskapets prioriteringar på området rättsliga och inrikes frågor. Artikel 36-kommittén behandlade i januari 2007 detta instrument på grundval av ett tyskt kompromissförslag som till stor del grundas på Luxemburgs kompromissförslag från 2005, vilket den övervägande majoriteten av delegationen ansåg som en potentiellt god grund för en överenskommelse om rambeslutet. Denna fråga togs dessutom upp inofficiellt i samband med rådsmötet den 15 februari 2007 i Bryssel, då den diskuterades under lunchen. Ordförandeskapet har för avsikt att med utgångspunkt från överläggningarna lägga fram en reviderad text och presentera den för rådet vid mötet den 19 april 2007.
Emine Bozkurt 
suppleant för frågeställaren. - (NL) Även om jag bör tacka er för att ni har svarat på frågan vill jag att ni svarar på ytterligare en fråga. Ni sa att frågan skulle tas upp igen den 17 april, men kan ni ge oss en sammanfattning av vilka konkreta åtgärder vi kan förvänta oss av det tyska ordförandeskapet de kommande tre månaderna? Om vi inte kan förvänta oss några sådana, vad tror ni att överlämnandet av ärendet till Portugal kan betyda i fråga om framsteg?
Gernot Erler
Jag kan faktiskt inte göra mer än att upprepa att den åtgärd som vi avser att vidta den 19 april - att lägga fram det reviderade förslaget till rambeslut - är ett viktigt framsteg. Texten i rambeslutet kommer att tydliggöra precis vilka uppgifter som åligger medlemsstaterna för att mer kraftfullt bekämpa rasism och främlingsfientlighet.
Jörg Leichtfried
(DE) Jag vill ställa en ganska praktisk fråga som har kommit upp under debatten om denna punkt. Den gäller krocken mellan två filosofier. Å ena sidan finns det, som i Österrike och Tyskland, lagar med vissa föreskrifter om straffrättsliga åtgärder, medan yttrandefriheten å andra sidan har företräde framför sådana bestämmelser i andra europeiska länder. Vilket stadium har diskussionerna i rådet nått i denna fråga?
Gernot Erler
Jag tror faktiskt att ni har rätt, herr Leichtfried. Det finns ingenting som motsäger ert påstående att det inte råder någon konflikt mellan dessa båda intressen och att det är svårt att förena dem. Av det skälet kommer rambeslutet att ge de enskilda medlemsstaterna ganska stort spelrum då de fattar sina praktiska beslut i enlighet med det egna landets rättsliga kultur.
I rambeslutet kommer man exempelvis att avstå från att uttala sig om särskilda historiska händelser, eftersom förnekande av sådana kan bli föremål för straffrättsliga åtgärder. I denna fråga måste varje land självt fatta beslut, även om det i rambeslutet säkert på något sätt måste fastslås att offentligt godkännande, förnekande eller bagatelliserande av folkmord, krigsförbrytelser eller brott mot mänskligheten ska vara straffbart.
Den exakta formuleringen och motiveringen till vad som utgör ett sådant brott och hur det ska bestraffas enligt ett enskilt lands ståndpunkt kommer säkert också i fortsättningen att vara en fråga för medlemsstaterna, och det kan inte fastställas några särskilda lagar om detta i rambeslutet.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Jag försöker fortfarande att få en klar bild av vad man avser att uppnå under det tyska ordförandeskapet. Under Luxemburgs ordförandeskap var det möjligt att nå en överenskommelse. Har jag uppfattat det rätt att åtgärder kommer att vidtas för att åtminstone minimalt harmonisera bestämmelserna om straffrättsliga åtgärder vid spridning av rasistiska och främlingsfientliga uppgifter, eller kommer det att bli något annat?
Gernot Erler
Beträffande våra avsikter hänvisar jag ledamoten till det svar jag just har gett. Jag kan inte göra något annat än att upprepa att då vi diskuterar rasism och främlingsfientlighet talar vi om definitionen av ganska abstrakta begrepp, och att avsikten är att rambeslutet ska leda till en överenskommelse om vad begreppen innebär. Jag vill inte återigen upprepa det jag just har sagt. Genomförande och beslut om detaljfrågor kommer också i fortsättningen att ligga inom medlemsstaternas behörighetsområde.
Angående: Åldersgräns för elektroniska spel
Vilka direkta initiativ tänker det tyska ordförandeskapet ta för att stävja spridningen av video och elektroniska spel med våldsinnehåll eftersom detta är något som oroar hela det europeiska samhället och med tanke på de ökade risker som är förenade med dess utbredning?
Anser ordförandeskapet att stävjande av våld och utbredningen av de medel som stimulerar det kan strida mot bestämmelserna om fri konkurrens eller yttrandefriheten?
Gernot Erler
Vid det informella mötet mellan den 14 och 16 januari i Dresden kom justitie- och inrikesministrarna överens om att frågan om videor och spel med våldsinnehåll till en början skulle behandlas genom att de olika nationella bestämmelserna och lagarna på detta område skulle ses över. Avsikten var att den planerade genomgången av de gällande nationella bestämmelserna skulle vara en utgångspunkt för att jämföra de skyddsbestämmelser, åtgärder och straffrättsliga åtgärder som finns tillgängliga, och medlemsstaterna skulle därigenom få viss insyn i vilket system som är bäst.
Sedan dess har rådets ordförandeskap utarbetat ett frågeformulär. Syftet med det är att sammanfatta den rättsliga ställningen i medlemsstaterna för medier - särskilt videor, dataspel och filmer - som glorifierar våld. Frågeformuläret är innehållsrikt och omfattar bestämmelserna för skydd av barn samt de allmänna förbuden i den straffrättsliga lagstiftningen och annan lagstiftning, både sådan som särskilt är avsedd att skydda barn och systemen för åldersgränser.
Frågeformuläret rör också den problematiska aspekten om i hur stor utsträckning yttrandefriheten garanteras i de olika nationella rättsystemen. Slutligen syftar frågeformuläret till att bedöma vilka spel med våldsinnehåll som är förbjudna i medlemsstaterna och föra upp dem på en lista. Avsikten är att frågeformuläret ska sändas till medlemsstaterna inom en snar framtid och att deras svar - såsom begärts - ska komma in i april, samt att utvärderingen av undersökningen i slutet av första halvåret 2007 ska bidra till att nå målet med säkerhetsnormer på detta område som omfattar hela EU.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman! Jag tackar rådsordföranden för svaret och önskar honom lycka till med att samla in svaren på frågeformuläret, och jag gratulerar honom till den korta tidsfristen.
Min fråga gäller inte åldersgränserna, precis som rådsordföranden sa, utan sambandet mellan förbud och den inre marknaden. Jag har ett exempel från mitt land, som har förbjudit spel och som har dömts av EG-domstolen för detta av skäl som rör den inre marknaden. Ni har också väckt frågan om yttrandefrihet, som också är en fråga som hindrar förbud.
Gernot Erler
Jag tror, fru Panayotopoulos-Cassiotou, att ni till fullo förstår vad vi vill göra, nämligen få till stånd en enhetlig gemensam skyddsnorm för hela EU. För närvarande kan jag dock bara beskriva hur vi ska göra. Huvudsakligen ska vi titta på de bästa metoderna. Hittills har bestämmelserna i EU verkligen varit mycket olika och vår tanke är att detta frågeformulär ska användas till att fastställa vad som fungerar och hur, samt vilka erfarenheter man haft - och var - för att få till stånd en enhetlig skyddsnorm i hela EU genom att helt enkelt göra jämförelser och se vilken gemensam grund som framkommer.
Med tanke på de stora skillnaderna mellan praxis i de olika länderna tror vi inte att det finns något praktiskt sätt att göra detta utom att till en början genomföra en sådan undersökning och att sedan titta på exempel på de bästa metoderna.
Inger Segelström
Frågeställaren efterfrågar åldersgränser på spel. Det finns en delvis EU-finansierad PG-märkning idag. I mitt land Sverige är alla dataspel åldersmärkta med ett samarbete mellan branschen och mellan staterna: +3 år, +7 år, +12 år, +16 år, +18 år. Dessutom har alla dataspel innehållsbeskrivning om diskriminering, om droger, det som är skrämmande och otäckt, grovt språk, sex och nakenhet och våld. Det finns idag ett väldigt bra system och EU är som sagt med och finansierar det. Jag skulle önska att både rådet och parlamentet tog del av detta, så att vi kan diskutera det när vi kommer till barnrapporten som kommissionen kommer med just nu.
Gernot Erler
Ni har besvarat hela formuläret praktiskt taget med en gång och propagerat för det svenska systemet. Det är naturligtvis tillåtet, och vi tittar gärna på det, men vi måste - och jag är säker på att ni förstår det - få information om andra system, och vissa av dem fungerar medan andra inte gör det, innan vi kan fatta något beslut om en lämplig strategi för hela EU. Vi kommer dock att undersöka era erfarenheter med stort intresse.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman! Jag vill påpeka att det finns ett fel i översättningen av titeln i min fråga. Jag frågar inte om åldersgränser, utan om sambandet mellan förbud och bestämmelser på den inre marknaden.
Talmannen
Klargörandet ska naturligtvis noteras.
Paul Rübig
(DE) Jag skulle vilja veta om det är möjligt att inrätta en underrättelseenhet som omfattar hela EU och till vilken vi med elektroniska hjälpmedel kan rapportera sådant som vi anser vara särskilt förkastligt.
Gernot Erler
Jag hänvisar till mitt uttalande nyss om att vi för närvarande befinner oss i vad som kan kallas inventeringsstadiet, och jag lägger helt enkelt till ert förslag till de olika exempel som vi just nu samlar in och säger att jag är mycket tacksam för det.
Talmannen

Angående: Att bekämpa korruption
Enligt artikel 9 i rådets rambeslut 2003/568/RIF av den 22 juli 2003 om kampen mot korruption inom den privata sektorn ska medlemsstaterna, före juli 2005, till rådet och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna införlivas med deras nationella lagstiftning. På grundval av en rapport som utarbetats med hjälp av denna information och en skriftlig rapport från kommissionen ska rådet före den 22 oktober 2005 bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt bestämmelserna i detta rambeslut. Har rådet gjort denna bedömning?
Framför allt är det viktigt att få veta om rådet har fått all information om införlivandet av bestämmelserna i Förenade kungarikets nationella lagstiftning enligt 2003 års rambeslut och varför rådet tror att det inte har förekommit några åtal i Förenade kungariket om utländska mutor? På vilket sätt tror rådet att den brittiska regeringens beslut i december 2006 om att lägga ned undersökningen om eventuella mutor i Al Yamamah-affären, vapenaffären mellan BAE System och Saudiarabien, är a) förenlig med Förenade kungarikets skyldigheter enligt rådets rambeslut, b) är förenlig med Förenade kungarikets skyldigheter enligt OECD-konventionen om bekämpande av bestickning, och c) bidrar till EU:s försök att få bukt med korruption i affärskontrakt runt om i världen?
Gernot Erler
Rådet har ännu inte fått kommissionens rapport om införlivande i medlemsstaternas lagstiftning av rambeslut 2003/568/RIF om kampen mot korruption inom den privata sektorn, och kommissionen har därför ännu inte behandlat frågan om huruvida medlemsstaterna har gjort det som begärs enligt bestämmelserna i rambeslutet.
Rådet har dock fått information om införlivande i Förenade kungarikets lagstiftning av rambeslutet från 2003 om kampen mot korruption inom den privata sektorn. I enlighet med artikel 9 i rambeslutet håller rådet på att granska i vilken utsträckning medlemsstaterna har antagit lagstiftning om genomförande av beslutet.
Rådet är dock inte skyldigt att undersöka på vilket sätt förfarandena genomförs i medlemsstaterna eller att yttra sig om de skyldigheter som medlemsstaterna har enligt den OECD-konvention som ledamoten hänvisar till.
Chris Davies 
suppleant för frågeställaren. - (EN) Det påstås att ett brittiskt företag, BAE Systems, på ett korrupt sätt har betalat ut mutor för att vinna konkurrensfördelar gentemot andra europeiska försvarsindustrier i Saudiarabien, och att en oberoende utredning har stoppats av den brittiska regeringen. Detta bryter säkerligen inte bara mot flertalet av EU:s principer, utan även mot konkurrensreglerna. Har rådet funderat på att ge kommissionen i uppdrag att vidta åtgärder mot den brittiska regeringen med anledning av dessa överträdelser, och om inte, varför? Vad krävs det för att få rådet att peka ut en av de egna medlemsstaterna?
Gernot Erler
Herr Davies! Vi måste mycket noggrant beakta vilka rättigheter rådet har i detta hänseende. Enligt den information vi har fått gäller fallet BAE Systems, som ni hänvisar till, eventuellt mutbrott bland utländska tjänstemän, men rambeslutet omfattar inte detta. Även om det finns bestämmelser om mutbrott inom den privata sektorn finns det inga bestämmelser som kan tillämpas på mutbrott bland tjänstemän, och inte några som helst bestämmelser om utländska tjänstemän. Av det skälet är inte rådet skyldigt att göra någonting alls i detta ärende.
Justas Vincas Paleckis
(DE) Jag vill fråga er, herr minister, om ordförandeskapet anser att det vore lämpligt att diskutera nya åtgärder med kommissionen, för att kanske kunna göra mer för att bekämpa korruptionen.
Vi vet att korruptionen i de olika EU-länderna varierar mycket och det skulle vara bra om vi kunde göra något för att minska den i alla länder.
Gernot Erler
Det är självklart, herr Paleckis, att det nuvarande ordförandeskapet, precis som dess företrädare, mycket gärna vill föra en intensivare kamp och genomföra mer omfattande kampanjer mot korruptionen i alla dess former i alla länder.
Som jag sa i den första delen av mitt svar har vi förstås ännu inte fått kommissionens rapport om genomförandet av rambeslutet i skriftlig form. Jag tror att det vore förnuftigt att invänta denna rapport och att sedan undersöka och analysera den för att se om och i så fall var åtgärder inte har genomförts tillräckligt eller nya insatser måste göras, och att sedan fatta beslut, men jag anser att ert påpekande är viktigt och att det är mycket möjligt att vi kommer att finna att detta försummats och att vi sedan måste vidta åtgärder.
Talmannen

Angående: Europeiskt upprop om livmodershalscancer
Jag skulle vilja uppmärksamma på den Europeiska temaveckan för förebyggande av livmodershalscancer som anordnas i januari och uppropet för att stoppa livmodershalscancer. Uppropet innehåller fyra element:
För det första införande av effektiva befolkningsbaserade gynekologiska hälsokontroller för upptäckt av livmoderscancer i enlighet med ”Guidelines on Quality assurance in Cervical Cancer screening” (riktlinjerna för kvalitetssäkring inom screening av livmoderhalscancer) i kombination med av specialister sammanställda folkhälsoprogram för att säkerställa att alla kvinnor får del av de hälsokontroller som står till deras förfogande.
För det andra underlätta utbytet av bästa praxis mellan medlemsstaterna så att den sakkunskap i världsklass som finns i en del medlemsstater kan komma hela EU till godo.
För det tredje främja oberoende befolkningsbaserad forskning i syfte att kunna fastställa bästa metoder för att tillämpa tillgänglig ny teknik i samband med folkhälsoprogrammen och därmed garantera största möjliga minskning av antalet livmodershalscancerfall i unionen.
För det fjärde betona den ytterst stora betydelse som välgörenhet, ideella organisationer och frivilliga har och stödja deras pågående kamp för att minska antalet fall av livmodershalscancer i Europa.
Stödjer det tyska ordförandeskapet detta upprop och om så är fallet vad kommer det att göra för att programmet genomförs på ett effektivt sätt i hela EU?
Gernot Erler
Jag tackar ledamoten för att hon uppmärksammar denna viktiga fråga. Jag hänvisar henne också till rådets svar på Jolanta Dičkutės skriftliga fråga.
I slutsatserna om kvinnors hälsa av den 2 juni 2006, vilka offentliggjordes i EUT C 146 av den 22 juni 2006, konstaterar rådet att livmoderhalscancer är en sjukdom som enbart drabbar kvinnor, vilket också nämns i texten till yttrandet. Rådet har betonat att det är viktigt med målinriktade strategier för att bekämpa sjukdomar bland kvinnor och kommissionen ber om stöd för att utbyta information och erfarenheter om de bästa metoderna för könsinriktade kampanjer och förebyggande av sjukdom.
Insamling av uppgifter och utbyte av information och bästa metoder rörande livmoderhalscancer är bland de åtgärder som man planerar att finansiera inom ramen för gemenskapens åtgärdsprogram för folkhälsa för perioden 2003-2008, och detta program håller för närvarande på att diskuteras. Det tyska ordförandeskapet är inställt på att få fram en slutlig överenskommelse mellan rådet och Europaparlamentet som garanterar att programmen genomförs och träder ikraft den 1 januari 2008.
Glenis Willmott
(EN) Tack för ert svar, herr rådsordförande!
Rådet känner säkert till att det nu finns ett nytt vaccin som kan skydda tusentals kvinnor mot livmoderhalscancer. Det uppskattas faktiskt att omkring 32 000 cancerfall hos kvinnor kan förhindras genom detta vaccin.
Kan rådet med tanke på detta försäkra parlamentet att ett vaccinationsprogram kommer att införas i så stor skala som möjligt i EU:s alla 27 medlemsstater, och kan ni även försäkra om att ett omfattande program för utbildning och information kommer att införas för att se till att alla föräldrar är fullt medvetna om fördelarna med ett sådant program?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Ledamoten har rätt. Beviljandet av licens för detta vaccin för att skydda mot humant papillonvirus är verkligen ett viktigt framsteg för att förebygga livmoderhalscancer. Det påstås faktiskt att vaccinet skyddar mot cancer i 96-100 procent av fallen. Vaccinet är dock fortfarande mycket nytt och - som ledamoten också sa - vaccinations- och informationsstrategierna befinner sig ännu i det tidiga utvecklingsskedet. Av det skälet betonas för närvarande fortfarande utbyte av kunskap och erfarenheter.
Vi anser dock att skyddet kan förbättras betydligt genom informationskampanjer och genomförande av de befintliga riktlinjerna för screening.
Talmannen

Angående: Kroatiens anslutningsförhandlingar
Hur ser rådet på det aktuella läget när det gäller anslutningsförhandlingar med Kroatien? Vilka framsteg förväntas under innevarande år som exempelvis inledande eller avslutande av behandlingen av kapitel?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Herr Posselt! I sina slutsatser av den 11 december 2006 erkände rådet Kroatiens framsteg, och betonade att anslutningsförhandlingarna hade börjat bra och att resultat hade börjat visa sig. Samtidigt underströk rådet att Kroatien nu måste bygga vidare på de framsteg som hittills uppnåtts. De framsteg som kandidatlandet gör bestämmer tempot i anslutningsförhandlingarna. Som ordförandeskapet har sagt till Kroatien, bland annat vid stabiliserings- och associeringsrådets tredje möte den 6 mars, bör den kroatiska regeringen lägga särskild vikt vid att påskynda sina reformer av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen.
Bland Kroatiens utmärkta åtaganden, som var resultatet av stabiliserings- och associeringsavtalet, har rådet betonat statliga stöd och förvärv av egendom. Rådet välkomnar att Kroatien fortsätter att samarbeta villkorslöst med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien och betonar att landet måste göra det också i framtiden. Samtidigt måste Kroatiens rättsväsende förbättra lagföringen och bestraffningen av krigsförbrytare. Kroatien måste också öka sina insatser inom området för goda förbindelser med grannländerna, däribland de insatser som måste göras för att lösa oavgjorda frågor, särskilt gränstvister.
Rådet har redan avslutat undersökningsförfarandet av 22 förhandlingskapitel. För sju av dessa kapitel har riktmärken fastställts vilka Kroatien ska uppfylla för att förhandlingarna ska inledas. Kroatien har direkt uppmanats att lägga fram sin förhandlingsposition för vart och ett av de återstående 15 kapitlen för anslutningskonferensen.
Beträffande inledande och avslutande av förhandlingskapitlen i anslutningsförhandlingarna måste två kapitel - vetenskap och forskning samt utbildning och kultur - inledas och avslutas igen tillfälligt. Ytterligare tre kapitel - ekonomisk och monetär politik, företags- och industripolitik samt tullunionen - har inletts. Dessutom har båda parternas förhandlingspositioner om kapitel 7 - immaterialrätt - lagts fram och det kapitlet förväntas inledas inom kort.
Bernd Posselt
(DE) Herr rådsordförande! Som föredragande för gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater om Kroatiens anslutning hoppas jag att det kommer att vara möjligt att avsluta förhandlingarna senast då nästa val till Europaparlamentet äger rum, så att Kroatien kan delta.
Jag har följande särskilda fråga: Anser rådsordföranden att det är möjligt att ytterligare cirka åtta kapitel kan inledas under det tyska ordförandeskapet, och kan ni verkligen försäkra mig om att man inte kommer att inta en hårdare hållning till Kroatien än till andra kandidatländer? Parlamentet får ibland intrycket att man försöker kompensera för att man inte var tillräckligt noggrann under de föregående anslutningarna.
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Herr Posselt! Ni kan åtminstone vara säker på att Kroatien absolut kommer att behandlas rättvist. Om ni tänker på ramvillkoren för förhandlingarna med Turkiet t.ex., så har ni naturligtvis rätt i att förhandlingsinstrumentet har förändrats genom åren, och om ni tänker på exempelvis de riktmärken som nyligen införts är det sant att ramen och instrumenten har utvecklats.
Detta är dock inte något som är speciellt för Kroatien, utan kommer naturligtvis att gälla alla framtida anslutningsförhandlingar, också dem med länderna på västra Balkan - som också hoppas få inleda förhandlingar någon gång. Det är inte fråga om att tillämpa någon särskild lag på Kroatien, utan detta återspeglar istället utvecklingen av instrumenten för utvidgning av Europeiska unionen som helhet.
Beträffande ledamotens fråga om framtidsutsikterna måste jag säga att det är svårt att göra förutsägelser. Jag kan bara i allmänna ordalag berätta för er att vi har kommit fram till att Kroatien på det hela taget är en mycket noggrann och engagerad förhandlingspartner och att vi oavsett andra tankar rörande de politiska ramarna eller tidsplanen eftersträvar snabba framsteg under förhandlingarna.
Jag har naturligtvis nämnt det nuvarande läget i förhandlingarna - som är utmärkt. Om ni betänker att Kroatien lämnade in sin ansökan om medlemskap så sent som 2003, fick status som kandidatland 2004 och inledde förhandlingar i oktober förra året är detta en förvånansvärt snabb utveckling - också jämfört med de senaste anslutningsförfarandena med de 12 länder som har anslutit sig till EU. Vi utgår från att båda sidor är intresserade av att fortsätta att göra snabba framsteg.
Reinhard Rack
(DE) Rådsordföranden nämnde också Turkiet och gjorde till och med en direkt jämförelse. Här har några förhandlingskapitel skjutits upp eller så har det beslutats att de inte ska inledas igen. Anser rådet att förhandlingarna verkligen går framåt i olika takt eller är detta huvudsakligen en formell åtgärd vars konsekvenser kommer att synas senare?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Herr Rack! Som ni vet fanns det särskilda skäl till att förhandlingarna sköts upp för vissa kapitel. Att lösa detta problem så att vi kan återgå till en normal rytm är Turkiets ansvar.
En sak är naturligtvis sann. Hela strategin för förhandlingar med Turkiet styrs av andra regler än de övriga förhandlingar som hittills har genomförts - däribland de som nu genomförs parallellt - vilket innebär att ett enhälligt beslut måste fattas varje gång ett kapitel inleds eller avslutas. Beslutet från oktober 2005 gör det möjligt för alla medlemsstater att själva spela en särskilt stark, ja till och med kontrollerande, roll i förhandlingarna - något som faktiskt från början var skälet till att det fattades ett enhälligt beslut att inleda förhandlingar. Turkiet förstår också detta och har godkänt detta förfarande och tillvägagångssätt.
Man kan därför inte säga att Turkiet behandlas orättvist. Det är snarare så att enhällighet inte hade kunnat uppnås på annat sätt. Båda sidor har godtagit detta enhälliga beslut.
Justas Vincas Paleckis
(DE) Det är känt att regionalt samarbete och bra förbindelser med grannländer utgör en del av EU:s politik. Rådets ordförande har nämnt att det förekommer en rad problem rörande Kroatiens förbindelser med andra länder, till exempel gränstvister. Vem har, som rådets ordförande ser det, störst ansvar för att dessa gränsavtal ännu inte har undertecknats, Kroatien eller dess grannländer?
Gernot Erler
Herr Paleckis! Jag vill helst undvika att lägga skulden på någon. Det har varit vår politik under alla andra anslutningsförfaranden. Vi har alltid sagt att det i ett av Köpenhamnskriterierna fastslås att bra förbindelser med grannländer måste upprättas. En förutsättning för det är att alla problem med ett lands grannländer löses. Så länge som ett land inte ber oss att ingripa på något sätt antar vi att landet försöker lösa dessa problem på egen hand, eftersom det är en förutsättning för själva utvidgnings- och anslutningsförfarandet. Vi bör inte i detta skede ha en annan politik gentemot Kroatien än vi tidigare hade gentemot de andra 12 länderna, som alla löste sina grannskapsproblem och gränsproblem på eget ansvar. Detta gäller även Östersjöstaterna, även om det olyckligtvis återstår några saker att reglera där nu. Men detta är en god praxis och den bör inte frångås.
Talmannen
Eftersom följande frågor rör samma ämne kommer de att tas upp tillsammans.
Angående: Zimbabwe
De nuvarande EU-sanktionerna mot Robert Mugabes regim upphör den 20 februari 2007.
Till följd av ”Operation Murambatsvina”, som innebar att hundratusentals människor i hela landet tvingades lämna sina informella bostäder under 2005, har Zimbabwes regering vid upprepade tillfällen hindrat FN:s insatser för att tillhandahålla tillfälliga bostäder för dessa människor och tvingat några av de mest utsatta människorna att lämna sina hem flera gånger.
Kan rådet, mot denna bakgrund och med hänsyn till de väldokumenterade kränkningar av de mänskliga rättigheterna som motståndare till Mugabes regim har utsatts för, ge garantier för att EU vägrar att acceptera dessa kränkningar och visar detta genom att förlänga sanktionerna?
Angående: EU:s förbindelser med Zimbabwe
Kan rådet ange vilka åtgärder det tänker vidta gentemot Zimbabwes regering med hänsyn till de uppenbara kränkningarna av mänskliga rättigheter i landet? Är rådet medvetet om att Zimbabwe hotas av hungersnöd? Känner rådet till att Zimbabwes regering har fått både politiskt och ekonomiskt stöd av Sydafrikas regering under de senaste åren?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Herr talman! Tack så mycket för att jag får besvara dessa frågor tillsammans, eftersom de rör samma ämne.
Mitt svar är följande. Rådet kan bekräfta att restriktionerna mot Zimbabwes regering kommer att förlängas i sin nuvarande form. Den 19 februari 2007 förlängdes de med ett år till. Rådet följde situationen i Zimbabwe noggrant under det senaste året, men kunde inte se några förbättringar i fråga om de kriterier som det hade fastställt som ett villkor för att återuppta dialogen.
Rådet följer den humanitära och sociala situationen i Zimbabwe mycket noggrant. Humanitärt bistånd, däribland livsmedelsbistånd, tillhandahålls där det behövs. Rådet ägnar särskild uppmärksamhet åt situationen för de mänskliga rättigheterna i Zimbabwe. I september 2006 utfärdades, efter våldsamma attacker på demonstrerande fackföreningsmedlemmar, ett uttalande där Zimbabwes regering uppmanades att ”upphöra med hot och övervåld och att respektera sina medborgares mänskliga rättigheter och grundläggande friheter”. I samband med det nämnde EU uttryckligen den afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter, som även Zimbabwe har undertecknat.
Ordförandeskapet reagerade omedelbart med ett uttalande på den våldsamma upplösningen av ett fredligt möte i Harare som anordnats av kyrkan den 11 mars 2007, då en deltagare dödades, flera skadades och många arresterades. Det uttryckte sin oro för att de zimbabwiska myndigheterna kriminaliserade detta fredliga möte och krävde att de personer som arresterats skulle friges omedelbart och att de skulle få tillgång till juridiskt bistånd och läkarvård.
Det råder inget tvivel om att krisen i Zimbabwe har haft ett negativt ekonomiskt och socialt inflytande på hela regionen under flera år. När det gäller Sydafrikas roll så antar rådet att landet följer den politiska, ekonomiska och sociala utvecklingen i Zimbabwe mycket noggrant och arbetar med att lösa problemet med de medel som landet förfogar över.
Fiona Hall 
suppleant för frågeställaren. - (EN) Herr ordförande! Utvidgningen av restriktionerna i Zimbabwe välkomnas verkligen, men med tanke på tidigare brott mot de mänskliga rättigheterna, och bland annat hur man nyligen har behandlat Morgan Tsvangirai och hans kolleger, och med tanke på att den nuvarande regimen mycket väl kan sitta kvar efter valet i slutet av den här månaden, hur tänker rådet behandla Afrikanska unionens krav på att alla dess medlemsstater deltar vid toppmötet mellan EU och Afrika som är tänkt att hållas i Lissabon i december?
Brian Crowley 
suppleant för frågeställaren. - (EN) Tack till rådets ordförande för svaret.
Efter gripandet av Morgan Tsvangirai förra söndagen, dröjde det ända till i går, tisdag, innan han ställdes inför domstol och fick möjlighet till läkarvård.
Vi känner alla till de brott mot de mänskliga rättigheterna som har ägt rum, eftersom de har dokumenterats väl under de senaste månaderna, men det finns även effekter för invånarna: 3,5 miljoner flyktingar har lämnat Zimbabwe. Dessutom var priset på en limpa bröd 3000 zimbabwiska dollar förra lördagen, och i dag är det 9000. Arbetslösheten är uppe i 80 procent. Är det inte dags nu för grannländer, som Sydafrika, att tydligt ta ställning mot Zimbabwe och Robert Mugabes korrupta regim?
Gernot Erler
Era följdfrågor är mycket uppskattade. Eftersom detta är så aktuellt kan jag kanske börja med vad som hänt oppositionsledaren Morgan Tsvangirai. Enligt den senaste informationen har de 14 personer som arresterades utan att skadas - efter att de som krävts inställt sig i rätten - sedan skickats hem igen, eftersom domstolen uppenbarligen insåg att det inte fanns någon talan med tillräcklig grund mot dem.
Men Morgan Tsvangirai, som tydligen är allvarligt skadad, har ännu inte skickats hem. Enligt den senaste informationen har han fått en spricka i skallen, han har förlorat en hel del blod och är för närvarande under intensivvård. Ytterligare elva personer skadades också när de blev arresterade, och kunde därför inte infinna sig till häktningsförhandlingarna, om man nu ska använda sig av så modern terminologi för att beskriva det. Vad som har hänt dem är fortfarande oklart. Vi arbetar naturligtvis med antagandet att de, i likhet med de oskadade, också har frigivits.
Jag vill ta tillfället i akt att upprepa att rådets ordförandeskap har gett uttryck för sin stora oro för denna dåliga behandling och för de allvarliga skador som oppositionsledare fått utstå, i följande ordalag: ”Ordförandeskapet framhåller än en gång den zimbabwiska regeringens ansvar för de arresterades säkerhet och för att de inte utsätts för kroppsskador, och det kommer att fortsätta att noggrant ge akt på vad som händer i Zimbabwe”. Vi är alltså fast beslutna att visa ett aktivt intresse för området med tanke på den dramatiska utvecklingen.
Medan jag är alltjämt är inne på detta ämne vill jag ta upp två andra frågor, först reaktionerna i de andra afrikanska staterna, där människor naturligtvis vet hur Mugabes regim är, och är väl medvetna om att det dramatiska händelseförloppet i Zimbabwe - där arbetslösheten är uppe i 80 procent och inflationen har passerat 5 000 procent - kommer att ha en skadlig effekt på hela regionen.
Men det är just därför att den här utvecklingen är så hotande som olika stater reagerar på olika sätt. Reaktionen från de afrikanska staternas gemenskap är inte enhetlig. Sydafrika till exempel, som säkerligen påverkas av vad som pågår, förlitar sig på tyst diplomati, som det vill använda sig av som en väg för att undvika en brytning mellan landet och en stat som är en granne, och en mycket viktig sådan dessutom. Detta motiveras utan tvekan av ekonomiska intressen.
Här ser vi också en växelverkan i det att ju kraftigare de internationella påtryckningarna och ju starkare fördömandet av Mugabes regim i Zimbabwe är, desto försiktigare blir de afrikanska staterna och desto mer visar de vad de mycket väl skulle kunna kalla för afrikansk solidaritet. Vi måste helt enkelt komma ihåg detta och försöka att hantera situationen på ett intelligent sätt - vilket leder in mig på den andra följdfrågan, som har att göra med förberedelserna inför toppmötet mellan EU och Afrika i Lissabon, som är planerat till december.
För tillfället prioriterar vi förberedelserna av de frågor som ska behandlas vid detta viktiga toppmöte, och vi anser förvisso att detta är den viktigaste uppgiften för vårt ordförandeskap. Det finns naturligtvis fortfarande en rad andra problematiska afrikanska frågor som kommer att kräva vår uppmärksamhet under det här året, och därför anser vi att vi under de första sex månaderna måste genomföra en hel del av arbetet med att förbereda underlagen för detta toppmöte om Afrika.
Beslutet om vem som ska bjudas in att delta vid toppmötet kommer därför snarare att fattas senare under året, och därför kommer vi att noga ge akt på vad som för närvarande händer i Zimbabwe, men ett beslut har ännu inte fattats om vem som faktiskt ska bjudas in, och därför kan jag inte besvara den frågan just nu.
Jim Allister
(EN) Herr minister! Jag tror att vi alla välkomnar ett förnyande av sanktionerna mot Zimbabwe, men det är uppenbart att det krävs mer än så, inte minst med tanke på de godtyckliga brotten mot de mänskliga rättigheterna som framkom i samband med förra veckans agerande mot oppositionen. Kommer rådet att utöva maximala påtryckningar på Zimbabwes grannländer? Är inte de nyckeln i den här frågan? Ni talar förskönande om att Sydafrika använder tyst diplomati, men är inte sanningen den att Sydafrika har utrustat den här regimen i flera år och att ni är alldeles för timida i ert svar till Sydafrika och behöver förstärka påtryckningarna ordentligt där?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Jag har just behandlat den här frågan ganska ingående, visserligen på ett ganska beskrivande sätt, genom att förklara relevanta hänsyn inom de afrikanska ländernas sfär, särskilt i Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC), som omfattar den här regionen. Vi för en dialog med länderna i SADC i frågan, och det ska vi fortsätta med. Men vår erfarenhet är att enbart ökade påtryckningar inte bidrar till att stärka det sätt som de afrikanska länderna behandlar Zimbabwe på - utan att det nästan blir tvärtom: det väcker instinktivt den afrikanska solidariteten.
Vi har ännu inte hittat ett svar på hur man ska ta itu med frågan, men vi ska naturligtvis fortsätta vår intensiva dialog med länderna i SADC - däribland naturligtvis med Sydafrika - eftersom vi än så länge inte vet vilka reaktionerna på de senaste händelserna kommer att bli. Detta mot bakgrund av Robert Mugabes tillkännagivande att han nu kanske kandiderar igen. Inga reaktioner på detta föreligger ännu från Afrika, men dessa reaktioner kommer att vara mycket viktiga för att bidra till ett beslut om hur vi ska förhålla oss.
Talmannen

Angående: Artikel 301 i den turkiska strafflagen
Under processionen inför begravningen av den mördade armeniske journalisten Hrant Dink (Istanbul, 23 januari 2007) krävde de tusentals demonstranter som följde den dödes kista att den turkiska strafflagens artikel 301 om ”offentligt förtal av den turkiska identiteten” skall upphävas. Alla påtryckningar för att få till stånd en ändring av artikeln har hittills varit fruktlösa.
Håller rådet med om att rättegångar om brott mot denna artikel bland annat bidrar till att göra de anklagade till måltavla, vilket tydligt visas av mordet på Hrant Dink? Vilka omedelbara åtgärder tänker rådet vidta för att artikel 301 i den turkiska strafflagen skall ändras?
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Europeiska unionen reagerade omedelbart på den tragiska nyheten om mordet på Hrant Dink. I sitt uttalande uttryckte ordförandeskapet övertygelsen att de turkiska myndigheterna kommer att identifiera och arrestera de personer som är ansvariga för detta avskyvärda mord så snart som möjligt, och att Turkiet stadigt kommer att fortsätta på sin väg mot ett fullständigt genomförande av yttrandefriheten.
Som frågeställaren utan tvekan är medveten om har rådet upprepade gånger betonat hur viktigt det anser att yttrandefrihet är. Det krävs fler fortsatta ansträngningar för att garantera att det råder yttrandefrihet i Turkiet i överensstämmelse med EU:s konvention om de mänskliga rättigheterna och relevant rättspraxis i Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.
EU har systematiskt tagit upp den särskilda frågan om artikel 301 i den turkiska strafflagen och andra vagt formulerade artiklar på alla nivåer inom ramen för den pågående reformprocessen i Turkiet.
Vid det senaste mötet i associeringsrådet EU-Turkiet klargjorde EU att Turkiet måste ändra de vagt formulerade artiklarna i överensstämmelse med relevanta EU-regler, om domare och allmänna åklagare håller fast vid en restriktiv tolkning av dessa bestämmelser. Vi förväntar oss att det tragiska mordet på Hrant Dink ska utgöra en vändpunkt som leder till påtagliga förändringar i strafflagen.
Frågeställaren kan också vara förvissad om att unionen kommer att fortsätta att följa utvecklingen uppmärksamt på det här området och ta upp frågan på alla nivåer om så krävs. Framsteg på detta centrala område är av avgörande betydelse för de allmänna framstegen i anslutningsförhandlingarna.
Kyriacos Triantaphyllides 
suppleant för frågeställaren. - (EL) Herr talman! Jag vill informera er om att just igår inledde allmänna åklagaren förfaranden om förtal av den turkiska identiteten mot Attila Yayla, en professor i statsvetenskap, som blev avstängd från universitetet Gazi i Ankara för att han kallade Kemalismen en reaktionär ideologi. Åklagarsidan gör de svarande till tydliga måltavlor för kritik. I Dinks fall hindrade den omständigheten att han frikändes av domstolen inte fanatiker från att mörda honom. Följaktligen kan inte rådet vänta på domstolsbeslut för att kräva att den turkiska strafflagen ska ändras.
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Herr Triantaphyllides! Ni förstår säkert att jag här idag inte i detalj kan gå in på något som hände igår, även om de saker ni säger olyckligtvis bekräftar det fortsatta behovet av de saker jag nämnde. Det finns ett tydligt behov av att föra den här dialogen på alla nivåer - och jag har förklarat att vi gör det - och även att sätta press på Turkiet att anpassa sina regler och sin lagstiftning på det här området till europeiska normer.
Detta är avgörande för möjligheterna till framsteg i anslutningsförhandlingarna. För närvarande är detta det viktigaste instrument som står till rådets förfogande och vi använder oss av det.
Panagiotis Beglitis
(EL) Herr talman! Jag har lyssnat noga till det svar som rådets ordförande gav Dimitrios Papadimoulis. Jag fruktar att vi begränsar frågan till enbart det tragiska fallet med mordet på Hrant Dink. Jag anser att Europeiska unionen och medlemsstaterna - och här måste det tyska ordförandeskapet spela sin roll - tillsammans måste se de farliga dimensioner som utvecklingen av det nationalistiska klimatet i Turkiet antar.
Med början i området Trapezounta håller idag ett allt mer utbrett nationalistiskt klimat på att utvecklas som skär tvärsigenom de politiska partierna och inte bara äventyrar livet för intellektuella, journalister, författare och journalister utan också den känsliga interna demokratiska balansen och naturligtvis Turkiets utveckling mot Europeiska unionen.
(Talmannen avbröt talaren.)
Gernot Erler
rådets ordförande. (DE) Ledamotens ord belyser ytterligare problemet med vagheten i den turkiska lagstiftningen. Detta gäller inte bara artikel 301 i den turkiska strafflagen, utan också lagstiftningen mot terrorism. Denna vaghet är inte bara ett juridiskt utan också ett politiskt problem, eftersom den plötsligt kan användas på ett annat sätt beroende på den rådande stämningen eller på den politiska utvecklingen. Av den anledningen uppmanar vi våra turkiska motparter att genomföra förändringar på just dessa områden för att åstadkomma en viss grad av rättssäkerhet och för att undvika en situation där viss oro eller vissa tendenser i turkisk politik leder till förändringar av människors rättssäkerhet. Detta är vårt viktiga mål. Ledamoten kan vara förvissad om att vi kommer att fortsätta att arbeta för det här målet med stort engagemang.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.05 och återupptogs kl. 21.00.)
