Dējējvistu labturība (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir jautājums Komisijai, uz kuru jāatbild mutiski, ko Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas vārdā uzdeva Paolo De Castro, par dējējvistu labturību - B7-0657/2010).
Paolo De Castro
Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Šodien ir lieliska iespēja apspriest stratēģisko jautājumu par dzīvnieku labturības aizsardzību lauksaimniecībā. Padomes Direktīva 1999/74/EK, ar ko nosaka minimālos standartus attiecībā uz dējējvistu aizsardzību, kas paredz atcelt dējējvistu turēšanu neuzlabotos būros kā sistēmu olu ražošanai, stāsies spēkā 2012. gada 1. janvārī. Šī dzīvnieku izmitināšanas metode tiks aizliegta, tās vietā paredzot tādas audzēšanas sistēmas, kas garantē uzlabotu dzīvnieku labturību.
Priekšsēdētāja kungs! Es labi atceros Eiropas Savienības lauksaimniecības padomes sanāksmi, kas notika 1999. gada 19. jūlijā. Tā bija svarīga diena, kurā es kā savas valsts pārstāvis (toreiz es biju Itālijas lauksaimniecības ministrs) atbalstīju šīs svarīgās direktīvas apstiprināšanu, balsojot par to.
Pašlaik, vienu gadu pēc šī jaunā tiesību akta neatceļamās stāšanās spēkā, dati liecina, ka Eiropas ražotāji turpina pielāgot savu ražošanas sistēmu, taču tas nenotiek bez sarežģījumiem. Mums ir vajadzīga konkrēta Komisijas apņemšanās aizsargāt dzīvnieku labturību, aizsargāt ražotājus, kuri ir pielāgojuši savu audzēšanas sistēmu atbilstīgi Padomes Direktīvas 1999/74/EK prasībām, un vienlaikus efektīvi nodrošināt jaunā tiesību akta īstenošanu, izvairoties no izkropļojumiem attiecībā uz tirgus konkurenci.
Tāpēc mēs ar kolēģiem uzskatījām par atbilstīgu iekļaut šo svarīgo jautājumu Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas, kuru man ir tas gods vadīt, darba kārtībā. Pēdējo mēnešu smagā darba rezultāts, iesaistoties visām parlamentārajām grupām, ir 2010. gada 28. oktobra jautājums, uz kuru jāatbild mutiski, kurā Komisijai ir uzdoti trīs svarīgi jautājumi.
Pirmkārt, lūgums ziņot par jaunā tiesību akta ieviešanu dalībvalstīs.
Otrkārt, kādas darbības jāveic dalībvalstīs, lai garantētu atbilstību šīs direktīvas nosacījumiem, un kāds kompromiss vajadzības gadījumā tiek meklēts ar tiem uzņēmumiem, kas izrāda patiesu vēlmi pielāgoties.
Visbeidzot, kādi pasākumi tiks veikti, lai izvairītos no krīzes olu tirgū tuvākajos gados un lai novērstu to trešo valstu negodīgu konkurenci Eiropas iekšējā tirgū, kurām nav pienākuma ievērot Eiropas Savienības direktīvas prasības.
Šie ir jautājumi, uz kuriem mēs gaidām konkrētas un noteiktas Komisijas atbildes. Visbeidzot, mēs lūdzam komisāri garantēt pārredzamāku tirgu atbilstīgi tā sauktā noteikumu savstarpīguma koncepcijai, lai veicinātu lielāku starptautisko konverģenci attiecībā uz tiem dzīvnieku labturības standartiem, ko piemēro Eiropas Savienībā.
Ir būtiski risināt šo jautājumu, ko mēs kopš savu pilnvaru sākuma vairākkārt esam apsprieduši komitejā, lai nepieļautu to, ka Eiropas centienus dzīvnieku labturības jomā - mūsu centienus, komisāre, - veltīgus padara tirgus, kas nespēj atzīt ar pārtikas produktiem saistītās sociālās vērtības. Mums jāsamazina kropļojošā ietekme, ko rada iespēja, ka mazākie ierobežojumi, kam pakļauti ražotāji ārpus Eiropas noteikumu sistēmas, viņiem varētu nodrošināt lielāku konkurētspēju.
Priekšsēdētāja kungs! Rezolūcijas priekšlikums par dējējvistu labturību, par kuru mēs šorīt balsosim, varētu būt svarīgs pirmais solis šajā virzienā.
Androulla Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms, komisārs Dalli lūdza mani nodot viņa atvainošanos, ka viņš personīgi nevar šeit piedalīties, taču es, būdama bijusī par dzīvnieku labturību un veselību atbildīgā komisāre, priecājos pārņemt šo jautājumu.
Es gribētu Komisijas vārdā uzsvērt, ka aizliegums turēt dējējvistas neuzlabotos būros, ko pieņēma 1999. gadā, ir svarīgs dzīvnieku labturības uzlabojums Eiropas Savienībā. Turklāt tas ir sekmējis intensīvas debates visā pasaulē. Es arī vēlos uzsvērt, ka par ES tiesību aktu attiecībā uz dējējvistu aizsardzību īstenošanu galvenokārt atbild dalībvalstis.
Komisija pieliek visas pūles, lai uzraudzītu īstenošanu dalībvalstīs, tostarp izmantojot pārbaudes, ko veic Komisijas eksperti, kā arī izmantojot datus, ko katru gadu iesniedz dalībvalstis, pamatojoties uz konkrētu Komisijas lēmumu par dzīvnieku labturības pārbaudēm saimniecībās.
Pagājušajā mēnesī, 2010. gada novembrī, 24 dalībvalstis Komisijai iesniedza oficiālus datus par dējējvistu ražotnēm 2009. gadā. Šodien tikai 18 dalībvalstis ir iesniegušas pilnīgus datus. Šie dati liecina, ka 66 % ražotņu šajās 18 dalībvalstīs dējējvistas audzēja brīvās turēšanas apstākļos, 29 % kūtīs, 3,5 % tradicionālajos būros un 1 % - uzlabotajos būros.
Taču Komisija apzinās, ka datos joprojām ir ievērojamas nepilnības un ka trīs dalībvalstis vispār nav atbildējušas, bet sešas dalībvalstis ir iesniegušas tikai daļējus datus. Tāpēc iepriekš minētā aina ne tuvu nav pilnīga. Komisija nepārtraukti pie katras izdevības, tostarp Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgajā komitejā un vadošo veterinārijas amatpersonu sanāksmēs, aicina dalībvalstis iesniegt trūkstošos datus.
Turklāt, lai labāk analizētu situāciju visā Eiropas Savienībā, Komisija nosūtīja dalībvalstīm oficiālu vēstuli, lūdzot tās iesniegt savus valsts rīcības plānus aizlieguma ieviešanas īstenošanai.
Šajā posmā Komisija savus centienus koncentrē uz to, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis līdz juridiski noteiktajam termiņam veic pasākumus, kas vajadzīgi aizlieguma izmantot neuzlabotus būrus ieviešanai. Dalībvalstu atbildībā ir nodrošināt, lai tās olas, kas nav ražotas saskaņā ar Direktīvu par dējējvistu aizsardzību, atbilstoši ES tiesību aktiem netiktu likumīgi laistas tirgū.
Labāka situācijas kopaina būs pieejama nākamajā gadā pēc ieinteresēto personu sanāksmes. Ieinteresēto personu sanāksme notiks 2011. gada janvārī.
Pašlaik šā produkta īsā uzglabāšanas laika dēļ, kā arī ES pārtikas drošības prasību dēļ olu čaumalās imports ir ļoti ierobežots. Atbilstīgi ES tiesību aktiem tās no trešām valstīm importētās kravas, kurās ir olas, ja nav pietiekamu garantiju attiecībā uz ražošanas standartu atbilstību, tiek marķētas, norādot, ka dējējvistu turēšanas metode neatbilst ES standartam. Šis marķējums ļauj skaidri nošķirt tās importētās olas, kuras nav ražotas saskaņā ar ES labturības prasībām.
Kā jau es teicu, Komisija sīkāk izvērtēs situāciju kopīgi ar visām ieinteresētajām personām sanāksmē, kas notiks 2011. gada 19. janvārī Briselē, kurā tiks apspriestas iespējas, kā nodrošināt šīs direktīvas vienmērīgu ieviešanu.
Esther de Lange
Priekšsēdētāja kungs! Mēs galvu reibinošā ātrumā traucamies uz situāciju, kad miljoniem olu neatbildīs Eiropas standartiem. Galu galā, kā jau šodien iepriekš tika teikts, ir gaidāms, ka 30 % no visām 2012. gadā saražotajām olām pārkāps aizliegumu turēt dējējvistas neuzlabotos būros, par kuru mēs vienojāmies 1999. gadā.
Komisāre, tas ir tikai vienkāršas matemātikas jautājums. Lauksaimniekam šāda veida dzīvniekam draudzīgas olas ražošana izmaksā par 8-13 % vairāk, ja vistas nav iesprostotas neuzlabotos būros. Taču, patīk tas mums vai nē, vidusmēra patērētājs joprojām izvēlas lētas olas, un par šāda veida dzīvniekam draudzīgu olu ir gatavs maksāt tikai 3-4 % vairāk. Tāpēc konkurētspējas ziņā neizdevīgais stāvoklis, ko rada šī situācija, ir ļoti skaidrs.
Galvenais jautājums ir šāds: ko jūs, Eiropas Komisija, gatavojaties darīt, lai nodrošinātu, ka tie lauksaimnieki, kuri pienācīgi ievēro noteikumus un kuri ir investējuši alternatīvās, netiek sodīti par labu viņu kolēģiem, kuri šajā ziņā atpaliek. Komisāre, lūdzu, neizvairieties atbildēt, aizbildinoties ar to pašu veco teicienu, ka dalībvalstis ir atbildīgas par īstenošanu un pārbaudēm. Jūs esat līgumu sargs, tāpēc visa mūsu uzmanība ir pievērsta jums. Manuprāt, ir arī ļoti skumji, ka mēs joprojām apspriežam datus un paļaujamies uz labāku ainu nākamgad, jo tad jau būs par vēlu!
Ko mēs darīsim? Ir jāpalielina spiediens! Savā rezolūcijā, mēs, protams, cita starpā pieprasām saglabāt neuzlabotu būru aizliegumu, vairāk pārbaužu, to, ka beidzot ir jāizstrādā valstu rīcības plāni un jānosaka eksporta aizliegums visām olām, kas nav ražotas saskaņā ar noteikumiem.
Komisija, tagad ir jūsu gājiens! Ja jūs neko nedarīsiet, tad cietīs ne tikai bona fide vistu audzētāji, bet, es baidos, ka cietīs arī jūsu uzticamība un visu Eiropas dzīvnieku labturības noteikumu uzticamība. Manuprāt, mēs visi gribam izvairīties no šādas situācijas.
Luis Manuel Capoulas Santos
Priekšsēdētāja kungs! Tāpat kā Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas priekšsēdētājam De Castro kungam, arī man pirms 12 gadiem bija iespēja kā lauksaimniecības ministram piedalīties lēmumā par tā tiesību akta pieņemšanu, ko mēs šeit šodien apspriežam. Tās bija ļoti ilgas un sarežģītas debates, jo mēs saskārāmies ar divām pretrunīgām vērtībām: apstākļu izveidi dzīvnieku labturībai un nozares konkurētspējas nodrošināšanu. Panāktais risinājums bija atbalsts dzīvnieku labturībai, un tas nodrošina pietiekami ilgu laiku, lai nozare spētu pielāgoties.
Lai gan joprojām ir palicis viens gads, līdz spēkā stāsies jaunie noteikumi, pieejamie dati par tām saimniecībām, kuras vēl nav pielāgojušās, mums rada bažas, ko patiešām apstiprināja arī komisāre. Mēs nevaram pieļaut, ka uzņēmumi, kas ir ieguldījuši un pielikuši lielas pūles, lai panāktu atbilstību šiem tiesību aktiem, tiktu sodīti vai pakļauti negodīgai konkurencei.
Es esmu pateicīgs komisārei par mums sniegto informāciju, taču mēs vēlamies iegūt sīkāku informāciju par to, kādu attīstību katra dalībvalsts reāli ir sasniegusi. Mēs arī gribam zināt, kādas konkrētas procedūras, izņemot tās, ko komisāre jau minēja, Komisija plāno ieviest, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi kopumā no 2012. gada 1. janvāra var nodrošināt atbilstību šim tiesību aktam, un vai starp dažādajām dalībvalstīm reāli pastāv minimāli vienota sodu sistēma. Tāds ir mērķis šai rezolūcijai, par kuru mēs šodien diskutējam, kas, es esmu pārliecināts, gūs plašu atbalstu Parlamentā. Taču mana grupa balsos pret to, lai pilnīgi vai daļēji tiktu svītroti punkti F, 8, 9 un 14, par kuru formulējumu un mērķiem mēs šaubāmies, vai tie atbilst ES tiesību aktiem, un kurus saglabājot, mazināsies šīs rezolūcijas uzticamība.
George Lyon
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties komisārei par šo debašu sākumā sniegto informāciju
Neatkarīgi no tā, vai jums ir pilnīga aina vai nav, negrozāms fakts ir tas, ka no nākamā gada 1. janvāra 80 miljoni olu Eiropas Savienībā, visticamāk, tiks ražoti nelikumīgu būru sistēmā. Tas tā vienkārši būs. Pastāv 12 mēnešu perēšanas cikls. Nav iespējams, ka šis rādītājs līdz tam laikam varētu būtiski mainīties.
Es gribētu zināt, kas man būtu jāsaka, piemēram, John Campbell no Glenrath Farms un visiem Apvienotās Karalistes ražotājiem, kuri katrs vidēji ir iztērējuši GBP 2 miljonus, lai nodrošinātu atbilstību šim tiesību aktam, un tagad uzņemas papildu izmaksas, kas ir par 8 un 10 % augstākas nekā izmaksas saskaņā ar tradicionālo būru sistēmu. Ko es teikšu mūsu pašmāju patērētājiem, kuriem mēs apsolījām, ka līdz 2012. gada 1. janvārim tirgū vairs nebūs olu, kas ražotas veco neuzlaboto būru apstākļos?
Es zinu, ko es gribētu, lai saka Parlaments un Komisija. Es gribu, lai es varētu atgriezties mājup un paziņot, ka mēs gatavojamies stingri rīkoties, lai nodrošinātu, ka tiesību akti tiek ievēroti. Nekādu atkāpju, nekādu termiņu pagarināšanu. Galu galā ražotājiem bija desmit gadi, lai nodrošinātu atbilstību prasībām.Es gribu, lai tās dalībvalstis, kas atbilst šīm prasībām, varētu aizsargāt savus patērētājus un savus ražotājus, spējot aizliegt nelegāli ražoto olu importu no tiem ražotājiem un valstīm, kas neatbilst prasībām. Es arī uzskatu, ka Komisijai, kad tai būs informācija, būtu jāsagatavo saraksts, nosaucot un kauninot tos, kuri nav nodrošinājuši atbilstību šīm prasībām. Nav attaisnojuma teikt, ka mēs neapzinājāmies, ka laiks tuvojas. Jebkurā uzņēmējdarbības ciklā desmit gadi ir ilgs laiks, lai spētu sagatavoties un ieguldīt.
Komisāre, es ceru, ka, noslēdzot šīs debates, jūs sniegsiet pārliecinošu paziņojumu, ka jūs izprotat ražotāju un patērētāju bažas, kā arī solījumu par stingru rīcību, kas pasargās gan ražotājus, gan patērētājus.
Martin Häusling
Priekšsēdētāja kungs, komisāre, jūsu atbildes mani nepārliecināja. Arī Komisijas sniegtā informācija Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā ne tuvu nebija pārliecinoša. Kā jau Lyon kungs norādīja, šī ir problēma, ar kuru mēs neizbēgami saskarsimies. Sākot no 2012. gada, 30 % tirgū esošo olu būs nelegālas. Taču mums nav ideju, kā tikt ar tām galā. Acīmredzami mums ir jāpārliecina valstis pildīt to ziņošanas pienākumus - atļaujiet man vaicāt, kāpēc mēs neuzsākam pārkāpuma procedūru vai vismaz nedraudam ar šādu rīcību, lai skaidri norādītu, ka galu galā Eiropas tiesību akti ir jāpiemēro visām dalībvalstīm un visiem lauksaimniekiem? Mēs esam izveidojuši ļoti augsta līmeņa uzticamību attiecībā uz dzīvnieku labturību, un tas mums ir arī jāaizstāv. Iedzīvotāji pamatoti gaida, ka šie standarti tiks piemēroti. Sabiedrība ir ļoti jutīga attiecībā uz dzīvnieku labturības jautājumiem. Galu galā mēs nodrošinām finansējumu un sabiedrības atbalstu lauksaimniecības kopienai, jo mums ir stingrāki noteikumi saistībā ar vides aizsardzību un dzīvnieku labturību. Nav nepamatoti apmaiņā pret to gaidīt kaut ko no visām dalībvalstīm. Tāpēc es gribētu pajautāt - ko Komisija šobrīd gatavojas darīt? Mēs jau esam izteikuši prasību komitejas līmenī. Mums patiešām ir nepieciešams nekavējoties ieviest pasākumu katalogu. Mēs nevaram pieņemt iespēju turpināt diskusijas, kuru mērķis ir pagarināt termiņu. Nav pieļaujami, ka mēs tagad sodām tos, kuri ir īstenojuši šo politiku, ļaujot citiem darboties ar vēl vairāk paildzinātiem pārejas termiņiem. Tas liks lauksaimniekiem zaudēt uzticību Eiropas Savienības iestādēm.
Jūs izvirzījāt jautājumu par marķēšanu. Kas notiks ar produktiem, kuri, piemēram, satur šķidras olas svaigo olu vietā? Kā mēs varam marķēt šādus produktus? Šis jautājums ir nekavējoties jāregulē vismaz minimālā līmenī.
Jau vairākkārt tika teikts, ka 10 gadi ir ilgs laiks. Ikvienam Eiropas Savienībā ir jāzina, ka šie termiņi būs jāievēro. Dalībvalstīm, tostarp jaunajām dalībvalstīm, nevar būt atrunu, sakot: "Piedodiet, mums nepietika laika. Desmit gadi patiešām nebija pietiekami ilgs laiks.”
Attiecībā uz dzīvnieku labturību Eiropas Savienība ir vadībā. Mēs varam to izmantot, lai aizstāvētu savus argumentus visā pasaulē. Mēs varam to izmantot, debatējot ar patērētājiem, tāpēc mums tas ir stingri jāīsteno, ja Parlaments un Komisija negrib zaudēt uzticamību attiecībā uz Eiropas standartu īstenošanu. Tādēļ mēs steidzami aicinām Komisiju rīkoties, nevis zaudēt vēl vairāk laika, riskējot ar to, ka situācija pēc 2012. gada 1. janvāra neapmierinās nevienu.
James Nicholson
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms, vai arī es varu pateikt, ka mani pilnīgi nepārliecina tas, ko komisāre mums šodien pastāstīja? Ir bijuši divi gadījumi, kad amatpersonas no Komisijas nāca uz Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteju un viņu rīcība, kā arī tas, ko viņi mums teica, bija ne tikai nepieņemama, bet arī pārkāpa visas robežas, un tā bija necieņa.
Tagad es klausījos komisāres teiktajā, un es ar milzīgu interesi ieklausījos dažās lietās, ko viņa teica, taču viņa mums nav pateikusi neko vairāk par to, ka janvārī notiks ieinteresēto personu sanāksme.
Ko tad jūs, komisāre, ieinteresētajām personām janvārī teiksiet? Kāds būs šīs sanāksmes iznākums? Mēs gribam to zināt, jo jums ir jāsaprot, ka šobrīd pēdējās vistas jau ir neuzlabotajos būros, attiecībā uz kuriem ir jāievēro šis termiņš. Tās jau ir tur. Parasti tradicionālajos būros vistām ir 13-14 mēnešu perēšanas cikls.
Šajā saistībā jūs savu piezīmju laikā izteicāt komentāru, un varbūt jūs atbildēsiet vai izvērsīsit šo komentāru - jūs teicāt, ka tām olām no trešām valstīm, kuras neatbilst līdzvērtīgiem standartiem, būs atšķirīgs marķējums. Ko jūs ar to domājat? Vai jūs iekļausiet punktu, ka ar tādu pašu zīmogu jāmarķē arī tās olas, kas pēc 2012. gada 1. janvāra Eiropas Savienībā tiks ražotas nelikumīgi, neļaujot tās eksportēt ārpus valsts, kurā tās ražotas, vai arī tās neļaus laist tirgū?
Tā ir milzīga problēma, jo, kā teica George Lyon, 2012. gada 1. janvārī 83 miljoni olu - mēs to zinām pilnīgi precīzi - būs nelikumīgas. Pašlaik tā ir ārkārtīgi skumja situācija arī mums Eiropā, jo cilvēkiem ir vajadzīgas olas, ko ēst. Tad ko mēs darīsim šajā jautājumā?
Es patiešām domāju, ka mums jāzina, kurp mēs virzāmies. Vai jūs mums apliecināsiet, ka martā jūs atkal ieradīsieties Parlamentā ar pienācīgu priekšlikumu par to, ko plānojat darīt - kādus pasākums jūs īstenosiet -, lai reāli kontrolētu šo situāciju? Kā jau tika norādīts, daudzi ražotāji jau ir izlietojuši miljoniem mārciņu, lai pielāgotos standartiem. Tagad nevar prasīt, lai viņi ciestu papildu zaudējumus tāpēc, ka citi negatavojas darīt to pašu.
John Stuart Agnew
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Komisija ir izraisījusi milzīgu krīzi olu rūpniecībā. Patīk tas vai nē, dienā "D” 100 miljoni putnu joprojām būs būros. Vai arī man būtu jāsaka - dienā "E”? Tā novēršanai nav ne naudas, ne loģistikas.
Iespējams, uzstāšana uz nesaudzīgu savu noteikumu ieviešanu gada laikā, ērti sēžot atzveltnes krēslā, kādam var sniegt lielu apmierinātības izjūtu, taču tas varētu nopietni apdraudēt Apvienotās Karalistes olu ražošanas nozares ilgtermiņa stabilitāti.
Palūkosimies uz to no praktiskās puses. Kā jūs likvidēsiet 100 miljonus vistu 24 stundu laikā? Vai, kā jūs katru dienu sasmalcinātu un likvidētu 83 miljonus olu? Pieņemot, ka jums kaut kā izdosies gūt panākumus kādā no šīm darbībām, kur vērsīsies patērētāji pēc saviem 83 miljoniem ikdienas olu? Pie Ukrainas, Indijas, Argentīnas, Brazīlijas, kur visas olas tiek dētas, dējējvistas turot daudznodalījumu būros. Vai kādai no šīm valstīm ir augstu labturības standartu reputācija?
Kad šī tirdzniecība sāksies, tā, pateicoties savām konkurētspējas priekšrocībām, ļoti strauji izvērtīsies. To būs ļoti grūti apturēt. Tā pilnīgi sagraus AK koloniju olu ražotāju centienus. Rezultātā mēs eksportēsim lielu daļu mūsu nozares, kas tikko ir veikusi milzīgus ieguldījumus, lai saglabātu atbilstību ES noteikumiem.
Es uzskatu, ka tirdzniecības aizliegums Eiropas Kopienas iekšienē ir pilnīgai neveiksmei nolemts pasākums. Būs ne tikai neiespējami veikt kontroli pie atvērtajām robežām, bet to varētu apstrīdēt arī PTO. Tādējādi vismazāk sliktais risinājums - un es saku "vismazāk sliktais” - ir pieļaut pagaidu atkāpes attiecībā uz prasībām neatbilstīgajiem ražotājiem, izvirzot konkrētus nosacījumus.
Ir daži kaili tēli, uz kuriem man patīk skatīties, bet man nepatīk tāds vizuāls tēls kā milzīgs daudzums kravas mašīnu ar kailām, nemarķētām olām, kuras 2012. gadā dodas prom no ārvalstu daudznodalījumu būru uzņēmumiem ceļā uz Apvienoto Karalisti. Nemarķētas olas ir dāvana negodīgam tirgotājam. Mēs AK to sāpīgā veidā esam iemācījušies.
Mūsu risinājums Apvienotajā Karalistē ir mehāniski marķēt olas ar koda skaitli, kas norāda uz olu ražošanas metodi attiecīgajā saimniecībā, kurā tās ir dētas. Šī darbība pašlaik norisinās arī manis paša saimniecībā, un šī tehnika ir uzticama. Komisija saka, ka tai ir pārāk sarežģīti organizēt īpaša koda marķējumu uz neatbilstīgajām olām par spīti tā acīmredzamajai nepieciešamībai. Jā, protams, tā ir tā pati Komisija, kas spiež Apvienotās Karalistes aitu audzētājus nevajadzīgi identificēt katru aitu atsevišķi, izmantojot neuzticamu elektronisko iekārtu. Kāda uzkrītoša nekonsekvence!
"Vismazāk sliktais” risinājums Eiropas Savienībai - un es vēlreiz lietoju šo izteicienu - ir uzstāt, lai dalībvalstis, kas neatbilst šīm prasībām, izmantotu savus reģionālos līdzekļus marķēšanas iekārtām un arī maksātu inspekcijai, kuras personāls ir prasībām atbilstošo dalībvalstu iedzīvotāji. Šī inspekcija apmeklēs arī iepakošanas vietas un izveidos to ražošanas uzņēmumu datubāzi, kuri savos produktos izmanto daudznodalījumu būros ražotās olas.
Lielākā daļa AK mazumtirgotāju grib izvairīties no daudznodalījumu būros ražoto olu pārdošanas pēc direktīvā noteiktā termiņa, taču viņi to varēs darīt tikai tad, ja šīs olas būs pienācīgi marķētas.
Mike Nattrass
Priekšsēdētāja kungs! Jautājums nav tikai par vistām nepiemērotos būros, bet arī par ES spēju pārraudzīt vienoto tirgu.
Dalībvalstīm tika doti 10 gadi, lai līdz 2012. gada 1. janvārim nodrošinātu atbilstību noteikumiem, vai arī produkts būs nelikumīgs. Vācija, Skandināvija, Nīderlande, Apvienotā Karaliste un citas valstis ir izpildījušas prasības, taču atsevišķi lielie ražotāji vienkārši ir atteikušies. Tas ir saistīs ar milzīgām kapitāla izmaksām, un atbilstības nodrošināšana nozīmē naudas aizņemšanos. Šo noteikumu dēļ ducis olu maksā par aptuveni 15 pensiem dārgāk. Tiem bandītiem, kuri neievēro atbilstību prasībām, varētu dot vairāk laika, un viņi tiktu acīmredzami apbalvoti, jo viņu ražotajām olām būtu izdevīgāka cena.
Olas no nelegālajiem būriem pasliktinās situāciju tiem, kuri ir ievērojuši ES prasības. Kāds ražotājs aizņēmās GBP 10 miljonus, lai nodrošinātu atbilstību šai direktīvai. Viņš rīkojās pareizi.
Vai Komisija gatavojas viņu pievilt un padarīs viņa ražotās olas nekonkurētspējīgas? Ja tiks dots papildu laiks, tad stāsta morāle ir šāda: ja ES pieņem direktīvu, tad ir izdevīgi to neievērot.
Esther Herranz García
(ES) Priekšsēdētāja kungs! 2012. gada 1. janvārī darbību varētu pārtraukt 400 Spānijas olu ražotāji, kas ir aptuveni 30 % no kopējā ražotāju skaita manā valstī, un tas būtu zaudējums 300 00 tonnu olu apmērā.
Eiropas Savienība varētu apturēt 80 miljonu olu, kas ir 2 miljoni tonnu, ražošanu, un, ja mēs nerīkosimies ļoti saprātīgi, vienīgais, ko mēs panāksim, būs tas, ka šo iztrūkumu nosegs imports no trešām valstīm, kuru dzīvnieku labturības standarti ir daudz zemāki par Eiropas Savienības standartiem.
Šī 1999. gada direktīva, ar ko paredz dējējvistu būru platības palielināšanu, prasa, lai mēs rīkotos racionāli un pozitīvi, jo pretējā gadījumā mēs tikai vājināsim Eiropas ražošanu un sniegsim papildu tirdzniecības iespējas trešām valstīm, kurās vienam putnam paredzētā vieta ir daudz mazāka, nekā pašlaik tā ir Eiropas Savienībā.
Šī direktīva prasa Eiropas ražotājiem pielikt lielas pūles, jo Spānijā vien ir skaidri redzams, ka izmaksas ir apmēram EUR 600 miljoni. Tāpat nevajadzētu aizmirst, ka tai ir ekonomiska ietekme, kas skar olu ražošanas nozari un pārtikas nozari kopumā.
Tāpēc es jūs lūdzu atbalstīt Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu) iesniegto 2. punkta grozījumu, kurā ir prasīts rast risinājumu vismaz attiecībā uz tām atbildīgajām saimniecībām un atbildīgajiem uzņēmumiem, kuru saimniecības ir pārveides procesā un kuri pabeigs šo pārveidi līdz 2012. gada janvārim. Mums šīs saimniecības ir jāatbalsta to iekārtu pārveidē un jādod tām laiks pabeigt šo procesu, tādējādi novēršot nelabojama kaitējuma nodarīšanu šīm saimniecībām, kā arī novēršot pēkšņu iztrūkumu ES tirgū, kas savukārt palielinās cenas patērētājiem.
Mums ir jāievēro šī direktīva, jādod iespēja olām un olu ražotājiem un arī jāievēro dzīvnieku labturības tiesības un patērētāju tiesības uz saprātīgu cenu.
Ulrike Rodust
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Šajā jautājumā es gribētu vēlreiz uzsvērt, ka lēmums par daudznodalījumu būru saimniecību prakses aizliegšanu jau ir pieņemts. Dalībvalstīm un olu ražotājiem ir bijis daudz laika īstenot direktīvu par atsacīšanos no tradicionālās daudznodalījumu būru prakses. Laiks vēl nav pilnībā beidzies - vēl joprojām ir divpadsmit mēneši rīcībai, pirms šī prakse tiks pilnīgi aizliegta.
Es uzskatu, ka mums ir jānodrošina, lai daudznodalījumu būru saimniecības tiktu pilnīgi aizliegtas līdz 2012. gada 1. janvārim. Jābūt iespējai tām dalībvalstīm, kas līdz tam laikam vēl nebūt ieviesušas direktīvu, draudēt ar juridisku rīcību, piemēram, finanšu soda sankciju piemērošanu.
Mums arī jānodrošina, lai olas, kas ražotas, izmantojot Eiropas tiesību aktiem neatbilstošu saimniecības praksi, netiek pārdotas Eiropas iekšējā tirgū.
Britta Reimers
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Mēs jau divpadsmit gadus zinām, ka no 2012. gada 1. janvāra daudznodalījumu būru saimniecību prakse ES būs aizliegta. Kā tas var būt, ka dažām dalībvalstīm nav pieticis ar šiem divpadsmit gadiem, lai savlaicīgi ieviestu šo aizliegumu un atbilstīgi sagatavotu savu putnkopības nozari? Šis ir tikai viens no daudziem piemēriem, kā slikta īstenošana noved pie vilšanās. Olu ražotāji tajās dalībvalstīs, kas ir savlaicīgi ieviesušas pārmaiņas, jau saskaras ar nedabisku situāciju konkurences jomā, kas ir pretrunā ES principiem.
Es aicinu Komisiju pieprasīt, lai visās dalībvalstīs tiktu apstiprināts atbilstīgais tiesību akts, un darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka tas tiek īstenots. Pēc 2012. gada janvāra olas vairs nedrīkstētu ražot daudznodalījumu būros, un tad nelegālās olas vairs nedrīkst nonākt veikalos, tādējādi pārtraucot to negatīvo ietekmi uz konkurenci. Tiem ražotājiem, kas ir mainījuši savu praksi atbilstīgi ES prasībām, nebūtu jānonāk finansiāli neizdevīgā stāvoklī, kamēr tie, kuri nav ieviesuši pārmaiņas, gūst ekonomisku labumu.
Nav iespējams Eiropas iedzīvotājiem izskaidrot, kāpēc ES tiesību akti netiek vienādi piemēroti visās dalībvalstīs un kāpēc dažas dalībvalstis vienmēr kavē to ieviešanu. Nesenās krīzes rāda, kur tas var mūs novest. Mums ir vajadzīga Eiropa, kas rīkojas saskaņoti, nevis tāda Eiropa, kurā katra dalībvalsts var darīt visu, kas tai patīk, neatkarīgi no pārējām.
Vicky Ford
Priekšsēdētāja kungs! Tāpat kā daudzas mātes, es vēlos pienācīgus dzīvnieku labturības standartus, bet es arī vēlos olas par saprātīgu cenu. Es neesmu putnkopības eksperte, un visi četri manas meitas mēģinājumi turēt mājas vistas ir beigušies ar to, ka vistas krita par upuri vietējai lapsai.
Tāpēc es labāk uzklausu profesionāļus - kā, piemēram, lauksaimnieku, 30 000 laimīgu, ES prasībām atbilstīgi audzētu vistu īpašnieku, kuru es pagājušajā mēnesī apmeklēju savā vēlēšanu apgabalā. Apvienotajā Karalistē cūkkopības nozarē tika saprasts - par dārgu cenu -, kāda kļūda ir dzīvnieku labturības augstāku standartu vienpusēja ieviešana. AK olu ražotāji izrādīja uzticību Komisijai un ir ieguldījuši simtiem miljonu mārciņu, lai sagatavotos šī tiesību akta ieviešanai.
Sabiedrības uzticība Eiropas Savienībā ir visu laiku zemākajā līmenī. Jums jāaizsargā tie, kas godprātīgi ir nodrošinājuši atbilstību šim tiesību aktam. Nav īstais laiks spēlēt aklās vistiņas ar olu ražotājiem.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikties Komisijai par atbildi, arī tik nepilnīgu, kāda tā ir. Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas priekšsēdētājs uzdeva ļoti specifiskus jautājumus, un tie nav pilnīgi atbildēti.
Īpaši es gribētu apšaubīt minētos rādītājus. Varbūt jūs varētu tos paskaidrot? Vai jūs teicāt, ka 66 % ražošanas tagad notiek brīvos apstākļos? Manā rīcībā nav tādas informācijas. Tāpēc es uzdrošinos teikt, ka jūsu rīcībā esošā informācija ir selektīva, un jums ir vajadzīga ļoti vispusīga ieinteresēto pušu tikšanās, jo šie, teiksim tā, ir ļoti izskaistināti dati. Tie galīgi nerāda patieso olu ražošanas ainu Eiropas Savienībā.
Gribu arī pateikt, ka tad, ja būtu viegli ievērot šo tiesību aktu un ja mūsu patērētāji patiešām - un es tā arī domāju - ļoti, ļoti gribētu labturībai draudzīgas vistu turēšanas sistēmas, viņi par tām maksātu attiecīgu cenu. Viņi tās grib. Viņi nenovērtē šīs sistēmas, un viņi negrib par tām maksāt. Kopš 2004. gada, kad es sāku strādāt Eiropas Parlamentā, es neesmu saņēmusi ne vienu patērētāja iesniegumu, lūdzot mani panākt šā tiesību akta īstenošanu.
Kolēģi, atcerieties to! Tāda ir faktiskā situācija. Taču ir svarīgi, lai šis Parlamenta apstiprinātais tiesību akts tiek pilnīgi īstenots un lai Eiropas Savienība aizsargā tos, kas ir ieguldījuši milzīgas naudas summas. Domāju, Komisija zina, ka tai būs jārisina juridiska problēma.
Es gribētu pievērsties tirgus situācijai. Būs milzīgs olu uzkrājums: 83 miljoni no tām, kuras 2012. gada janvārī būs nelikumīgas! Morālu un ētisku iemeslu dēļ mēs nevaram šīs olas izmest izgāztuvē. Būtu šausminoši, ja mēs to darītu, un arī tirgus ciestu un pieaugtu cenas patērētājiem, un sekotu protesti un sacelšanās.
Komisijai mums ir jāpastāsta, kas notiks tajā dienā, jo šīs olas neizbēgami nonāks tirgū, un būs dažu veidu olu melnais tirgus, tāpēc mums ir vajadzīga skaidrība šajā jautājumā.
Arī tiem, kas šobrīd atrodas pārejas posmā, jāzina, ka tirgus cenas netiks pazeminātas, jo viņus mulsina saņemtās ziņas.
No visiem jautājumiem, ko mēs šonedēļ apspriedām, šis jautājums ir izšķiroši svarīgs gan mūsu patērētājiem, gan arī mūsu ražotājiem. Mums ir vajadzīgas Komisijas atbildes.
Iratxe García Pérez
(ES) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Kā jūs redzat, mēs Parlamentā uzraugām atbilstību tiesību aktiem, tostarp tiesību aktiem, kas vēl nav stājušies spēkā. Ja mēs to darītu arī attiecībā uz citām nozarēm tiem tiesību aktiem, kas vēl nav stājušies spēkā, mums vajadzētu 15 dienas ilgas plenārsēdes.
Šodien mēs apspriežam nozari, kas nesaņem nekādu palīdzību no kopējās lauksaimniecības politikas un piedzīvo pārtikas cenu paaugstināšanos. Nozarei nav viegli tikt galā ar papildu izmaksām, taču tai tas ir jādara, lai nodrošinātu atbilstību augstajiem ražošanas standartiem, ko mēs esam noteikuši Eiropas Savienībā.
Visas pazīmes, šķiet, norāda uz to, ka daudzās dalībvalstīs ražotāji līdz 2012. gada 1. janvārim nespēs 100 % ievērot noteikto termiņu. Ir aprēķināts, ka ES tirgus vajadzību apmierināšanā būs 30 % produkcijas iztrūkums.
Rezultātā svaigas olas tiks ražotas šeit, un tās patiešām patērētājiem izmaksās vairāk. Olas pārstrādei mēs iegādāsimies citur, un mēs slēgsim to ES ražošanas daļu, kas nonāca šajā tirgū. Es ceru, ka līdz tam laikam mēs būsim guvuši lielākus panākumus, pieprasot savstarpīgumu mūsu attiecībās ar trešām valstīm.
Noslēgumā es gribu pateikt, ka šis tiesību akts būs obligāti jāievēro no 2012. gada. Līdz tam laikam Komisija var īstenot citus tiesību aktus, kas ir jau spēkā, piemēram, aitu un kazu elektronisko identifikāciju, kuri sniedz pievienoto vērtību izsekojamības un labu veterināro apstākļu ziņā un kuriem ir arī tieša ietekme uz dzīvnieku labturību.
Jarosław Kalinowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Ir diezgan skaidrs, kas ir teikts apspriežamajā rezolūcijā - nebūs izņēmumu un nebūs atkāpju. Eiropas Komisijai jāizstrādā instrumenti direktīvas ieviešanai un to ražošanas sistēmu sodīšanai, kas nav pielāgotas prasībām. Diemžēl nekas arī neizriet no paziņojuma rezolūcijas preambulā, ka dažiem ražotājiem būs bijuši 12 gadi, lai pielāgotos, turpretim citiem astoņi un vēl citiem tikai pieci gadi. Es gribētu piebilst, ka tie ražotāji, kuriem bija vismazāk laika pielāgoties, atbalstīja savu kolēģu vecajās ES dalībvalstīs pielāgošanās centienus, pērkot viņu nepielāgotos dējējvistu būrus, neapzinādamies problēmas, ko viņi rada sev. Eksperti ir atraduši pierādījumus, kas liecina, ka pēc Direktīvas par dējējvistu aizsardzību ieviešanas Eiropas Savienībā pieprasījums pēc pārtikas olām pārsniegs piedāvājumu, kas praktiski nozīmē to, ka no trešām valstīm importēs olas, kuras ražotas būros, kas noteikti vēl nav pielāgoti. Tāpēc es aicinu Komisiju izvērtēt iespēju saglabāt aizliegumu tradicionālo būru izmantošanai no 2012. gada 1. janvāra, vienlaikus arī meklējot risinājumus un skaidri noteiktus kritērijus attiecībā uz tiem ražotājiem, kas līdz 2012. gada 1. janvārim nebūs pabeiguši modernizāciju, kā tas ir minēts divos manas grupas atbalstītajos grozījumos.
Saskaņā ar rezolūcijas autoriem galvenais arguments, lai to pieņemtu, neskaitot dzīvnieku labturību un konkurētspēju, ir tas, ka pārejas periods pielāgojumu veikšanai bija labi zināms un paredzēts direktīvā un ka šo termiņu nevar mainīt. Ceru, ka tie deputāti, kas piekrīt šādai argumentācijai un balso par rezolūciju, būs tikpat apņēmīgi un vienprātīgi, kad būs jābalso par pārejas laika nepagarināšanu Eiropas Savienības tiešo maksājumu diferencēšanai pēc 2013. gada, jo 2013. gada termiņš tika iekļauts līgumā par šo pārejas laiku. Līgumā tas ir noteikts šādi, un nedomāju, ka mums vajadzētu to mainīt.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētāja kungs! Līdzšinējās debates ir parādījušas, ka pastāv nopietns interešu konflikts starp tiem, kas ir pabeiguši pāreju uz jauno sistēmu, un tiem, kas to vēl nav izdarījuši. Taču nopietns konflikts pastāv arī starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm. Es pilnīgi piekrītu Kalinowski kungam, ka vecajām dalībvalstīm bija daudz vairāk laika pārejai un ka patiesībā tās nodeva savas vecās, novecojušās struktūras jaunajām dalībvalstīm pirms to pievienošanās. Kaut arī tā, ir acīmredzami skaidrs, ka noteikumi ir jāievēro, un ir arī skaidrs, ka Eiropas Savienība atkal savus ražotājus nostāda neizdevīgos konkurences apstākļos, nosakot viņiem stingrākus noteikumus nekā tie noteikumi, ko piemēro ārējiem piegādātājiem attiecībā uz importu. ES ne tikai pieprasa ievērot šos noteikumus, bet arī diezgan bieži nespēj tos efektīvi kontrolēt. Tāpēc es uzskatu, ka Eiropas Komisija gatavojas pieņemt vēl vienu lēmumu, kas ES ražotājus nostādīs neizdevīgā stāvoklī attiecībā uz ārzemju tirgiem.
Georgios Papastamkos
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Es pilnīgi atzīstu vajadzību aizsargāt vienlīdzīgus konkurences nosacījumus Eiropas Savienībā, aizsargājot ražotājus, kas ir izpildījuši paaugstinātās prasības, kuras noteiktas šajā direktīvā. Taču vienlaikus mums ir jāatbalsta tie ražotāji, kas apņēmušies ievērot direktīvu, bet nespēj atļauties augstās izmaksas līdz noteiktajam termiņam. Ir ieviesti noteikumi, lai no 2012. gada 1. janvāra Kopienā nevarētu likumīgi laist tirgū un pārdot produktus, kas nav ražoti saskaņā ar tiesību aktiem.
Taču tajā pašā laikā turpināsies to produktu imports no trešām valstīm, kuri ražoti atbilstīgi zemākiem dzīvnieku labturības standartiem. Citiem vārdiem sakot, laikā, kad daudzām Eiropas Savienības saimniecībām draudēs uzņēmējdarbības pārtraukšana saistībā ar paaugstinātajiem dzīvnieku labturības standartiem, produkti tiks importēti no trešām valstīm, kuru standarti neatbilst pat tām specifikācijām, ko Eiropas Savienībā piemēro pašlaik. Jā, mums jāaizsargā dzīvnieku labturība, mums jāaizsargā pienācīga attieksme pret dzīvniekiem, bet mums ir arī jāaizsargā arī Eiropas sociālā un ražošanas pamatstruktūra.
Spyros Danellis
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Lai gan visiem Eiropas ražotājiem būtu jāievēro Kopienas tiesību akti un savlaicīgi jāveic vajadzīgie pielāgojumi, tiek lēsts, ka 30 % olu ražotāju līdz 2012. gada 1. janvārim to neizdarīs. Diemžēl šī situācija parāda, ka Eiropas Komisijai nav izdevies pārliecināt ražotājus, ka tas ir viņu labā un ka politikai, kas nav pārliecinājusi tieši ieinteresētās puses to aizsargāt, būs grūti gūt panākumus, lai kādi politikas pasākumi tiktu veikti. Mēs uzskatām, ka integrēta pieeja, kas saista ieguldījumu izmaksas ar labumu, ko gan ražotājs, gan patērētājs gūst no uzlabotu būru izmantošanas, varētu darīt vairāk, lai pārliecinātu ražotājus pieņemt noteikumus, un, protams, šāda pieeja aizsargātu noteiktas Eiropas produktu atšķirības, pamatojoties uz kvalitātes, drošības un dzīvnieku labturības standartiem, un aizsargātu tos no negodīgas konkurences attiecībā uz nevienlīdzīgiem noteikumiem ar trešām valstīm, kas, mēs baidāmies, ir tieši tas, kas notiks.
Giovanni La Via
(IT) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Dzīvnieku labturības jautājums ir jautājums, ko Parlaments ir aplūkojis daudzas reizes, un es uzskatu, ka Parlaments, Komisija un Padome ir pieņēmusi pārdomātu un līdzsvarotu lēmumu. Es nedomāju, ka mēs varam no tā atkāpties.
Tāpēc mūsu pienākums ir meklēt labākos veidus, kā īstenot šo pasākumu, un šajā gadījumā mums tas ir jāstrukturē, ņemot vērā atbildību, un jāīsteno tas atbildīgi attiecībā uz tiem ražotājiem, kas pielāgo savu ražošanas procesu. Ir skaidrs, ka mēs nevarēsim pagarināt termiņu un noteikt papildu periodu pārejai uz dzīvnieku labturības atbildīgu sistēmu. Mūsu pienākums ir domāt par visiem tiem cilvēkiem, kuri ir sākuši pārejas procesu un veic to krīzes un ieguldījumu problēmu laikā.
Tāpēc es vēlos uzsvērt, cik svarīgs ir pārejas posms, ņemot vērā visus tos ražotājus, kuri ir sākuši pielāgošanas procesu, lai nodrošinātu dzīvnieku labturību, bet nav to vēl nav pabeiguši. Tāpēc es uzskatu, ka tik smagā krīzes laikā arī šiem ražotājiem būtu jāvelta īpaša uzmanība.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Priekšsēdētaja kungs! Es arī nedomāju, ka ir godīgi, ka mēs runājam kopumā par 10 gadu periodu, kas dalībvalstīm būtu bijis pieejams. Rumānija un Bulgārija, piemēram, Eiropas Savienībai pievienojās tikai pirms trim gadiem, bet noteikumi ir noteikumi, un tie ir jāievēro visiem.
Taču es gribu mudināt kolēģus balsot par Eiropas Tautas partiju grupas (Kristīgo Demokrātu) iesniegto grozījumu Nr. 2. Ir daudz ražotāju, kuri jau ir sākuši veikt ieguldījumus, lai modernizētu savas dējējvistu audzēšanas sistēmas, vai kuri gatavojas sākt šādus ieguldījumus. Tomēr šādus ieguldījumus nevar veikt vienā naktī, un būtu negodīgi sodīt tos ražotājus, kuri nav veikuši ieguldījumus. Es gribu vēlreiz uzsvērt, ka tas attiecas tikai uz tiem ražotājiem, kas jau ir sākuši savu audzēšanas sistēmu pārveidi, un grozījumā ietverta atsauce uz atbilstību skaidri definētiem nosacījumiem.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs! Apvienotās Karalistes ražotāji ir ieguldījuši ievērojamus līdzekļus - palielinot savas ražošanas izmaksas -, gatavojoties šīs direktīvas īstenošanai, jo viņi zina, ka Apvienotā Karaliste īstenos šos noteikumus. Kāpēc viņiem būtu jāpiedzīvo negodīga konkurence no valstīm, kuras nepilda šos noteikumus vai kurām, iespējams, tiek piešķirts izņēmuma stāvoklis vai noteikts pagarināts termiņš?
Direktīva ir izstrādāta ar minimālām prasībām attiecībā uz īstenošanu, atstājot to 27 dalībvalstu ziņā, kurās pastāv ļoti atšķirīgi standarti. Noteikumu formulējumā attiecībā uz vienotu stingru īstenošanu faktiski nav ierosinājumu. Ir izmantoti tādi vārdi kā "samērīgi” un "atturīgi”.
Es nepavisam neatbalstu to, ka Eiropas Savienība pieņem tiesību aktus dalībvalstu vārdā. Taču, ja šādi tiesību akti tiek pieņemti, nav pieņemami, ka dažas valstis ir spiestas tos ieviest, turpretim citām reāli tiek piemēroti izņēmumi. Vai Komisija nodrošinās, ka tās valstis, kas neievēro prasības, nevarēs eksportēt olas uz valstīm, kuras ievēro noteikumus, vai vismaz to, lai netiktu eksportētas olas no saimniecībām, kas neatbilst noteikumiem? Mūsu ražotāji pieprasa aizsardzību pret negodīgu konkurenci.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Attiecībā uz šodienas debašu tēmu es gribētu sākt, vēlreiz atkārtojot, ka es uzskatu, pirmkārt, ka direktīvas patiešām būtu jāievēro un ka tas vienādi attiecas uz Direktīvu 1999/74/EK, un, otrkārt, ka bažas par dzīvnieku labturību ir pamatjautājums, kas Eiropas Savienībai ir jāizstāv. Neraugoties uz to, ir būtiski uzsvērt, ka šīs direktīvas piemērošana nozares uzņēmumiem ir diezgan apgrūtinoša: 30 % uz vienu vistu Portugālē. Turklāt šim mērķim nav īpaša atbalsta no Lauku attīstības programmas.
Ir nepieciešams steidzami atzīt, ka kapitāla trūkuma, ierobežotu bankas aizdevumu un vispārējās krīzes dēļ daudzu uzņēmumu pielāgošanās ir aizkavējusies. Tāpēc ir būtiski dot papildu laiku šiem uzņēmumiem - un tikai šiem uzņēmumiem -, kuri jau ir sākuši pielāgošanās procesu.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Priekšsēdētāja kungs, komisāre, dāmas un kungi! Neviens no mums nevēlas apšaubīt vajadzību īstenot direktīvu, kas pieņemta 1999. gadā, jo uz spēles ir likta šīs iestādes uzticamība, un neviens nevēlas apšaubīt vajadzību aizsargāt dzīvnieku veselību un labturību.
Taču direktīvām jābūt pamatotām arī uz veselo saprātu, tāpēc es šodien Parlamentā gribētu izteikt dažus novērojumus, kas izdarīti, izmantojot veselo saprātu. Pirmkārt, laikposmā starp 1999. gadu un šodienu ir bijusi dziļa ekonomikas krīze, kas ir iedragājusi uzņēmējdarbību, rūpniecību un patēriņu, tāpēc daudzi uzņēmumi nav spējuši veikt pielāgojumus. Vai mums tas nebūtu jāņem vērā?
Otrkārt, stingra direktīvas piemērošana pēc 2012. gada 1. janvāra izstumtu daudzus uzņēmumus no tirgus, bruģējot ceļu tādu olu importam, kuru ražošanā izmantotās metodes ir daudz mazāk saudzīgas attiecībā uz dzīvniekiem nekā Eiropas Savienībā noteiktās un praktizētās metodes, vai arī Eiropas ražošanas uzņēmumu pārvietošanai ārpus Eiropas Savienības.
Ja tas ir tas, ko mēs gribam krīzes laikā - sekmēt nodarbinātības samazināšanos un palielināt ārpus Eiropas ražoto olu importu, kuru ražošanas kritēriji atšķiras no tiem, kurus piemēro mūsu ražotājiem -, tad, manuprāt, mums jārīkojas netaisni.
Mēs daudz strādājām pie idejas par pietiekamu pārejas posmu, un, domāju, es to atbalstīšu. Komisāre, lūdzu, nodrošiniet arī jūs to!
Diane Dodds
Priekšsēdētāja kungs! Kā jau daudzi kolēģi šajā sēžu zālē teica, to ražotāju aizsardzība, kuri ir ievērojuši šos tiesību aktus un ieguldījuši milzīgus līdzekļus, ir absolūti pareiza, un Komisijas pienākums šajā posmā ir to nodrošināt.
Taču es uzskatu, ka ir kas tāds, kas Komisijai ir jāapzinās. Esmu runājusi ar daudziem savas valsts lauksaimniekiem, kuriem sarežģītajos finanšu un ekonomikas apstākļos ir grūti atrast naudu, ko ieguldīt. Mani interesē atsauce uz olu marķēšanu vai apzīmogošanu. Nesen es saņēmu vēstuli no Komisijas, kurā faktiski ir norādīts, ka no papildu marķējuma būtu maz labuma vai vispār nebūtu nekāda labuma, jo Komisija neuzskata, ka patērētāji reāli to atšķirtu.
Tāpēc es gribētu lūgt Komisiju norādīt, vai tā ir mainījusi savu nostāju šajā jautājumā, vai arī tā vienkārši nezina? Es vēlreiz lūdzu Komisijai norādīt, vai tā plāno virzīties uz ES iekšējās tirdzniecības aizliegumu. Manā vēlēšanu apgabalā ir uzņēmumi, kas paļaujas uz olu importu no citām Eiropas valstīm. Vai Komisija vienkārši gatavojas likt šiem uzņēmumiem paļauties uz trešo valstu importu? Pilnīgi noteikti olas tur būs ražotas krietni mazāk stingrās labturības sistēmās.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Tas, ka lauksaimniekiem ir jāpielāgojas 1999. gada direktīvai, nav apspriežams. Mēs saprotam tos lauksaimniekus, kuri jau ir ieguldījuši naudu būru modernizēšanā. Mēs nerunājam par to, ka dažiem lauksaimniekiem jādod vairāk laika nekā citiem, kā teica viens no iepriekšējiem runātājiem, bet par to, ka visiem jādod vienāds laiks izpildīt prasības un nodrošināt atbilstību standartiem.
Jēdzieni "nelegāla ražošana” un "rūpes par patērētājiem” izklausās ļoti jauki, taču es gribētu zināt, kāpēc mēs neizrādām tādu pašu apņēmību, aizsargājot patērētājus no tādu importētu olu patērēšanas, kas ražotas apstākļos, kuri neatbilst Eiropas Savienībā ieviestajām prasībām. Es vienmēr cenšos izprast dažādu lauksaimnieku grupu situāciju katrā valstī, un es atbalstu risinājumus, kas viņiem palīdz, jo zinu, ka viņi kā grupa ir ārkārtīgi smagā stāvoklī ieņēmumu ziņā. Kauns, ka citi Parlamentā tā nedomā.
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Mums skaidri jāapzinās, ka mūsu galvenajām rūpēm jābūt mūsu dzīvnieku un attiecīgi cilvēku veselībai. Zinātnisko un tehnoloģisko iespēju novērtēšanas (STOA) zinātniskajā komitejā, kur mēs veicam tehnoloģisko iespēju novērtējumu, mums ir arī "Labākas dzīves” projekts, kur tiek izskatīti veidi, kā turpmāk uzlabot apstākļus barības un pārtikas produktu jomā. Tāpēc, jo īpaši saistībā ar Astoto pētniecības pamatprogrammu, es gribu lūgt komisāri strādāt, lai nodrošinātu, ka tiek stiprinātas pētniecības programmas barības un pārtikas produktu jomā, tādējādi panākot uzlabojumu pārtikas produktu nekaitīguma pētniecībā un dzīvnieku un cilvēku veselībā šajā jomā, un lai mēs šeit turpmāk varētu sagatavot attiecīgos dokumentus Eiropas iedzīvotājiem.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, paldies jums par iecietību! Es savā runā vēlos pieminēt divus citus jautājumus. Olu čaumalā jautājums ir diezgan redzams un skaidrs. Taču konditorejas nozarē ir milzīgs pārstrādāto olu tirgus, un mums jāzina, kādas būs marķējuma prasības attiecībā uz šo produktu.
Manuprāt, tieši šeit ir mūsu lielākās bažas, jo aizvien vairāk olu tiek izmantots pārstrādes nozarē, un es baidos, ka mēs eksportēsim savus būrus no Eiropas Savienības un tad ievedīsim šķidro olu masu un kaltētu olu produktus no šīm pašām sistēmām trešās valstīs.
Es redzu, ka jūs piekrītoši mājat. Tā ir ļoti reāla Eiropas Savienības problēma.
Citas manas bažas attiecas uz paralēlās ražošanas sistēmām un milzīgu problēmu tirdzniecības vietās, ja uzlaboto būru ražošana sāksies laikā, kamēr vēl tiek ražotas pašreizējās sistēmas. Tas varētu radīt nopietnas problēmas ražotājiem un galu galā arī patērētājiem. Tāpēc Komisijai jāveic ārkārtīgi līdzsvarojoša darbība, lai atrisinātu šo jautājumu.
Androulla Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Ir acīmredzami, ka šajā jautājumā nav vienprātības. Es dzirdēju runājam deputātus, kas lūdza nepiemērot izņēmumus un atkāpes, bet es dzirdēju arī deputātus, kas lūdza pagarināt termiņu. Tas ir atkarīgs no tā, kuru valsti deputāts pārstāv un kāds ir attīstības līmenis katrā atsevišķā dalībvalstī.
Es gribētu uzsvērt Komisijas nostāju. Gribu atkārtot, ka no 2012. gada janvāra tradicionālie būri ir jāizstāj ar uzlabotajiem būriem vai alternatīvām sistēmām. Tāpēc pēc 2012. gada janvāra olas no tradicionālajiem būriem nebūs legāli laižamas tirgū. Šī ir mūsu nostāja.
Komisija pieliek visas pūles, un mēs koncentrējam savas pūles uz to, lai atbalstītu dalībvalstis šīs direktīvas īstenošanā. Ko mēs darām? Pirmkārt, mēs mudinām dalībvalstis sadarbībā ar rūpniecību un galvenajām iesaistītajām pusēm izstrādāt un pabeigt savus valsts plānus, un mēs saņemam valstu plānus, kuros ir ietvertas arī sankcijas tām nozarēm vai lauksaimniekiem, kas neievēro šīs direktīvas prasības.
Otrkārt, mēs ar dalībvalstīm īstenojam informācijas apmaiņu par labas uzraudzības praksi attiecībā uz ziņošanu par progresu direktīvas īstenošanā. Mēs organizējam Komisijas ekspertu vizītes, lai pārliecinātos, ka direktīva tiek īstenota, un mēs organizējam atbilstīgas sanāksmes ar iesaistītajām pusēm. Kā jau teicu, 2011. gada 19. janvārī būs liela iesaistīto pušu sanāksme, kurā dalībvalstu pārstāvji apspriedīs pašreizējo situāciju, un mēs redzēsim, cik labi mēs varam atbalstīt tās dalībvalstis, kuras neatbilst direktīvai, lai tās varētu panākt atbilstības direktīvas prasībām nodrošināšanu līdz 2011. gada beigām.
Šī ir mūsu nostāja. Ja pēc 2012. gada janvāra vēl būs nelegāli ražotas olas, tās nevarēs laist tirgū, un ja būs redzama neatbilstība, tad Komisija, protams, varēs veikt visus pasākumus, kas pieejami atbilstīgi pašreizējam tiesiskajam regulējam - sākot pārkāpuma procedūras, lai nodrošinātu ES tiesību aktu pienācīgu īstenošanu. Tiek pētītas arī pārkāpuma procedūru alternatīvas, lai novērstu iespējamo to nelegālo olu laišanu apritē pēc 2012. gada janvāra, kuras ražotas tradicionālajos būros.
Godājamie deputāti izteica daudzus citus komentārus, un es nodošu visas jūsu bažas komisāram Dalli, kurš, esmu pārliecināta, nopietni ņems vērā jūsu komentārus.
Esther de Lange
Priekšsēdētāja kungs! Es zinu, ka ir diezgan neparasti runāt pēc tam, kad ir runājusi komisāre. Es ļoti priecājos par to, ko komisāre teica. Tomēr secinājums, ka mēs Parlamentā esam sašķelti šajā jautājumā, nav pamatots. Es gribētu godbijīgi lūgt komisārei paraudzīties uz galīgā balsojuma rezultātu, pirms spriest, vai Parlaments ir šajā jautājumā sašķelts vai nē.
Priekšsēdētājs
Esmu saņēmis četrus rezolūciju priekšlikumus, kas iesniegti saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks pēc īsa brīža.
James Nicholson
Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribu izteikt atbalstu tam, ko tikko teica Esther de Lange. Vai drīkstu lūgt komisāri, ja viņa nevar uzstāties šodien, sniegt mums paziņojumu rakstiski, jo es nevienu brīdi nedomāju, ka Parlaments būtu sašķēlies.
Vai komisāre varētu sīkāk pievērsties tam, ko viņa teica par to, ka ārpus Eiropas Savienības ražotās olas, kas neatbilst ES standartiem līdzvērtīgiem standartiem, būs aizliegtas un tām būs atsevišķs marķējums. Kādu marķējumu viņa ierosina tām olām Eiropā Savienībā, kuras nedrīkstēs tikt legāli marķētas pēc 2012. gada 1. janvāra?
Priekšsēdētājs
Nicholson kungs, piedodiet, tas nebija jautājums par Reglamenta neievērošanu. Kā jau teicu, debates tiek slēgtas. Jums bija iespēja izteikt savas bažas, pirms mēs slēdzām debates.
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Es vienkārši gribu pateikties Parlamenta dienestiem, jo mēs šodien parauga cienīgā veidā esam beiguši debates piecpadsmit minūtes pirms balsošanas, tādējādi mēs izvairīsimies no haosa plenārsēdē. Šī pienācīgi ievērotā procedūra raida pareizos signālos sabiedrībai. Es vēlos izteikt īpašu pateicību Parlamenta dienestiem.
Priekšsēdētājs
Kaut tā būtu vienmēr! Liels paldies!
(Sēdi pārtrauca plkst. 11.40 un atsāka plkst. 12.00)
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Paolo Bartolozzi
Padomes Direktīvā 1999/74/EK ir noteikti obligātie standarti attiecībā uz dējējvistu aizsardzību dažādās audzēšanas sistēmās ar papildu mērķi novērst negodīgu konkurenci starp ražotājiem dažādās dalībvalstīs. Lai gan es atbalstu šīs direktīvas principus, nedrīkst vieglprātīgi uztvert to, kā fakti rāda, ka ļoti daudzi Eiropas ražotāji - sākot ražotņu pārveides procesu - ir nonākuši reālās grūtībās saistībā ar pārveides pabeigšanu, un pastāv risks, ka tā netiks pabeigta līdz 2012. gada 1. janvārim, galīgajam termiņam, kas noteikts direktīvas prasību ieviešanai.
Ja mēs paturam prātā arī reālās grūtības, ko piedzīvo daudzi ražotāji, lai iegūtu finansējumu pārveides procesa atbalstam, un nopietnās ekonomikas grūtības, kas viņiem pašlaik joprojām jārisina - tās nopietni ietekmē viņu uzņēmējdarbības stabilitāti un nodarbinātības līmeni - esmu pārliecināts, ka kaut kas ir jādara. Dalībvalstīm būtu jāiejaucas, lai atbalstītu pasākumus, kas var palīdzēt tiem Eiropas ražotājiem putnkopības nozarē, kuri nolūkā pielāgoties jaunajam Eiropas tiesību aktam ir uzsākuši savu ražotņu pārveidi, bet ir maz ticams, ka viņiem izdosies to pabeigt līdz 2012. gada sākumam.
