Importordningen i EU för fiskeri- och vattenbruksprodukter med anledning av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Alain Cadec, för fiskeriutskottet, om importordningen i EU för fiskeri- och vattenbruksprodukter med anledning av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken.
Alain Cadec
Herr talman, kommissionsledamöter, mina damer och herrar! En av de starkaste idéerna i detta betänkande är behovet av att skapa en viktig länk mellan den gemensamma handelspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken.
Med detta i åtanke kan vi inte annat än glädja oss över att kommissionsledamoten för havsfrågor och fiske, Maria Damanaki, som är vår reguljära samtalspartner, och kommissionsledamoten för handel, Karel De Gucht, båda sitter på kommissionens bänk i dag. Två kommissionsledamöter för ett betänkande, vilken ära! Jag måsta säga att denna dubbla representation av kommissionen är överraskande och smickrande, och dessutom ovanlig.
Låt oss återgå till själva betänkandet. Import av fiskeri- och vattenbruksprodukter från tredjeländer utgör mer än 60 procent av EU:s konsumtion. EU:s oroväckande stora importberoende beror på två saker: för det första har EU:s produktion minskat och för det andra har EU:s marknad öppnats upp mer och mer som ett resultat av den handelspolitik som kommissionen har fört under de senaste tio åren.
Denna utveckling gör livet svårare för europeiska fiskare som paradoxalt nog har svårt att sälja sina fångster till tillräckligt lönsamma priser, trots att efterfrågan översktider utbudet för de flesta arterna. Europeiska fiskare accepterar de restriktioner avseende miljö, socialt ansvar och hälsa som ställs på dem men är förbittrade över att samma restriktioner inte tillämpas på samma sätt på de produkter som importeras i stora mänger från tredjeländer.
Det som står på spel här är helt enkelt överlevnaden av en ekonomiskt hållbar europeisk fiskerisektor, som skapar arbetstillfällen i hela industrin, levererar säkra livsmedel av god kvalitet och bidrar till att bevara den kulturella identiteten i våra kustregioner.
Det europeiska fiskets överlevnad är inte förhandlingsbart. Vi kräver egentligen följande. För det första kräver vi att EU behåller tillräckligt tullskydd för fiskeri- och vattenbruksprodukter så att de förmåner som har beviljats vissa tredjeländer, i synnerhet utvecklingsländer, fortfarande ska betyda något och så att WTO-mekanismerna fortfarande ska kunna garantera försörjningen av vår bearbetningsindustri. Vi måste skydda dessa produkter från taxornas minfält genom att använda oss av den schweiziska modellen och kräva att de behandlas som känsliga produkter.
För det andra måste de handelsförmåner som beviljats vissa tredjeländer åtminstone vara beroende av ländernas respekt för stränga sociala normer samt miljö- och hälsonormer.
För det tredje kräver vi att ansvaret för att bedriva handelsförhandlingar om fiskeri- och vattenbruksprodukter flyttas från kommissionsledamoten för handel till kommissionsledamoten för havsfrågor och fiske. Därmed kommer större hänsyn att tas till fiskeri- och vattenbruksprodukternas specifika egenskaper. Jag anser att detta är ett utmärkt tillfälle att se över villkoren för denna grundläggande debatt. Vi står ju faktiskt inför en viktig reform av den gemensamma fiskeripolitiken.
Vi ser dessutom att Doharundan i WTO har stannat av, vilket ger oss möjlighet att se över vissa olägliga medgivanden som kommissionen var beredd att göra för EU:s räkning. Dessutom har kommissionen på kommissionsledamot Karel De Guchts initiativ, som är här med oss i dag, inlett ett offentligt samråd i syfte att ta fram nya riktlinjer för den gemensamma handelspolitiken inom ramen för Europa 2020-strategin. Europaparlamentet har hädanefter medbeslutandemakt över både handelspolitiken och fiskeripolitiken och det har för avsikt att göra sin röst hörd och se till att parlamentets åsikt i dessa frågor respekteras.
Som ett första tecken på detta borde kommissionen och rådet enligt min uppfattning verkligen ta hänsyn till de rekommendationer som betänkandet innehåller. Vi kommer i vilket fall som helst att vara ytterst vaksamma under de kommande månaderna och jag tänker personligen fortsätta att arbeta med dessa frågor.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill först och främst tacka Alain Cadec och de parlamentsutskott som har backat upp detta initiativbetänkande. Ni beklagar att grönboken om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken inte fäst tillräcklig uppmärksamhet vid de frågor som ni tar upp här. Mitt mål i dag är att försäkra er om att kommissionen är engagerad i arbetet och tar full hänsyn till all politik som kan ha en inverkan på reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. Som jag redan har sagt är målet med denna reform att vända på den negativa spiral som vi befinner oss i nu. Vi har en fiskerisektor som varken är ekologiskt hållbar eller ekonomiskt framgångsrik. Vi behöver ett starkt fiske som garanterar ett hållbart utnyttjande av resurserna och samtidigt tillåter våra fiskare, deras familjer och de berörda samhällena att få en dräglig försörjning från sitt arbete.
Vi behöver ett fiske som är redo att möta marknadens utmaningar: både nationella och internationella, både nu och i framtiden. Jag lyssnar till er oro när det gäller orättvis konkurrens från tredjeländer och avsaknaden av en neutral arena som ger parterna lika förutsättningar när det gäller sociala villkor, miljö- och hållbarhetskrav och hälsoskyddslagar. Låt mig säga att samtliga medlemsstater som uttalade sig vid det senaste rådet för jordbruk och fiske framförde samma oro. Vi behöver alltså finna svar på detta.
En av våra största utmaningar när vi i samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken ändrar reglerna för det europeiska fisket blir att göra vårt bästa för att garantera lika villkor för alla produkter som saluförs på EU-marknaden. I detta avseende bör vi till exempel alla arbeta tillsammans för att fullständigt och effektivt tillämpa vår lagstiftning mot olagligt, oreglerat och orapporterat fiske.
Jag vill också säga att vi fortfarande är fast beslutna att se till att våra partners respekterar alla internationella principer och instrument för en god havs- och fiskeförvaltning samt visar ansvarfullt beteende när det gäller miljöskydd och sociala villkor.
Jag välkomnar ert krav på ökad samstämmighet i våra politikområden. Vi behöver arbeta tillsammans och ha en global och integrerad vision. Som redan har nämnts importeras två tredjedelar av all fisk som konsumeras i Europa för att garantera en jämn tillgång på råvaror för vår bearbetningsindustri och rättvisa priser för konsumenterna. Men en tredjedel av EU-marknaden försörjs fortfarande av en EU-sektor som representerar jobb och den delen av samhällsstrukturen i flera europeiska regioner. Så när vi nu befinner oss mitt i en viktig reform av vår gemensamma fiskeripolitik bör EU:s handelspolitik fortsätta att beakta den europeiska fiskerisektorns komlicerade natur och dess ekonomiska och sociala verklighet. Jag ser fram emot att få samarbeta närmare med min kollega Karel De Gucht för att garantera tillräckligt med tid för de justeringar som krävs med hänsyn till takten i den pågående reformen av den gemensamma fiskeripolitiken.
När det gäller WTO-förhandlingarna fäster vi stor uppmärksamhet vid de pågående diskussionerna om subventioner. Det är vår uppfattning att vi alltid måste kunna stödja de miljövänliga och innovationsorienterade initiativ som våra medlemsstater tar. Beträffande översynen av marknadspolitiken instämmer jag med förslaget till betänkande om att den nya marknadspolitiken för den gemensamma fiskeripolitiken bör gå tillbaka till instrumenten inom den befintliga gemensamma organisationen av marknaden. Översynens syfte bör vara att stärka producentorganisationernas förmåga att på ett bättre sätt länka utbudet till efterfrågan när det gäller kvalitet och mängder. Den ska också stödja marknadens utbud och stabilitet och se över bestämmelser om handelsnormer och konsumentinformation.
Detta leder oss till märkningen. Konsumenterna vill veta mer om de fiskeriprodukter de köper. De vill veta var fisken har fångats eller odlats; de vill dessutom veta om produkterna tar hänsyn till miljön och om de har fiskats på ett hållbart sätt. Kommissionen är redo att utarbeta lagstiftningsinitiativ för att ge konsumenterna den information de behöver.
Till sist ett ord om vattenbruk. Kommissionen är fast besluten att uppnå målen i strategin för en hållbar utveckling av vattenbruket, som vi redan kan diskuterat i Europaparlamentets betänkande. Vi delar också åsikten att utvecklingen av vattenbruket i EU kan leda till minskat importberoende och bättre svar på den konstant ökande efterfrågan bland konsumenter.
Innan jag avslutar vill jag gärna påpeka att dagens debatt kommer att utgöra ett viktigt bidrag i förberedelsen av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, men kommer också att förmedla ett viktigt politiskt budskap - ett positivt budskap - till männen och kvinnorna i den europeiska fiskerisektorn som är beredda på tuffare disciplin men som också väntar på ett hoppingivande budskap för deras framtid.
Karel De Gucht
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Kommissionen välkomnar parlamentets beslut att ta fram ett initiativbetänkande om importordningen för fisk och fiskeriprodukter. Den debatt som parlamentet har inlett utgör en bra utgångspunkt för att börja reflektera över hur vi ska handskas med handelsförhandlingarna inom ramen för den reformerade gemensamma fiskeripolitiken.
Jag vill be alla parlamentsledamöter att ta hänsyn till följande kommentarer kring de frågor som förslaget till betänkande tar upp.
Kommissionen är medveten om fiskerisektorns särskilda natur och vilken betydelse den har, i synnerhet för kustsamhällena. Denna känslighet har beaktats i genomförandet av den gemensamma handelspolitiken.
Jag vill påpeka att EU:s handelspolitik måste förena de olika intressena som finns inom de olika delar av fiskerisektorn som berörs av denna politik, däribland producenter, bearbetningsindustrier och konsumenter. Kommissionens målsättning i sin handelspolitik för fiskeri- och vattenbruksprodukter är att uppnå ett balanserat resultat mellan en lämplig försörjningspolitik, EU-producenternas situation och intressen och konsumenternas krav samtidigt som man tar hänsyn till eventuella utvecklingspolitiska mål.
Alla erkänner vi att EU är starkt importberoende av fiskeri- och vattenbruksprodukter för att tillgodose efterfrågan på marknaden inte bara bland konsumenter men också inom bearbetningsindustrin. Med tanke på den rådande trenden och den potentiella ökningen av beroendet är den pågående reformen av den gemensamma fiskeripolitiken ett bra tillfälle för EU att förbättra sektorns ekonomiska resultat och dess möjlighet att konkurrera globalt.
Vi måste inte ignorera sannolikheten att globaliseringen kommer att fortsätta utvidgas i framtiden med tanke på de aktuella globala trenderna inom internationell handel, både på multilateral och på bilateral/regional nivå. Kommissionen har beaktat, fortsätter att beakta och bör beakta den europeiska fiskerisektorns komplicerade natur när den inom ramen för förhandlingar om frihandelsavtal diskuterar frågan om marknadstillträde och se till att det råder balans mellan de olika intressena som berörs av handelspolitiken, som jag redan har nämnt. Inom ramen för dessa globala trender inom internationell handel kommer kommissionen att sträva efter att garantera tillräckligt med tid för de justeringar som kommer att behöva göras, med hänsyn till takten i den pågående reformen av den gemensamma fiskeripolitiken.
Låt mig kort hänvisa till ett av de viktigaste förslag som finns i detta betänkande, nämligen möjligheten att undanta fiskeriprodukter från de industriella reglerna om marknadstillträde för icke-jordbruksprodukter inom ramen för DDA-förhandlingarna. Jag kommer att vara ärlig mot er på denna punkt. I det här skedet i förhandlingarna är det inte bara svårt att undanta fiskeriprodukter från de industriella reglerna om marknadstillträde för icke-jordbruksprodukter, men ett annat handlingssätt som exempelvis en särskild förhandlingsgrupp skulle dessutom kunna leda till att EU utsätts för enorma påtryckningar att ytterligare liberalisera sin marknad.
Kommissionen har noterat att man i förslaget till betänkande kräver att ansvaret för att bedriva förhandlingar om fiskeri- och vattenbruksprodukter flyttas från kommissionsledamoten för handel till kommissionsledamoten för havsfrågor och fiske. I enlighet med den kollegialitetsprincip som kommissionens arbete styrs av är alla kommissionsledamöter gemensamt ansvariga för de beslut och åtgärder som tas. Detta innebär också att kommissionsledamoten för handel och generaldirektoratet för handel som ansvarar för förhandlingar om fiskeri- och vattenbruksprodukter inte handlar ensamma, utan förhandlar i nära samarbete med kommissionsledamoten för havsfrågor och fiske och generaldirektoratet för havsfrågor och fiske som är direkt inblandade i alla skeden av förhandlingarna.
Kommissionen vill försäkra parlamentet att vi tar hänsyn till fiskerisektorns specifika behov under våra handelsförhandlingar. Kommissionen försvarar faktiskt den europeiska sektorns intressen i sina handelsförhandlingar och tar hänsyn till dess känslighet i möjligaste mån, även när vi utsätts för starka påtryckningar av våra handelspartner.
När vi försvarar den europeiska fiskerisektorns intressen i handelsförhandlingar försöker kommissionen dessutom eliminera de eventuella handelshinder som våra handelspartner står fast vid och som skulle kunna hota exportpotentialen hos den europeiska industrin, i syfte att garantera lika villkor inom bilateral och multilateral handel med fiskeriprodukter.
Slutligen ger betänkandet uttryck åt olika aktörers oro vad gäller möjligheten att garantera lika villkor för europeiska produkter och importerade produkter från tredjeländer. EU är fast beslutet att vid handelsförhandlingar med tredjeländer främja arbets- och miljönormerna parallellt med öppningen av marknaden - t.ex. inom ramen för det kapitel om hållbar utveckling som ingår i våra handelsavtal eller i en rad internationella forum där dessa frågor behandlas, t.ex. inom FN, FAO och regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, och där EU deltar aktivt.
Avslutningsvis vill jag uttrycka min vilja och förmåga att diskutera ytterligare med parlamentsledamöterna om kommissionens roll i handelsförhandlingar beträffande fiskeri- och vattenbruksprodukter.
Yannick Jadot
Herr talman, herr och fru kommissionsledamot! Jag tror att vi bör notera samstämmigheten mellan parlamentets fiskeriutskott och utskottet för internationell handel kring den här frågan och de förslag som har lagts fram i anknytning till detta.
Det har sagts att fisket utgör en ytterst viktig sektor för fysisk planering, sysselsättning och kulturell identitet i Europa. Det är också en sektor som har mycket stor inverkan på fiskeriresurserna, och i dag har huvudparten av beståndet i hög grad överfiskats. Alltför ofta vill man få oss att tro att det yttersta målet med den europeiska gemensamma fiskeripolitiken är att anpassa fiskerisektorn till en globaliserad handel med fiskeriprodukter, något som vi i dag kan se de mycket hårda effekterna av, oavsett om dessa är sociala, ekonomiska eller också förstås miljömässiga.
Därför stöder vi aktivt att sociala kriterier och miljökriterier integreras ännu mer i de handelsavtal som rör fiskeriprodukter. Vi stöder idén om att undanta fiskeriprodukter från de industriella reglerna om marknadstillträde för icke-jordbruksprodukter eftersom en fisk inte är en strumpa eller en tvättmaskin - den är absolut nödvändig för livsmedelssäkerheten och den biologiska mångfalden. Vi måste dock vara tydliga. Tar vi med vår europeiska politik i de internationella förhandlingarna måste denna vara exemplarisk och vi måste ställa in siktet mot att få fler och bättre betalda fiskare som inte överexploaterar fiskbestånden, varken inom vårt territorialvatten eller där vi köper fiskerättigheter.
Antonello Antinoro
Herr talman, herr och fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka Alain Cadec för hans utmärkta arbete med importordningen i EU för fiskeri- och vattenbruksprodukter, som är en sådan viktig fråga.
Jag hade förberett ett anförande om behovet av t.ex. en inriktning mot att se till att importprodukter följer samma hälsoregler och uppfyller samma krav, men jag inser att andra redan har framfört detta, så det skulle vara slöseri med tid och ganska meningslöst att ta upp samma sak igen. Men jag måste få nämna en viktig aspekt, som jag tycker mig ha uppfattat i kommissionsledamot De Guchts anförande och som ledamoten före mig talade om, nämligen att det i dag råder vissa smärre motsättningar mellan de behörigheter som de två kommissionsledamöterna har eller borde ha.
Utan att hyckla tycker jag det är viktigt att betona detta. Fiskerisektorn har ju, vilket redan framförts, en mycket viktig funktion att fylla om vi vill se till att våra fiskare inte fortsätter att minska sin fångstkapacitet på grund av att vi har tvingat dem till detta för havens skull. Om vi vill att allmänheten ska sluta att betrakta våra fiskare som Europas askungar, så att säga, måste vi ägna större uppmärksamhet åt denna fråga.
Både kommissionsledamot Damanaki och kommissionsledamot De Gucht har uttryckt sin avsikt att ägna sig helt och hållet åt hela detta problem, men jag tror att det är viktigt att följa en och samma linje. Jag anser också att den aspekt som rör kommissionsledamoten med ansvar för havsfrågor och fiske, med allt vad detta innebär för parlamentet, är avgörande för att man ska kunna lösa problemet och att detta betänkande blir ett viktigt framtidsperspektiv.
Luis Manuel Capoulas Santos
Herr talman, herr och fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som vi alla vet utgör fiskeri- och vattenbruksprodukter en viktig del av kosten i Europa, och det innebär att vi måste importera mer än 60 procent av dessa produkter för att fylla vårt behov, vilket kommissionsledamot Damanaki mycket riktigt konstaterat. Detta enkla faktum visar tydligt hur viktigt Alain Cadecs betänkande är. Som skuggföredragande har jag haft nöjet att samarbeta med honom i strävan efter ett så brett samförstånd som möjligt för att skydda sektorn, de jobb som den ger och framför allt konsumenterna i EU.
Därför stöder gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet de huvudsakliga antagandena och grundläggande slutsatserna i betänkandet, i synnerhet när det gäller frågor och rekommendationer om behovet av att garantera hälsa och säkerhet i importerade fiskeri- och vattenbruksprodukter samt de miljökriterier som måste gälla som krav för fångst, produktion och bearbetning av dessa produkter.
I betänkandet behandlas med rätta andra frågor som är i lika stor behov av uppmärksamhet, men jag har för lite tid för att hinna ta upp dem här. Därför kommer min grupp uppenbarligen att rösta för betänkandet. Dessutom vill jag gratulera Alain Cadec till det utmärkta arbete som han har utfört.
Pat the Cope Gallagher
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Till att börja med vill jag gratulera Alain Cadec till arbetet med betänkandet. De senaste årens sjunkande fiskpriser beror direkt och huvudsakligen på konkurrensen från importerad fisk, såväl vildfångad som odlad. Producenterna av dessa produkter är inte föremål för EU:s stränga regelverk när det gäller områden som lagerhållning och hygien. De kommer in på EU-marknaden till ett pris som är ekonomiskt ohållbart för europeiska producenter.
Man måste ta itu med detta problem i samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken, och jag vet att kommissionsledamot Damanaki kommer att ta upp detta. Vi är oerhört beroende av importprodukter, vilket bägge kommissionsledamöterna har påpekat, men när jag ser till mitt eget land som importerar 46 000 ton per år för 181 miljoner euro, verkar det råda brist på medvetenhet bland dem som konsumerar importerad fisk jämfört med dem som konsumerar vildfångad fisk.
Om vi ska lösa detta problem måste vi kunna tänka oss att ersätta importen i cirka tio år, så att de 66 procenten sjunker till 50 procent, men för att göra det måste vi se till att den byråkrati som för närvarande lamslår sektorn förenklas och att alla generaldirektorat, och absolut alla regeringsdepartement samt de olika medlemsstaterna, samarbetar för sektorns bästa.
Isabella Lövin
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! Ärade ledamöter! Jag välkomnar Alain Cadecs betänkande om EU:s import av fisk. Europas egna fångster har sjunkit med en skrämmande hastighet - bara sedan 1997 med 26 procent. Över 60 procent av all fisk som konsumeras i Europa i dag är importerad. Det skulle inte behöva vara så. Om vi förvaltade våra egna fiskresurser enligt åtminstone maximalt hållbar avkastning (MSY), skulle de europeiska fångsterna kunna öka till det dubbla, samtidigt som vi skulle ha livskraftiga och starka bestånd.
Med det målet för ögonen måste vi nu se till att vi inte flyttar våra problem med överfisket till andra länder. I Cadecs betänkande nämns flera viktiga instrument som EU kan använda. Det första är IUU-förordningen. All fisk som släpps in på EU:s marknad ska ha godkända papper som talar om var, när och av vem fisk är fiskad. Det är ett första steg, men det räcker inte hela vägen. I stora delar av världen är illegalt fiske ett problem som fattiga länder inte har tillräckliga resurser att göra någonting åt. I länder där korruptionen är hög är det inte svårt att skaffa de rätta pappren för en fiskexportör. Därför måste EU som världens största fiskimportör ta sitt ansvar med konkret och tekniskt ekonomiskt stöd och bidra med resurser som behövs för att möjliggöra efterlevnad och kontroll i utvecklingsländerna.
Det andra instrumentet finns redan i FN. Vi har bra internationella avtal, men vi måste också genomföra dem. Under 2006 drev EU frågan om ett genomförandeavtal av bland annat FAO:s Code of Conduct for Responsible Fisheries i FN. Vi måste fortsätta med det.
Marek Józef Gróbarczyk
för ECR-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag vill rikta ett varmt tack till Alain Cadec för detta utförliga betänkande. Det är av oerhörd vikt för den gemensamma fiskeripolitik som håller på att utarbetas. Även under arbetet med utkast till betänkandet kunde man iaktta många områden i den gemensamma fiskeripolitiken som enligt vår uppfattning skiljer sig markant från kommissionens uppfattning, och detta gäller olyckligtvis också betänkandet i sin slutgiltiga form. Yrkesfiskarna anser att det här viktiga betänkandet bör få en enorm effekt på den framtida gemensamma fiskeripolitikens struktur när det gäller marknadsorganisationen.
Fru Damanaki! Ni har vid många sammanträden upprepat att vi i stället för att utfärda kritik i diskussioner om individuella överförbara kvoter borde lägga fram förslag till lösningar i den framtida politiken. Jag är övertygad om att idéerna i detta betänkande kan tillvaratas som ett alternativ till det synsätt som kommissionen tvingat på oss.
Diane Dodds
(EN) Herr talman, herr och fru kommissionsledamot! Först och främst vill jag tacka föredraganden för betänkandet. Som svar på den ekonomiska kris som drabbat EU:s fiskeflotta antog rådet den 24 juli 2008 tillfälliga och specifika åtgärder i syfte att främja och omstrukturera flottan. Lika många fiskare har försökt att utnyttja dessa åtgärder. De har drabbats av följderna av den globala recessionen. De havskräftor som säljs av fiskare på Nordirland till andra delar av Europa har snabbt minskat i värde. Samtidigt har utbudet på importerade fiskar och skaldjur ökat.
Europa behöver fisk. Vi behöver fiskimport, men jag vill kämpa för att det inte ska ske på vår bekostnad. På den ena sidan vill mina kolleger sätta stopp för bidrag till våra fiskare. Men på den andra sidan är det motsägelsefullt att försöka avskaffa dessa bidrag samtidigt som EU tillåter import av fisk från oreglerade fiskeri- och vattenbruksprodukter, som undergräver den hållbara och ekonomiskt livskraftiga fiskeindustri som vi eftersträvar.
EU kan inte göra både det ena och det andra. Det är inte konsekvent, och det är för att vända detta som jag stöder Alain Cadecs betänkande.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Herr talman! Detta betänkande kom ursprungligen som svar på frustrationen och bristen på skydd åt fiskerisektorn i EU.
Herr kommissionsledamot! Den här sektorn efterfrågar inte protektionism. Vad den vill i detta skede är att inte tryckas ned ännu mer, detta mot bakgrund av den likgiltighet som de ansvariga vid generaldirektoratet för handel hittills har visat.
I betänkandet av Alain Cadec stöder vi i detta avseende särskilt kravet på att förhandlingarna om fiskeribudgeten flyttas från generaldirektoratet för handel till generaldirektoratet för havsfrågor och fiske, på motsvarande sätt som med jordbruket, eftersom det här har att göra med särskilt känsliga produkter, där tonfisken kan ses som det klassiska exemplet.
När det gäller tonfisk har vi ett skandalöst exempel på hur man avstår från ursprungsregler utan att ta hänsyn till villkoren i avtalen med Papua Nya Guinea och Fiji, vilket enbart gynnar våra huvudkonkurrenter: Thailand och Filippinerna.
Fru kommissionsledamot! Är ni medveten om att er politik inte bara lett till att fiskerisektorn i EU stryps utan även till att Papua Nya Guinea nu går in i en fas med mycket få kvalitetsjobb och obefintlig hållbar utveckling? Är ni medveten om de rapporter som icke-statliga organisationerna i regionen har lämnat om barnarbete, hälsovådliga förhållanden och bristfällig hygien i fabrikerna, katastrofal miljöpåverkan längs kusten vid Madang och olagligt fiske? Är det ert ansvar att förhindra detta?
Pat the Cope Gallagher
(EN) Herr talman! Ledamöterna beter sig skamligt i parlamentet i dag. Det skulle inte ske i något parlament i världen. Om det saknas respekt i största allmänhet för ordföranden för utskottet för fiske och fiskerisektorn, föreslår jag att sammanträdet ajourneras ända tills ledamöterna respekterar parlamentet och slutar ha sådana här sammanträden.
(Applåder)
Talmannen
Herr Gallagher! Vi måste gå vidare. Jag ber vänligen alla kolleger att vara tysta, så att vi kan fortsätta i tio minuter till och slutföra det här viktiga betänkandet och det här viktiga arbetet.
Ulrike Rodust
(DE) Herr talman, fru Damanaki! EU:s fiskeripolitik står inför enorma svårigheter. Våra fiskare måste på samma gång hantera minskade fångster och den inte alltid rättvisa konkurrensen på den globala marknaden. Det är mycket bråttom med att införa radikala reformer, för att stoppa överfisket i europeiska vatten och säkra det europeiska fiskets överlevnad.
Jag håller med kommissionsledamot Damanaki om att vi inte bör begära för mycket av våra fiskare i det att vi både kräver att de ska genomföra genomgripande reformer och även liberalisera handeln. Om vi gör bägge saker samtidigt lägger vi en alltför tung börda på våra fiskare. Det bästa sättet att öka konkurrenskraften är att låta fiskbestånden återhämta sig. Bättre marknadsföring vore ett annat sätt att hjälpa det europeiska fisket att överleva. Under vissa omständigheter är konsumenterna i EU redo att betala mer för europeisk fisk, om de får bättre information om ursprunget.
Britta Reimers
(DE) Herr talman, herr och fru kommissionsledamot! Jag vill gratulera Alain Cadec till hans lyckade och väl avvägda betänkande. Jag vill också tacka för hans utmärkta samarbete.
Det finns stora problem i samband med att reglera importen av fiskeri- och vattenbruksprodukter till EU. EU:s fiskemarknad har en volym på 12 miljoner ton och ett värde på 55 miljarder euro och är därmed störst i världen. Denna marknad växer snabbt och blir i allt högre grad beroende av importen från tredjeländer. Därför är det viktigt att vi kontrollerar de villkor som gäller för produktion och import av dessa produkter från tredjeländer.
Vi har nu lagt fram två ändringsförslag i plenum. Dessa har att göra med vårt behov av att förstå det speciella ekonomiska läge som råder i EU:s randområden. Men vi anser inte att problemen enbart har orsakats av marknadsliberaliseringen. Fiskprodukter har introducerats i stor skala på EU-marknaden, och detta har beskrivits som orättvist men har heller ingen direkt effekt på ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Herr talman! Jag har inte så mycket tid på mig, så jag vill bara framhålla ett tema i Alain Cadecs betänkande. Fisk bör inte behandlas på samma sätt som övriga industriprodukter, utan man bör tillämpa WTO:s handelsregler för känsliga varor. I EU:s handelspolitik ägnas för lite uppmärksamhet åt denna särskilt känsliga sektor och EU-producenternas intressen. Därför är det en bra idé att utvärdera det önskvärda i att fiskeriprodukter inte längre ska omfattas av de bestämmelser om marknadstillträde som gäller för andra industriella varor än jordbruksprodukter, så att det blir enklare att anpassa handeln med fiskeriprodukter till de villkor som gäller för livsmedel och känsliga varor.
Catherine Trautmann
(FR) Herr talman! Jag vill gratulera vår kollega och ledamot Alain Cadec till hans utmärkta arbete.
Den text vi röstar om i dag markerar en verklig förändring av vår institutions sätt att se på begreppet frihandel. Den linje som försvaras här kan beskrivas som mindre naiv, utan att för den skull vara protektionistisk.
Vi är alla överens om att produktionen i EU är otillräcklig, och i stället för att direkt ta till import måste vi först försöka öka våra insatser för att säkra och återskapa fiskbestånden, även genom vattenbruk, så att hållbarheten och arbetstillfällena i sektorn tryggas och vi får europeiskt fiske som är mindre beroende av tredjeländer.
När det gäller importen måste vi garantera att EU-marknaden för fiskeri och vattenbruksprodukter inte drabbas av illojal konkurrens på grund av mindre stränga hälsomässiga och sociala villkor och skattretande låga tullar. Det är därför som jag föredrar EU-märkning i enlighet med våra standarder, både miljömässiga och sociala.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Europa är för närvarande världens största marknad för fiskeri- och vattenbruksprodukter, och ungefär 60 procent av den fisk vi konsumerar är importerad. Unionens fiskproduktion varken är eller kan inom en nära framtid bli tillräcklig för att tillfredsställa efterfrågan av denna typ av varor, och det har blivit en nödvändighet att importera dem.
I detta sammanhang är det viktigt att skydda följande två grundläggande aspekter: för det första att skapa de förutsättningar som krävs för att konsumenterna i EU ska få tillgång till importerade fiskeri- och vattenbruksprodukter av god kvalitet och för det andra att upprätta ramar för rättvis konkurrens, såväl för importprodukter som för fångst och produktion inom den europeiska fiskeri- och vattenbrukssektorn.
Därför måste fiskeri- och vattenbruksprodukter som importeras till EU uppfylla samma miljömässiga, sociala, hälsomässiga och kvalitetsmässiga standarder som gäller för EU-produkter. Det är också nödvändigt att reformera den gemensamma marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter, i synnerhet att se över de mekanismer som används för att hantera företeelser som det avskaffande av importtullar som sker successivt och den ökande konkurrens som uppstår i samband med importen.
Parlamentets betänkande, som utarbetats under berömvärd ledning av Alain Cadec, kommer i rätt tid och innehåller åtskilliga viktiga förslag om hållbar utveckling av fiskerisektorn och närliggande sektorer, bland annat marknadsföring.
Josefa Andrés Barea
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot Damanaki, herr kommissionsledamot De Gucht! Tack för att ni deltar i denna debatt om detta mycket viktiga betänkande om importordningen.
Fisket är en viktig fråga, och i samband med den måste man framhålla två viktiga problem: det faktum att vi inte är självförsörjande och det faktum att illojal konkurrens äger rum en stor del av tiden. Detta skapar ett behov av att trygga fisket i Europa och förhindra illojal konkurrens.
Följande vill jag säga till kommissionsledamoten för handel: Ni kan inte fortsätta att betrakta fisk som en ”icke-känslig vara”. Fisk bör inte fortsätta att styras av de bestämmelser om marknadstillträde som gäller för andra varor än jordbruksprodukter. Det kan inte vara en industriprodukt, utan det måste vara en känslig vara som omfattas av WTO:s regler och FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation.
Om vi inte betraktar fisk som en känslig vara, kan vi varken nå hållbarhet, garantera bevarandet av arter eller få en fungerande marknad.
Robert Atkins
(EN) Herr talman! Jag reser mig igen för att genom er framföra till talmanskonferensen att någon måste hålla ordning här. Ursprungligen fick vi veta att omröstningen skulle ske klockan 12.00. Var femte minut har den skjutits fram med fem minuter. Det finns personer här som ska hinna med ett flyg. Det är obekvämt och det är att göra parlamentet till åtlöje. Kan någon ta tag i det här!
(Applåder)
Talmannen
Vi har nämnt att omröstningen skulle skjutas upp till klockan 12.15 eller 12.20, så låt oss nu fortsätta med svaren från våra kommissionsledamöter. Jag är säker på att vi kommer att kunna rösta klockan 12.20.
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag kan inte ta tag i allt, men vad jag kan göra är att fatta mig kort.
Jag vill säga att vi hanterar alla problem som ledamöterna tar upp. Som Karel De Gucht och jag redan har nämnt försöker vi skapa jämvikt. Vi behöver en livskraftig fiskerisektor samtidigt som vi har vissa skyldigheter gentemot WTO och andra internationella organ. Jag vill försäkra alla om att vi gör vårt bästa för att bidra till att reformen av den gemensamma jordbrukspoltiken ska göra det så bra som möjligt för våra fiskare i framtiden.
Alain Cadec
Herr talman! Jag anser att våra kolleger har betett sig fullständigt respektlöst och oacceptabelt i ett parlament som detta. Det ni gör här är skandalöst. Ni får mig att skämmas. Allt ni tänker på är att rösta och gå hem. Vi arbetar med ett viktigt betänkande, så i anständighetens namn kan vi väl åtminstone antingen lyssna eller lämna kammaren.
Hur som helst, mina damer och herrar, efter mitt lilla utbrott är jag säker på att de flesta av er kommer att rösta för betänkandet, och eftersom jag har tillfället vill jag tacka kollegerna i utskottet för fiske och fiskerisektorn, särskilt ordföranden Carmen Fraga Estévez, som gick med på att ta upp denna fråga och ge mig förtroendet att författa detta betänkande.
Jag vill också tacka skuggföredragandena Luis Manuel Capoulas Santos, Britta Reimers, Marek Józef Gróbarczyk och Isabella Lövin för deras bidrag till alla diskussioner och ändringsförslag.
Dessutom vill jag tacka alla dem som bidragit till betänkandet och de företrädare för sektorn som gjort det möjligt för mig att göra mina efterforskningar, särskilt tjänstemännen från generaldirektoratet för handel och generaldirektoratet för havsfrågor och fiske. Jag tänker på Zoltan Somoguy och Miriam Garcia Ferrer från generaldirektoratet för handel samt Pierre Amilhat, Christian Rambeau och Juan Ranco från generaldirektoratet för havsfrågor och fiske, och jag vill tacka er fru Damanaki för att ni här och er också herr De Gucht, även om jag inte är helt nöjd med era svar, som egentligen inte är några svar eftersom de föregick mitt anförande.
I alla fall vill jag också tacka Mauro Belardinelli från min grupp, Ollivier Gimenez, mina assistenter, Emilie Herrbach och Vincent Guerre, och så vill jag särskilt nämna Philippe Musquar, som har hjälpt mig mycket med betänkandet och de tankar som ligger till grund för det.
Till slut ber jag att få tacka er på förhand för era röster.
Talmannen
Anledningen till att Karel De Gucht inte svarade var allt oväsen i denna lokal, så jag vill be båda kommissionsledamöterna om ursäkt för oväsendet.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer strax att äga rum.
