Acţiunea UE privind extracția și explorarea petrolului în Europa (dezbatere)
Preşedinta
Următorul punct este dezbaterea privind întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Consiliului de către Jo Leinen, în numele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, cu privire la implicaţiile scurgerii de petrol de pe platforma "Deepwater Horizon” pentru Uniunea Europeană: acţiuni privind extracţia şi explorarea petrolului în Europa (B7-0470/2010), şi dezbaterea privind întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de Jo Leinen, în numele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, cu privire la implicaţiile scurgerii de petrol de pe platforma "Deepwater Horizon” pentru UE: acţiuni privind extracţia şi explorarea petrolului în Europa (B7-0551/2010).
Jo Leinen
Doamnă preşedintă, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, Golful Mexic a suferit probabil unul dintre cele mai mari dezastre ecologice din ultimii ani, şi noi în Europa - în Uniunea Europeană - trebuie să facem tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a ne asigura că un asemenea dezastru nu se poate produce din nou. Cred că suntem de acord în această privinţă. Avem patru mări care se învecinează cu UE sau care sunt situate în interiorul UE: Marea Nordului, Marea Baltică, Marea Mediterană şi Marea Neagră. Forarea petrolului are loc în aceste ape europene. În această privinţă, această chestiune este o problemă şi pentru Uniunea Europeană.
Forarea în ape adânci reprezintă un risc deosebit. Acest lucru a devenit evident în cazul puţurilor de petrol din Golful Mexic. Aici există probleme pe care nu le putem controla. Au apărut numeroase întrebări la care nu avem încă răspunsuri. Doamnelor şi domnilor, domnule comisar, iată de ce recomandăm în rezoluţia noastră că ar fi adecvat să avem un moratoriu cel puţin cu privire la noile cereri de forare în ape adânci până când vom avea un rezumat complet a lucrurilor de care avem nevoie şi a felului în care putem umple golurile şi rezolva problemele.
Cred că cetăţenii din Europa se aşteaptă să asigurăm un nivel la fel de ridicat de securitate pentru toate cele 27 de state membre, şi deci pentru toate cele patru mări ale UE, şi că nu există nicio diferenţă între ţările care fac deja multe - şi acest lucru trebuie recunoscut - şi cele care sunt poate cumva mai relaxate în acest domeniu. Aici mă adresez şi ţărilor noastre vecine. Avem o politică de vecinătate şi în Mediterană, în special, există, desigur, de asemenea, foraje ale unor ţări care nu sunt membre ale Uniunii Europene. Domnule comisar Oettinger, cred că luaţi măsuri - şi acesta este într-adevăr un lucru pe care trebuie să-l faceţi - mai ales când vine vorba despre Libia, dar şi despre alte ţări, în ceea ce priveşte standardele şi abordările noastre.
Întrebarea este: ar fi UE pregătită pentru un asemenea dezastru? Ce mecanisme de control şi de intervenţie avem în eventualitatea unui asemenea dezastru? Avem nevoie de răspunsuri şi în această privinţă. Avem agenţia din Lisabona, Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă (EMSA), care a fost înfiinţată ca urmare a unui dezastru care a implicat spargerea unor autocisterne. Agenţia verifică astfel siguranţa vaselor, însă nu siguranţa mărilor - cu alte cuvinte, întocmai ceea ce am văzut acum în ceea ce priveşte forajul în ape adânci. După părerea noastră, ar fi o idee bună să extindem mandatul EMSA pentru ca aceste lucruri să intre, de asemenea, în sfera sa. Astfel măcar am aborda problema în mod corespunzător. Îmi imaginez că va fi nevoie de resurse noi în acest sens. Acest lucru este întotdeauna o problemă, desigur. Totuşi, dacă dorim să soluţionăm o problemă de asemenea anvergură, atunci va trebui să găsim resurse.
Aş dori, de asemenea, să menţionez răspunderea pentru asemenea evenimente majore. Care este, în realitate, situaţia asigurărilor? Ce posibilităţi există de a face rost de fondurile de care avem nevoie? Trebuie să obţinem o imagine de ansamblu asupra dreptului privind răspunderea şi asigurările referitoare la forajul în ape adânci, şi aceasta este chestiunea pe care o discutăm. În mod firesc, trebuie, de asemenea, şi mai presus de toate, să vedem cum se aplică acest lucru companiilor care operează în acest domeniu. Nu toate companiile active în această zonă sunt multinaţionale; există şi multe companii mici. Cum se vor descurca acestea? Cum se pot asigura? Avem nevoie de fonduri de solidaritate? Avem nevoie de soluţii colective pentru a ne asigura că cei care suferă sunt despăgubiţi - pescarii şi alte persoane care sunt afectate de asemenea dezastre?
Vrem, de asemenea, să ştim dacă Directiva privind evaluarea impactului asupra mediului, care prevede evaluări ale impactului asupra mediului pentru activităţi pe uscat, se aplică şi pentru forajul în ape adânci şi activităţi înrudite. Există multe lucruri pe care nu le cunoaştem despre apele din larg. Ce fel de condiţii de lucru şi de standarde sociale sunt eficace acolo? La urma urmei, factorul uman poate, de asemenea, juca un rol major. Avem tehnologie bună, însă dacă factorul uman eşuează, atunci se poate ajunge la asemenea dezastre.
Domnule comisar, purtaţi întreaga responsabilitate pentru energie. Petrolul din larg are problemele sale; un vânt din larg ar fi mai bun. Cred că această dezbatere deschide, în mod firesc, calea spre o politică energetică diferită în UE - şi acest lucru este tot de competenţa dumneavoastră.
Olivier Chastel
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor deputaţi, în absenţa unor propuneri noi din partea Comisiei referitoare la explorarea şi extracţia petrolului - absenţă, şi precizez acest lucru imediat, legitimă în măsura în care Comisia este angajată în consultări cu industria şi cu numeroasele autorităţi de reglementare implicate - nu pot decât să reiterez aici neliniştea noastră profundă ca urmare a dezastrului din Golful Mexic şi victimele sale umane şi ecologice mult prea numeroase. Acest dezastru demonstrează că nicio precauţie nu este excesivă în acest domeniu de activitate şi că trebuie să facem tot ceea ce ne stă în putinţă pentru a preveni repetarea acestui tip de accident.
Nu putem decât să ne dorim ca, la fel ca după incidentele "Exxon Valdez” din 1989 şi "Erika” din 1999, cadrul UE şi SUA pentru activităţile de explorare şi de exploatare a petrolului în larg să fie consolidat şi de data aceasta. Nu este vorba, în mod evident, de stabilirea unui cadru a cărui punere în aplicare este atât de oneroasă încât face ca toate aceste activităţi să fie neprofitabile, ci de a permite executarea lor în siguranţă, mai ales într-un moment când resursele pământului sunt în scădere.
În aşteptarea propunerilor legislative acest dosar nu a dispărut, în mod evident, din preocupările noastre, şi dacă, la fel ca alţii, am putut să ne bucurăm când puţul Macondo a fost închis la mijlocul lunii iulie şi în cele din urmă astupat la 19 septembrie, nu este vorba decât despre o etapă, având în vedere amploarea lucrărilor de reabilitare care trebuiesc efectuate. Din acest motiv Preşedinţia a dorit ca domnul comisar Oettinger să împărtăşească evaluările sale iniţiale cu noi la recenta reuniune informală a miniştrilor energiei din 6 şi 7 septembrie.
După părerea noastră, există două lucruri pe care le putem reţine din ceea ce a declarat cu această ocazie. În primul rând, măsurile de siguranţă deja luate în sânul Uniunii Europene sunt la cel mai înalt nivel mondial. În al doilea rând, având în vedere situaţia activităţilor petroliere, la răscrucea mai multor domenii de reglementare, propunerile planificate de Comisie ar trebui să vizeze aceste domenii diverse: în primul rând - deoarece este mai bine să prevenim decât să vindecăm -va trebui să îmbunătăţim standardele de siguranţă aplicabile tuturor apelor europene, însă va trebui, de asemenea, să consolidăm regimul în materie de răspundere, să întărim supravegherea reglementară şi să intensificăm cooperarea internaţională, de exemplu, cu partenerii noştri OPEC, aşa cum am făcut deja în iunie.
O comunicare iniţială de la Comisie este aşteptată până la mijlocul lunii octombrie şi, din cauza numărului mare de domenii pe care trebuie să le acopere - lucru pe care tocmai l-am menţionat - va trebui să fie discutată de mai multe formaţiuni ale Consiliului şi, probabil, de mai multe comisii parlamentare, de asemenea. Totuşi, nu trebuie să permitem ca natura complexă a acestei chestiuni să constituie o scuză pentru amânarea răspunsului nostru. Intenţionăm să ne asigurăm că această comunicare este examinată de îndată ce este primită, în aşa fel încât să poată fi prezentată la nivelul Consiliului cât mai repede posibil.
În ceea ce priveşte, mai specific, protecţia mediului, UE dispune deja de un cadru juridic destul de avansat. Principiile precauţiei şi al poluatorului care plăteşte sunt principii fundamentale ale politicii europene privind mediul şi sunt, de altfel, incluse în tratat.
Catastrofa scurgerilor de petrol cauzate de această platformă din Golful Mexic poate reprezenta, de asemenea, o ocazie pentru Comisie şi statele membre să reevalueze anumite aspecte ale legislaţiei privind mediul în vigoare. În acest context trebuie menţionat, de exemplu, faptul că Directiva Seveso II este în prezent în curs de revizuire şi că aşteptăm o propunere din partea Comisiei până la sfârşitul anului.
În plus, în prezent Comisia examinează capacitatea UE de a răspunde la dezastre, în special cu scopul de a o îmbunătăţi. În acest context, aşteptăm cu nerăbdare această comunicare până la sfârşitul lunii noiembrie.
În cele din urmă, aş dori să confirm că Preşedinţia va face tot ceea ce-i stă în puteri pentru a se asigura că propunerile pe care ni le va prezenta Comisia sunt continuate.
Günther Oettinger
Doamnă preşedintă, domnule Chastel, stimaţi deputaţi, suntem cu toţii de acord în ceea ce priveşte magnitudinea dezastrului din Golful Mexic. S-au produs daune care vor avea efecte secundare de durată asupra mediului, naturii, culturii, turismului şi pescăriilor, iar acestea pot fi doar parţial diminuate prin mijloace financiare. Cu toate acestea, trebuie să fim recunoscători că avem de-a face aici cu companii capabile precum BP, de la care ne aşteptăm să facă tot ceea ce este posibil pentru a oferi despăgubiri financiare acolo unde este cazul.
Suntem pe punctul de a finaliza o comunicare. În mai puţin de două săptămâni, Comisia se va consulta în mod oficial cu privire la acest subiect şi va emite comunicarea sa. Mă aflu aici astăzi pentru a vă asculta aşteptările sub conducerea generală a domnului Leinen şi a comisiei sale de specialişti, împreună cu domnul Reul. Vă pot spune că vom include aşteptările Parlamentului şi declaraţiile specialiştilor în comunicarea care va fi emisă cel târziu în două săptămâni.
Cu câteva zile în urmă, am primit o declaraţie de la BP care conţinea cel puţin destule autocritici şi care, de asemenea, propunea şi anunţa paşi fără caracter obligatoriu şi acţiuni de remediere care pot fi luate de industrie. Analizăm cu atenţie ceea ce se întâmplă în Washington, care este în prezent oarecum întârziat de campania electorală, dar observăm că guvernul din Washington doreşte ca acest incident foarte grav să aibă consecinţe extinse pentru legislaţia şi politica Statelor Unite. Obiectivul nostru este să formulăm cele mai înalte standarde de siguranţă din întreaga lume pentru apele din sfera noastră: Marea Nordică, Atlanticul de Nord, Marea Baltică, Marea Neagră, Marea Mediterană şi Atlanticul de pe coasta Africii de Vest. Avem autoritate în propriile noastre ape teritoriale, dar ne străduim, de asemenea, să transmitem aceste standarde şi zonelor dincolo de graniţele noastre. Domnul Leinen s-a referit indirect la Libia. Suntem, de asemenea, preocupaţi de forările care ne afectează litoralul şi mările, dar care nu se produce direct în apele noastre.
Vorbim despre petrol, dar şi despre gaze. Vorbim, în general, despre explorarea în larg şi despre extracţia hidrocarburilor şi despre cel mai bun nivel posibil de siguranţă tehnică. Observăm că Regatul Unit şi Norvegia sunt considerate ca având cea mai multă experienţă, dar şi standarde ridicate, acceptabile, şi noi, prin urmare, considerăm că este foarte important să cooperăm cu guvernul din Londra şi cu cel norvegian. În primul rând, vrem să verificăm măsurile de siguranţă pentru licenţele viitoare; cu alte cuvinte, ce standarde mai înalte sau cele mai înalte sunt posibile pentru noile autorizaţii. În al doilea rând, vrem să încercăm să îmbunătăţim platformele existente, unele dintre acestea având o vechime de 20 de ani sau mai mult. Standardul care era acceptabil la acea vreme nu poate fi comparat cu ceea ce este fezabil şi dorit din punct de vedere politic în prezent.
Apoi mai este chestiunea verificărilor periodice. Trebuie să sporim densitatea reţelei noastre de control şi să sporim frecvenţa şi calitatea verificărilor în consecinţă. Există, de asemenea, probleme referitoare la legislaţia privind asigurările, cum ar fi măsura în care putem obliga companiile angajate în extracţie să aibă asigurare completă obligatorie pentru a reduce la minim şi remedia orice daună - cel puţin din punct de vedere economic şi financiar - pe cât posibil în eventualitatea celui mai grav scenariu.
O altă problemă care mă îngrijorează este modul în care putem exporta riscurile noastre de siguranţă în alte părţi ale lumii. Dacă BP intenţionează acum să facă extracţii şi să construiască platforme în apele Libiei, atunci acest lucru ne oferă posibilitatea de a aborda industria energetică europeană - mai precis BP, Shell,Total - şi de a obţine angajamente voluntare potrivit cărora aceştia vor accepta de bună voie şi vor aplica aceleaşi standarde stricte pe care sunt obligaţi să le adopte în cadrul teritoriului Uniunii Europene, precum şi în aceste regiuni învecinate. Concret, acest lucru înseamnă că o platformă petrolieră în larg, pe teritoriul Libiei, care este construită şi operată de BP, sau poate o platformă în apele Africii de Vest, care este administrată de o companie energetică europeană, trebuie să menţină aceleaşi standarde precum cele care funcţionează în Marea Nordică unde astfel de standarde sunt prevăzute de lege.
În total, vă rog să ne lăsaţi două săptămâni. Suntem pe drumul cel bun în vederea îndeplinirii obiectivelor comunicării noastre. Orice alte aşteptări pe care dumneavoastră, stimaţi deputaţi, ni le veţi transmite astăzi vor fi luate în considerare şi noi vom prezenta cu siguranţă propunerile legislative pentru ceea ce ne-am propus în comunicarea noastră din prima jumătate a anului 2011.
Richard Seeber
Doamnă preşedintă, aş dori în primul rând să-i mulţumesc domnului comisar Oettinger pentru că a preluat frâiele şi a reacţionat de îndată ce s-a produs dezastrul petrolier. În mod firesc, trebuie să luăm în considerare faptul că punctul de plecare din SUA este diferit de cel din Europa. Cu toate acestea, cred că trebuie să acţionăm şi aici în Europa şi trebuie să efectuăm o analiză temeinică a condiţiilor actuale din Europa şi a situaţiei legale pentru a putea face propuneri adecvate. Nu trebuie să pierdem din vedere faptul că situaţia legală este, desigur, complicată de faptul că avem de-a face, parţial, cu ape internaţionale, şi parţial cu ape ce aparţin statelor membre. Cred că trebuie să vedem exact unde poate acţiona Comunitatea în calitate de comunitate şi unde poate face propuneri juridice pentru a îmbunătăţi situaţia.
Punctul nostru de plecare trebuie să fie întotdeauna crearea celor mai ridicate standarde de siguranţă pentru oameni şi pentru mediu cu scopul de a preveni catastrofele de acest gen de la început. Cu toate acestea, consider că este important să continuăm să exploatăm petrol şi gaze în Europa pentru a ne diversifica sursele energetice în continuare. Nu trebuie să pierdem din vedere acest lucru. Totuşi, aşa cum am menţionat, siguranţa trebuie să aibă prioritate. Văd trei domenii în care putem acţiona în cazul de faţă. Primul se referă la aspectele pe care trebuie să le analizăm pentru a schimba situaţia juridică în UE. Am în vedere aici Directiva Seveso II, Directiva privind răspunderea pentru mediul înconjurător şi cel de-al treilea pachet privind siguranţa maritimă. Acestea sunt cu siguranţă aspecte pe care Comisia trebuie să le abordeze şi aşteptăm cu nerăbdare propunerile dvs.
Al doilea punct se referă la cadrul financiar. Cred că soluţiile privind asigurarea ar oferi siguranţa necesară pentru a permite oferirea despăgubirilor financiare după producerea catastrofelor. Un al treilea punct este gestionarea urgenţelor în cadrul UE. Chiar este necesar ca fiecare stat membru să menţină capacitatea completă necesară pentru a gestiona dezastre de acest gen? Nu am putea găsi un mijloc de cooperare aici la nivel european şi de consolidare a acestui aspect în aşa fel încât să ridicăm un pic presiunea de pe statele membre?
Zigmantas Balčytis
Dezastrul ecologic din Golful Mexic a demonstrat lipsa de securitate şi de siguranţă a tuturor operaţiunilor petroliere. Această tragedie sfâşietoare, care a costat vieţi omeneşti şi a provocat daune nemăsurabile mediului, trebuie să fie, de asemenea, o lecţie importantă pentru noi în Europa.
Salut iniţiativa Comisiei de a efectua un test de siguranţă al platformelor petroliere din larg care operează pe teritoriul Uniunii Europene. Totuşi, pentru a realiza acest lucru în întregime trebuiesc luate măsuri la scară mai largă. Înainte de toate, Comisia ar trebui să evalueze capacitatea Uniunii Europene de a răspunde imediat şi prompt la accidente şi de a dezvolta un plan de acţiune europeană.
Directiva actuală este în mod evident deficitară în ceea ce priveşte conţinutul şi aria sa de aplicare în termeni de siguranţă şi responsabilitate pentru dauna provocată. În prezent sunt puse în aplicare proiecte de infrastructură uriaşe în Uniunea Europeană, a cărei siguranţă nu a fost poate evaluată complet şi adecvat. Printre acestea se numără şi mult dezbătuta conductă de gaze Nord Stream şi alte infrastructuri pentru petrol şi gaze, care sunt necesare pentru ca Europa să aibă siguranţă energetică, însă care trebuie să îndeplinească cerinţe de cel mai înalt nivel în ceea ce priveşte mediul.
Prin urmare, problema responsabilităţii trebuie rezolvată în mod clar: poluatorul oferă despăgubiri pentru daunele provocate şi, în plus, trebuie să adoptăm scheme de asigurare obligatorii la nivelul UE. Pentru a evita dezastre asemănătoare, trebuie să acordăm atenţie deosebită măsurilor de prevenire. Prin urmare, după părerea mea, Comisia ar trebui să analizeze înfiinţarea unui sistem de monitorizare mai eficient, să consolideze măsurile de inspecţie şi să înăsprească normele minime obligatorii privind siguranţa la nivelul UE.
Sunt de acord cu propunerile făcute de colegii noştri, care sugerează ca Comisia să furnizeze şi rapoarte anuale, fapt care ne-ar permite atât să evaluăm situaţia reală, cât şi să luăm măsuri la timp, după caz şi atunci când este necesar.
În concluzie aş dori să mulţumesc Comisiei şi membrului Comisiei pentru faptul că vom avea o comunicare atât de curând şi vom putea să începem să examinăm mai amănunţit lucrurile de care are nevoie într-adevăr Europa.
Corinne Lepage
Doamnă preşedintă, domnule Chastel, domnule comisar, incidentul din Golful Mexic este un punct de cotitură.
Aşa cum demonstrează din nefericire evenimentele care au loc în Ungaria chiar în acest moment, Europa nu este, în mod evident, în afara pericolelor accidentelor industriale la scară largă. Sarcina noastră comună constă întocmai în anticiparea dezastrelor, nu în a aştepta ca acestea să se producă, ca apoi să strângem resursele pentru a le face faţă.
Ce vreau să spun prin "a anticipa”? În primul rând, o legislaţie adaptată, care să se ocupe de prevenire. O asemenea legislaţie nu există încă. Trebuie să efectuăm studii prealabile solide şi sunt încântată să aflu despre planurile de aplicare a Directivei Seveso II pentru platformele din larg. Trebuie, de asemenea, să efectuăm evaluări de impact solide şi - acest lucru este extrem de important - să stabilim un sistem de răspundere care să aibă efect de prevenire, în aşa fel încât garantarea siguranţei să fie în interesul operatorilor economici.
În cele din urmă, trebuie să dispunem de mijloace tehnice care să permită să facem faţă, în câteva zile sau chiar în câteva ore, oricărei eventualităţi. Nu este vorba doar despre a putea reacţiona pe hârtie; este vorba despre a putea reacţiona în lumea reală. Nu îndrăznesc să-mi imaginez ce s-ar întâmpla dacă, într-o mare închisă precum Marea Mediterană, am asista la o situaţie asemănătoare celei din Golful Mexic, care a durat câteva săptămâni sau chiar luni.
Avem nevoie, de asemenea, desigur - şi dumneavoastră aţi menţionat acest lucru - de un sistem de răspundere corect care să remedieze daunele. Directiva privind răspunderea faţă de mediu nu acoperă, din câte îmi amintesc, daunele economice. Din acest motiv cred că este esenţial ca noi să facem ceea ce SUA nu au ezitat deloc să facă şi să introducem un moratoriu asupra instalaţiilor noi pentru ca condiţiile care tocmai au fost menţionate să poată fi îndeplinite.
Aceasta nu înseamnă închiderea exploatărilor în curs, ci suspendarea autorizaţiilor noi care ar putea fi eliberate în aşa fel încât toţi actorii publici şi privaţi să aibă acelaşi interes: stabilirea, cât mai repede posibil, a unei legislaţii şi a mijloacelor tehnice pentru a ne proteja de un dezastru de amploarea celui din SUA.
Cred că toate aceste acţiuni ar reprezenta un pas în direcţia bună; aş aminti, totuşi, că scopul nostru este de a ieşi treptat din societatea petrolului, şi nu de a ne asigura că rămânem dependenţi de el.
Bart Staes
Doamnă preşedintă, sunt de acord cu discursul doamnei Lepage, mai ales cu ultima parte. În urmă cu cinci luni, la 20 aprilie, s-a petrecut inimaginabilul, sub forma unei catastrofe îngrozitoare în Golful Mexic. A fost nevoie de cinci luni ca scurgerea să fie oprită definitiv. Prin urmare, noi, legiuitorul european, trebuie să ne asigurăm că un asemenea dezastru nu se va produce niciodată în apele europene. De aceea avem această dezbatere. De aceea luăm măsuri.
Rezoluţia asupra căreia am votat în Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară respectă în mare măsură analiza şi politica şi entuziasmul domnului comisar Oettinger. Domnul comisar Oettinger a apărut deja în şedinţa plenară de câteva ori pentru a prezenta lucrurile pe care le reprezintă şi ceea ce intenţionează să facă. Rezoluţia noastră respectă această direcţie. Regret intenţia afirmată de Consiliu, de a aştepta propuneri din partea Comisiei înainte de a reacţiona. În realitate, mă aşteptasem la o reacţie din partea Consiliului la propunerile înaintate de Parlament în cadrul dezbaterii actuale.
Aceste propuneri, multe la număr, sunt importante. Solicităm, de fapt, statelor membre, să stabilească un moratoriu până când vom putea exclude accidentele, până când se va asigura conformitatea cu normele privind siguranţa. Vrem un moratoriu până când vom putea fi siguri că legislaţia privind răspunderea este potrivită. Vrem să cercetăm situaţia referitoare la supravegherea supraveghetorilor. Vrem să ne asigurăm că se iau măsuri pentru a scoate din funcţiune instalaţiile care funcţionează încă şi care s-ar putea să trebuiască scoase din funcţiune în scurt timp. Vrem ca mandatul Agenţiei Europene pentru Siguranţă Maritimă (EMSA) să fie extins. Vrem ca această organizaţie să fie responsabilă pentru poluarea maritimă provocată nu numai de navele care circulă pe mare, ci şi de platformele petroliere în eventualitatea unui dezastru.
Toate acestea sunt aspecte foarte tangibile propuse în această rezoluţie. Domnule Chastel, regret faptul că vă abţineţi de la a reacţiona în numele Consiliului la propunerile făcute de Parlament în această Cameră şi aşteptăm propunerile care urmează să fie prezentate de domnul comisar Oettinger, prima dintre acestea fiind programată pentru săptămâna viitoare sub forma unui test de stres aplicat legislaţiei existente. Felicit din inimă Comisia şi menţin o atitudine destul de rezervată faţă de Consiliu.
Struan Stevenson
în numele Grupului ECR. - Doamnă preşedintă, scurgerea petrolului în Golful Mexic a fost un semnal de alarmă pentru sectorul petrolier. Nu există niciun dubiu în acest sens. Suntem cu toţii foarte conştienţi de acest lucru, însă ar trebui să avem grijă să nu reacţionăm exagerat.
Sunt de acord cu afirmaţia potrivit căreia trebuie să existe despăgubiri adecvate pentru toţi cei care, mai ales în sectorul pescăriilor, îşi pierd mijloacele de trai din cauza scurgerii de petrol sau a oricărui alt accident de acest fel care - cu ajutorul lui Dumnezeu - sper să nu se întâmple în niciuna dintre apele noastre.
Trebuie să înfiinţăm fie un fond de despăgubiri, fie un fond de asigurări la care să contribuie chiar companiile petroliere. Totuşi, când aud colegi dragi precum doamna Lepage cerând un moratoriu asupra forajului în scopul exploatării, chiar am impresia că lucrurile merg prea departe. Aceasta este o reacţie exagerată. Avem 20 de ani, două decade de experienţă în forajul în ape adânci în Marea Nordului şi lângă coasta de vest a Scoţiei - două decade în care am exportat unele dintre tehnologiile cu cel mai înalt nivel de siguranţă din lume. Avem peste 315 puţuri la mare adâncime, de exemplu puţuri cu o adâncime mai mare de 300 de metri, în timp ce unele dintre acestea au avut o adâncime de până la 1 600 de metri.
Este devreme să studiem ceea ce s-a întâmplat în Golful Mexic, însă dovezile indică deja că dacă acolo ar fi fost folosită tehnologia noastră, pe care noi o utilizăm de două decade în Marea Nordului, scurgerea petrolului nu s-ar fi produs sau ar fi fost limitată mult mai repede.
Prin urmare, sugerez să nu trântim brusc uşa în faţa uneia dintre cele mai sigure industrii pe care o avem în Europa, în contextul în care numai anul acesta am investit 6 miliarde de lire sterline în operaţiuni de explorare în Marea Nordului şi Shetland. Să nu reacţionăm exagerat şi să nu trimitem în întreaga lume mesajul potrivit căruia Parlamentul European este de părere că industria noastră europeană nu mai este sigură. Aceasta este una dintre marile noastre aducătoare de export.
Niki Tzavela
Doamnă preşedintă, doresc să-i felicit pe domnul Leinen şi pe domnul comisar pentru sesiunea de informare. Doresc, de asemenea, să-mi exprim nemulţumirea faţă de la faptul că Comisia pentru industrie, cercetare şi energie, care este responsabilă pentru industrie şi cercetare, lipseşte de la această rezoluţie. Aş spune că, din cauza acestei absenţe, avem puncte care nu sunt realiste sau care creează probleme imense pentru industriile de extracţie. Am spus că le vom controla, nu că le vom elimina.
Din acest motiv sunt de acord în întregime cu amendamentul propus de domnul Callanan referitor la eliminarea punctului 17 şi aş menţiona, de asemenea, că punctul 22 pune pe umerii companiilor de extracţie o povară la care ar trebui să fim atenţi. Aş remarca, de asemenea, că în text există o omisiune majoră: nu se face absolut nicio referire la promovarea cercetării şi dezvoltării în sectorul de explorare. Am putea lucra cu americanii în acest sens şi am putea progresa în cercetare şi tehnologie, fapt care ne-ar ajuta să facem faţă unei crize de acest fel.
Nick Griffin
Doamnă preşedintă, se pierde din vedere semnificaţia reală a catastrofei "Deepwater”. Întrebarea reală este de ce forează BP pentru petrol prin 5 000 de metri de stâncă, în ape cu o adâncime de 1 500 de metri, în mijlocul unei zone predispuse la uragane.
Răspunsul este apogeul petrolului - punctul în care am utilizat jumătate din rezervele lumii, care puteau fi produse uşor, sigur şi ieftin, iar acum ne bazăm pe resurse care sunt din ce în ce mai inaccesibile, periculoase şi scumpe, atât din punct de vedere financiar, cât şi din punct de vedere al mediului. "Deepwater” este doar un simptom al apogeului petrolului. Utilizarea acestui incident drept scuză pentru o nouă preluare a puterii de către UE nu ne va opri de la atingerea vârfului sau de la a suferi de pe urma consecinţelor sale potenţial dezastruoase.
În loc să vorbim despre simptome, este timpul să tratăm cu seriozitate boala: faptul că am folosit tot petrolul accesibil şi că continuăm să fim dependenţi de el. În ultimele luni, această realitate a început să fie înţeleasă - printre alţii - de preşedintele Obama, de guvernul britanic şi de armata germană. Este timpul ca UE să scoată capul din nisip, să nu mai fie obsedată de schimbările climatice şi să studieze şi să găsească o soluţie la criza reală: apogeul petrolului.
Herbert Reul
(DE) Doamnă preşedintă, domnule Chastel, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, acesta a fost un dezastru major şi există diferite moduri de a reacţiona la dezastre. Vă puteţi grăbi să luaţi măsuri şi să faceţi o declaraţie nouă în fiecare săptămână, sau puteţi analiza situaţia temeinic şi apoi să luaţi în considerare aspectele unde trebuie făcute modificări. În ceea ce priveşte punctul de plecare, de exemplu, s-a stabilit faptul că situaţia din Statele Unite nu poate fi comparată cu cea din Europa.
Domnul comisar Oettinger a ales calea cea din urmă: să progresăm într-un mod sobru, obiectiv, pas cu pas. Astfel se construiesc politici şi astfel se câştigă sprijinul cetăţenilor noştri. Sunt recunoscător în primul rând domnului comisar pentru că a ales această cale şi, în al doilea rând, pentru că a implicat toate comisiile. Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi Comisia pentru industrie, cercetare şi energie au colaborat împreună în cadrul plenarei şi au participat amândouă la discuţiile cu domnul comisar în cadrul cărora am putut pătrunde în profunzimea faptelor. Din păcate, trebuie să subliniez - aşa cum a menţionat deja doamna Tzavela - faptul că Comisia pentru mediu a simţit atunci că trebuie să prezinte unilateral o rezoluţie. Consider că acest lucru este absolut inacceptabil. În plus, scoaterea în grabă a oricărui document vechi şi precipitat nu serveşte obiectivului de cooperare parlamentară şi nu ajută la rezolvarea problemei cum se cuvine.
Am aflat - aşa cum, de fapt, ştiam cu toţii - faptul că Comisia trebuie să prezinte o comunicare săptămâna viitoare sau peste două săptămâni în care să analizeze consecinţele evenimentelor care au avut loc. Apoi, vom putea, aşa cum Consiliul subliniază destul de corect, să analizăm în mod inteligent care ar trebui să fie urmările. Comisia pentru mediu a simţit că trebuie să prezinte o propunere de rezoluţie în această privinţă repede, astfel încât ni s-a prezentat o rezoluţie pe care o consider a fi în întregime precipitată. În ceea ce mă priveşte, conţine erori şi ignoră complet multe aspecte cu privire la cercetare şi tehnologie, aşa cum tocmai a subliniat doamna Tzavela. Cui îi pasă? Tot ceea ce contează este să vii cu ceva, chiar dacă problema este abordată dintr-o singură perspectivă. Acest lucru este complet inacceptabil. În plus, a trage concluzia că ar trebui să se pronunţe un moratoriu este o încercare reuşită de a atrage atenţia asupra Europei ca centru al industriei.
Doamnelor şi domnilor, nu aşa trebuie procedat. Sunt recunoscător pentru că mi s-a permis să iau cuvântul. Aici măcar ni se permite încă să vorbim. Comisia din care fac parte nu a fost implicată deloc în această rezoluţie.
Pavel Poc
(CS) Explozia platformei de forare "Deepwater" a fost cu siguranţă o catastrofă de proporţii. A fost un avertisment atât pentru Statele Unite, cât şi pentru Europa. Totuşi, a fost un avertisment pe care l-am trecut cu vederea. În timp ce Comisia ENVI purta discuţii despre platforma "Deepwater Horizon" din Golful Mexic, petrolul se scurgea din platforma de forare Jebel al-Zayt, care se află la câţiva kilometri în larg în Egipt, iar noi am aflat despre scurgere de la turişti. Nu am aflat despre acest lucru nici măcar din presă, şi când am întrebat un reprezentant al Comisiei în timpul unei reuniuni a Comisiei ENVI dacă are informaţii despre acest dezastru de proporţii mici, însă totuşi destul de aproape, sau mai bine zis scurgere de petrol, nu am primit niciun răspuns. Nimeni nu deţinea această informaţie. Prin urmare, pe lângă celelalte subiecte pe care colegii deputaţi le-au discutat aici, aş dori să menţionez încă unul, şi anume faptul că este întotdeauna necesar să deţii informaţii la timp şi de bună calitate care nu vor fi raportate inexact din motive politice, aşa cum s-a întâmplat atunci când guvernul egiptean a prezentat inexact scurgerea de petrol de pe platforma Jebel al -Zayt.
După părerea mea, un moratoriu este una dintre soluţiile posibile, deşi nu putem, desigur, să interzicem sau să restricţionăm industria energiei dacă aceasta ne furnizează lucrurile de care avem nevoie. Este necesar să avem standarde de siguranţă unificate, deoarece standardele Uniunii Europene din Marea Nordului sunt foarte ridicate, însă în Marea Neagră acestea nu mai sunt aplicate. O abordare atât de divergentă este inacceptabilă, şi trebuie să garantăm faptul că există standarde de siguranţă unificate care să protejeze întregul litoral european.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Doamnă preşedintă, împrejurările din Golful Mexic nu pot fi comparate cu cele din apele noastre, desigur, dar sunt încântat de faptul că Uniunea Europeană a profitat totuşi de ocazia de a examina propria sa legislaţie. La urma urmei, aveam nevoie de acest lucru urgent.
În ceea ce mă priveşte, există două elemente foarte importante. Primul se referă la controale. Mai mulţi dintre colegii mei deputaţi au vorbit despre acest lucru. Aceste controale sunt esenţiale. Şi mai importantă de departe, după părerea mea, este responsabilitatea. Şi, ca să fiu sincer, faptul că acest aspect nu este bine organizat nici măcar în apele noastre europene a fost mai degrabă un şoc pentru mine. De ce este responsabilitatea atât de importantă? Reglementarea temeinică ar fi, prin excelenţă, băţul mare care ar determina companiile petroliere, în primul rând, să ia ele însele numeroase măsuri pentru a reduce riscurile - de aceea consider că acest fapt este important. Din acest motiv, recomand cu tărie să nu li se acorde licenţe noi până când această responsabilitate nu va fi reglementată.
Bas Eickhout
(NL) Doamnă preşedintă, aş dori să mă adresez îndeosebi colegilor mei deputaţi, domnului Stevenson şi domnului Reul, care susţin că Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară a reacţionat prea repede. Să fim cinstiţi; acest dezastru s-a produs în urmă cu cinci luni, iar Europa prezintă de-abia acum o rezoluţie: lucrurile nu s-au petrecut, sub nicio formă, prea repede. Noi, cei din Comisia pentru mediu, lucrăm la această chestiune de mult timp.
Doresc, de asemenea, să mulţumesc călduros Comisiei, datorită faptului că a fost proactivă şi că a recunoscut faptul că legislaţia cu privire la răspundere nu este clară şi că există, foarte simplu, neconcordanţe între legislaţia europeană şi cea naţională. Aceste aspecte nu sunt reglementate în mod corespunzător. Până când vom afla că acest domeniu este reglementat corespunzător, trebuie să oprim pur şi simplu orice nouă forare la mare adâncime. Acest moratoriu nu se va aplica întregului sector, ci numai forajului la mare adâncime. Nu este vorba despre o reacţie exagerată; este o reacţie foarte calmă. Suntem, de asemenea, conştienţi de faptul că o investigaţie cu privire la ceea ce a mers rău este încă în desfăşurare în Golful Mexic. Acest lucru trebuie să iasă la lumină şi, până atunci, nu trebuie să se desfăşoare noi activităţi.
Konrad Szymański
(PL) Doamnă preşedintă, catastrofele şi evenimentele foarte spectaculoase, asemenea scurgerii din Golful Mexic, sunt deseori impulsurile necesare schimbărilor generale de politică şi marilor planuri de reforme în ceea ce priveşte reglementarea. Totuşi, acţiunile dictate de emoţii nu sunt întotdeauna raţionale, şi de aceea aş solicita mai multă precauţie şi grijă cu privire la impunerea unor obligaţii noi firmelor, fie din domeniul asigurărilor, al standardelor privind mediul sau al standardelor de siguranţă, deoarece, în cadrul Uniunii Europene, aceste standarde sunt, în orice caz, cele mai ridicate din lume. Ne aflăm la un nivel diferit de dezvoltare în acest domeniu al legislaţiei.
Singura consecinţă a unei asemenea reglementări exaltate poate fi diminuarea competitivităţii Europei şi o poziţie mai puternică în cadrul industriei extracţiei, oriunde în afara Uniunii Europene. Situaţia este asemănătoare în cazul moratoriului cu privire la forarea în larg - un astfel de moratoriu va produce efecte care sunt, cu siguranţă, complet opuse celor aşteptate. Un moratoriu înseamnă mai multe vase care să navigheze spre ţărmurile Europei, şi, prin urmare, un pericol mai mare pentru mediu. Din acest motiv solicit, în ambele cazuri - în cazul legislaţiei şi în cazul moratoriului - multă precauţie.
Bogusław Sonik
(PL) Doamnă preşedintă, aceasta este a treia dezbatere din Parlamentul European care arată importanţa majoră pe care o acordăm siguranţei în operaţiunile de extracţie a păcurei din mările europene. Nu dorim ca repetarea catastrofei care s-a produs în Golful Mexic să fie posibilă pe litoralul continentului nostru. Numai în primele trei luni ale acestui an, au avut loc 175 de întreruperi ale activităţilor platformelor de foraj din Marea Nordului, dintre care 8 au fost descrise ca fiind incidente foarte grave. În 32 de cazuri, activitatea acestor instalaţii a fost oprită. O altă problemă este că aceste platforme au fost exploatate din greu. Din cele 103 platforme care au fost puse în funcţiune în Marea Nordului la începutul anilor '70, 44 vor ajunge în cinci ani la ceea ce poartă denumirea de moarte tehnică, şi 26 au depăşit deja perioada de exploatare permisă, dar au primit o prelungire a dreptului de a extrage petrol.
Instalaţiile şi-au schimbat şi proprietarii în ultimii 30 de ani, şi noii administratori nu împărtăşesc neapărat aceeaşi cultură a exploatării din punctul de vedere al siguranţei. Presiunea de a intensifica extracţia nu este compatibilă cu măsurile menite să îmbunătăţească siguranţa sau cu evaluarea corectă a riscurilor. Prin urmare, susţinem activitatea domnului comisar, care are ca scop realizarea unei analize temeinice a legislaţiei privind extracţia petrolului în mările europene şi, la nevoie, introducerea unor prevederi noi şi esenţiale cu scopul de a acoperi pericolele produse de extracţia petrolului din larg şi de a înăspri principiile răspunderii în cazul unor accidente ce provoacă contaminare cu păcură.
Este esenţial să stabilim cele mai ridicate standarde de siguranţă cu privire la forajul la mare adâncime în mările europene şi să le aplicăm tuturor părţilor care operează în apele teritoriale europene. Aceste standarde trebuie, de asemenea, aplicate firmelor care provin din afara Uniunii Europene. Nu trebuie să permitem o situaţie, de exemplu, în cazul în care exploatarea zăcămintelor din Oceanul Arctic urmează să fie preluată de către Norvegia şi de către Rusia, în care una dintre aceste ţări va folosi o tehnologie care nu îndeplineşte cele mai ridicate standarde de siguranţă folosite de firmele din Uniunea Europeană.
George Lyon
Doamnă preşedintă, aşa cum au afirmat mulţi alţi vorbitori, dezastrul din Golful Mexic a fost un apel de trezire pentru industrie.
Totuşi, am ascultat cu atenţie ceea ce a spus domnul comisar în introducerea şi în comentariile sale şi sunt de acord cu angajamentele pe care le-a făcut cu privire la faptul că trebuie să îmbunătăţim standardele, trebuie să îmbunătăţim calitatea, şi trebuie să ne asigurăm că UE poate fi un lider în acest domeniu şi că putem exporta sistemele noastre de siguranţă în întreaga lume, asigurându-ne că şi alţii ne vor urma exemplul. Salut, de asemenea, faptul că recunoaşte în contribuţia sa că Marea Nordului, Regatul Unit şi Norvegia operează deja conform unora dintre cele mai ridicate standarde din lume.
Am avut şi noi în Scoţia propriul dezastru în Marea Nordului - catastrofa de la Piper Alpha, în urmă cu doar 20 de ani, când au murit peste 100 de oameni. Acest fapt a condus la o revizuire la scară largă a standardelor de siguranţă, ceea ce a dus la standardele foarte ridicate pe care le avem în zilele noastre.
Susţin o mare parte din aspectele din întrebarea pe care a adresat-o Jo Leinen a astăzi, dar nu cred că solicitarea de moratoriu cu final deschis este proporţionată şi că aceasta reprezintă un răspuns înţelept la provocarea cu care ne confruntăm. Sper că Parlamentul se va gândi de două ori dacă să meargă atât de departe.
Zbigniew Ziobro
(PL) Doamnă preşedintă, nu este nicio îndoială cu privire la faptul că siguranţa extracţiei şi a transportului materialelor naturale ar trebui supravegheate de Comisia Europeană. Un aspect important, pe lângă cel referitor la standardele de siguranţă optime, ar trebui să fie, de asemenea, gradul de pregătire al întreprinderilor care extrag şi transportă materialele naturale pentru urgenţe care ar putea cauza contaminarea mediului la scară largă. Nu trebui să uităm de resursele financiare necesare care ar trebui puse deoparte de firmele angajate în acest tip de activitate economică.
În curând, o conductă de gaz care va pompa cantităţi enorme de gaz va fi pusă în funcţiune în Marea Baltică. Consider că aceasta este ocazia perfectă de a întreba dacă Comisia Europeană a făcut ceva pentru a proteja interesele milioanelor de europeni care locuiesc pe coasta Mării Baltice şi care ar putea fi victimele unui dezastru ecologic la o scară fără precedent ca rezultat al unei explozii sau al unei scurgeri a acestei conducte de gaz. Trebuie, de asemenea, să ne aducem aminte de faptul că o rezoluţie a Parlamentului European, elaborată în urmă cu doi ani, cu privire la pregătirea pentru efectele ecologice ale acestei investiţii, a fost complet ignorată, iar investiţia este acum în curs. Ce va face Comisia Europeană în această privinţă astfel încât să nu regretăm timpul irosit atunci când se va produce un dezastru?
Catherine Soullie
(FR) Doamnă preşedintă, amploarea dezastrului din Golful Mexic este de o asemenea natură încât ne obligă, în calitate de responsabili politici europeni, să ne punem întrebări cu privire la siguranţa instalaţiilor noastre de extracţie a petrolului. De fapt, protecţia mediului maritim presupune, printre altele, o siguranţă maximă a siturilor de explorare petrolieră.
Cu toate acestea, ideea unui moratoriu cu privire la forajele petroliere actuale sau viitoare în apele noastre este prematură şi nepotrivită. Prematură deoarece rezultatele anchetei cu privire la catastrofa din Golful Mexic nu sunt cunoscute încă şi, pe de altă parte, unele concluzii preliminare confirmă faptul că dezastrul a fost cauzat de o combinaţie de erori de comportament, organizaţionale şi tehnice. Nepotrivită deoarece - aşa cum s-a afirmat de mai multe ori - există o diferenţă între reglementările aplicate în Marea Nordului, în Marea Mediterană şi în Golful Mexic.
Merită să subliniem urmările economice şi sociale grave pe care le-ar avea un moratoriu, fără a menţiona faptul că ar putea pune în pericol independenţa noastră energetică?
Săptămâna trecută, Norvegia şi Rusia au pus capăt unei dispute vechi de patruzeci de ani şi unui moratoriu de treizeci de ani validând principiul unei frontiere maritime comune în Marea Barents şi în Oceanul Arctic. Acest acord, va conduce, în practică, la împărţirea de către cele două ţări unei zone bogate în hidrocarburi. Aşadar, cum va putea atunci, în acelaşi timp, executivul european să ceară suspendarea acestor activităţi petroliere şi ca aceste ţări să se complacă de bună voie într-o poziţie de slăbiciune din punct de vedere energetic şi economic?
Mirosław Piotrowski
(PL) Doamnă preşedintă, catastrofa ecologică fără precedent din Golful Mexic ar trebui să convingă statele membre ale Uniunii Europene să supravegheze îndeaproape platformelor de foraj din apele din care se extrage păcură. Asistăm la apariţia unor propuneri de introducere a unui moratoriu cu privire la noile forări până când riscul pericolului pentru mediu va fi exclus. Aceste sugestii se bazează pe presupunerea potrivit căreia, deoarece bazinele mărilor nu au frontiere, un dezastru ecologic în unul dintre ele le-ar afecta pe toate.
O asemenea abordare este în acord cu rezoluţia adoptată în urmă cu doi ani de Parlamentul European cu privire la pericolul ecologic pentru Marea Baltică în ceea ce priveşte proiectul Nord Stream. Sperăm că Comisia Europeană va adopta o abordare deopotrivă hotărâtă şi judicioasă cu privire la monitorizarea investiţiilor în gaze în stratul Mării Baltice şi că, procedând astfel, va utiliza toate instrumentele posibile. Merită luată în considerare şi ideea de a acorda sprijin tehnologiilor alternative, precum extracţia gazului din rocă argiloasă.
János Áder
(HU) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, am auzit multe cu privire la acest dezastru petrolier şi am văzut cu toţii imaginile şocante la televizor. Totuşi, ştiaţi, doamnelor şi domnilor, că în anii trecuţi, 97 %, repet, 97 % dintre toate încălcările deliberate ale directivelor privind siguranţa de către companiile petroliere americane au fost săvârşite de British Petroleum? Ştiaţi că, în ultimii zece ani, această companie a provocat numeroase accidente? Sunteţi conştienţi de faptul că British Petroleum a redus semnificativ bugetul pentru siguranţă şi întreţinere cu scopul de a-şi menţine profiturile? Acest lucru a jucat, de asemenea, un rol în numărul din ce în ce mai mare al accidentelor.
Doamna Lepage tocmai a menţionat că cel mai important lucru este anticiparea şi prevenirea dezastrelor. Ştim cu toţii că prevenirea este cel mai important lucru. Are dreptate în această privinţă. Totuşi, cred că dezastrul american din Golful Mexic, ca şi alte dezastre industriale sau naturale din ultimii ani sau evenimentul dezastruos de alaltăieri din Ungaria, demonstrează în mod clar faptul că dezastrele naturale şi industriale pot avea loc oriunde şi oricând. Din acest motiv consider că despăgubirea pentru daune, precum şi gestionarea rapidă şi eficientă a pagubelor sunt foarte importante.
Vorbim mult despre condiţiile meteorologice extreme şi despre consecinţele şi pericolele lor şi despre felul în care acestea sporesc riscul dezastrelor naturale şi industriale. Sunt de părere că acest lucru este adevărat şi, dacă este adevărat, trebuie să gândim în perspectivă. Trebuie, de asemenea, să fim atenţi la semnalele de avertisment precum dezastrul din Ungaria din urmă cu două zile sau dezastrul din Golful Mexic din primăvară. Prin urmare, propun colegilor mei deputaţi şi Parlamentului să înfiinţăm un fond european pentru dezastre pentru controlarea eficientă a pagubelor.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Dezastrul din Golful Mexic este înspăimântător. A subliniat o lipsă a standardelor privind siguranţa şi un neajuns al măsurilor luate la începutul scurgerii de petrol. Cu toate că s-a petrecut în Statele Unite, adică în baza cerinţelor şi standardelor de reglementare americane, trebuie să învăţăm cu toţii câteva lecţii din acest dezastru şi să prevenim accidentele similare.
Totuşi, procedând astfel, trebuie să luăm în considerare care este situaţia reală aici. Din câte ştiu, legile europene au deja mecanisme care să prevină accidentele similare petrecute în cadrul Uniunii deoarece sunt mai stricte şi mai exigente decât legile americane echivalente.
Prin urmare, aş spune că noi cei din Uniune nu ne grăbim deloc. Să nu ne grăbim şi să efectuăm o analiza specializată în profunzime a cauzelor şi consecinţelor dezastrului din Golful Mexic. Apoi vom putea să formulăm orice cerinţe noi şi măsuri pe baza analizei respective. Sunt deranjată de unele formulări din rezoluţie care creează un sentiment de panică, cum ar fi "cât mai devreme posibil”, şi sunt, de asemenea, împotriva unui moratoriu asupra extracţiei petrolului. Pe de altă parte, sunt de acord cu faptul că trebuie să ne asigurăm că ne implementăm legile în conformitate cu cele mai ridicate standarde şi că oferim despăgubiri juste în cazul unui accident.
Mai presus de toate, trebuie să luăm măsuri şi în afara frontierelor noastre. Nu contează care mare a fost poluată; una americană, europeană sau oricare altă mare. În asemenea cazuri, lumea ca ansamblu va fi mai poluată şi animalele şi plantele vor muri iar oamenii vor suferi din cauza poluării. Prin urmare, trebuie să facem cel mai greu lucru dintre toate, care constă în a atinge standarde internaţionale ridicate, şi nu numai să înăsprim reglementările din interiorul graniţelor europene.
Pe de altă parte, cred că trebuie să acţionăm urgent în cazul accidentului din Ungaria deoarece acesta s-a produs în interiorul graniţelor noastre. Avem nevoie urgent de răspunsuri la întrebări precum ce este această substanţă roşie - dăunează aceasta într-adevăr sănătăţii? Chiar este adevărat faptul că nu este inclusă în lista deşeurilor periculoase a UE? Şi cum să prevenim accidente asemănătoare?
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) În primul rând, aş dori să le mulţumesc acelor colegi deputaţi care au contribuit la elaborarea acestei rezoluţii, şi aş dori, de asemenea, să mulţumesc membrului Comisiei care ne-a dat multă speranţă şi bucurie prin anunţul său de astăzi privind măsurile pe care intenţionează să le ia Comisia. Şi, într-adevăr, temeri cu privire la faptul că rezoluţia este grăbită şi poate insuficient analizată... Consider încă că aceasta reprezintă vocea Parlamentului European şi un mesaj adresat societăţii, Consiliului şi Comisiei.
A trecut ceva timp de la accident şi este foarte important că cel puţin Parlamentul European îşi face acum auzită vocea. Consider, ca şi alţii, că este într-adevăr foarte important să revizuim legislaţia în vigoare în prezent în Uniunea Europeană şi legislaţia cu privire la standardele privind siguranţa şi calitatea. Într-adevăr, nu este vorba despre a pune capăt exploatării petrolifere în ansamblul său, ci pur şi simplu despre a monitoriza situaţia şi a stabili măsurile care ar trebui luate pentru a preveni repetarea unui accident sau unui dezastru precum cel din Golful Mexic.
Personal, sunt foarte mulţumită de dispoziţiile acestei rezoluţii privind responsabilitatea ţărilor terţe. În general, Comisia Europeană şi Uniunea Europeană ar trebui să intensifice dialogul cu ţările terţe cu privire la anumite proiecte de infrastructură energetică. Acest lucru nu implică neapărat doar Marea Baltică şi platformele de petrol sau conducta de gaz Nord Stream, ci şi Marea Neagră, Marea Mediterană şi situaţiile conflictuale din Africa de Nord. Consider că este foarte important ca ţările terţe să fie incluse în această rezoluţie.
Jolanta Emilia Hibner
(PL) Doamnă preşedintă, experienţa pe care am câştigat-o din evenimentele din ultimele luni şi grijile noastre cu privire la situaţia complicată a pieţei combustibilului care este o consecinţă a dezastrului din Golful Mexic ar trebui să ne conducă spre luarea unor măsuri eficiente şi temeinice pentru a proteja mediul şi, mai presus de toate, pentru a preveni dezastre asemănătoare în viitor. Trebuie luate toate măsurile pentru a spori siguranţa extracţiei ţiţeiului.
Experţii încearcă să ne convingă de faptul că măsurile preventive bune înseamnă că companiile petroliere vor avea relativ mai puţine accidente - da, acest lucru este adevărat. Totuşi, faptul că se ignoră proceduri şi se fac economii cu preţul siguranţei înseamnă că dezastrele asemănătoare celui din Golful Mexic ar putea avea loc, în viitor, şi în Europa.
În lumea întreagă, există în momentul de faţă în jur de 1 600 de platforme de foraj în funcţiune, şi acest număr este în continuă creştere. Noi sonde de petrol şi platforme de foraj din ce în ce mai mari şi mai puternice continuă să se deschidă. Extracţia atinge părţile adânci ale bazinelor maritime în zone care sunt şi mai departe în larg. Prin urmare, importanţa sondelor de petrol clasice scade, în timp ce cea a platformelor de foraj creşte. Dezbaterea cu privire la siguranţa extracţiei este inevitabilă şi o comparaţie a standardelor teoretice privind siguranţa cu cele care sunt aplicate în realitate se poate dovedi surprinzătoare. Este esenţial să supunem firmele de petrol unor restricţii suplimentare şi să introducem reglementări noi care să îmbunătăţească siguranţa. Ştiu că unele ţări au început deja inspecţia platformelor de foraj din proprie iniţiativă. Primele inspecţii au scos deja la iveală unele încălcări ale normele de siguranţă. S-a dovedit că multe platforme din Marea Nordului au operat încălcând principiile de siguranţă de bază.
Consider că trebuie luate imediat măsuri preventive pentru ca platformele de foraj şi toate siturile de unde sunt extrase resurse naturale din mare să fie supuse reglementărilor adecvate şi supravegherii. Este esenţial să introducem noi standarde privind siguranţa şi principii care vor trebui urmate de toate părţile care sunt implicate în şi responsabile împreună pentru extracţia ţiţeiului. Deţinerea unei certificări valabile este o condiţie esenţială.
Gaston Franco
(FR) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, Europa se întreabă pe bună dreptate cu privire la posibilitatea de a vedea petrecându-se, în apele noastre, un dezastru petrolier asemănător celui care s-a produs în Golful Mexic.
Datorită faptului că scurgerile de petrol ne-au distrus ţărmurile de nenumărate ori în trecut şi ne-au lăsat o impresie durabilă, considerăm pe bună dreptate că protejarea şi conservarea ecosistemelor marine, a biodiversităţii animalelor şi sectoarelor economice ale pescuitului şi turismului sunt de importanţă primordială. Cu toate acestea, trebuie să ne păstrăm gândirea limpede şi să nu adoptăm o poziţie extremă care ar consta în introducerea unui moratoriu cu privire la orice nou foraj petrolier la mare adâncime în apele europene.
În primul rând, deoarece noi dispunem de norme de siguranţă foarte stricte cu privire la exploatare şi explorare. În plus, organele de reglementare naţionale şi companiile petroliere din Europa s-au angajat să modifice normele şi procedurile de exploatare în cazul în care rezultatele anchetei cu privire la dezastrul din SUA vor cere acest lucru.
În al doilea rând, având în vedere cerinţa noastră de independenţă energetică, ar fi foarte riscant, din punct de vedere geostrategic, să abandonăm activităţile de foraj din Marea Nordului. În cele din urmă, riscăm să punem în pericol viitorul industriei noastre petroliere dacă îi vom paraliza activitatea de explorare şi extracţie. Cum am putea justifica impactul ulterior asupra creşterii nivelului de ocupare a forţei de muncă pe timp de criză?
Seán Kelly
Doamnă preşedintă, cred că am fost cu toţii şocaţi de scurgerea zilnică care s-a petrecut în Golful Mexic şi de pagubele aduse mediului ca rezultat al acestei scurgeri. Mi se pare firesc, ca urmare a acestui fapt, să discutăm această chestiune aici pentru a găsi modalităţi pentru a ne asigura că asemenea incidente nu se vor întâmpla din nou.
Cred că unele aspecte vin în minte. Primul se referă la faptul că standardele de siguranţă şi securitate pe care le avem trebuie aplicate cu rigurozitate astfel încât să prevenim mai degrabă accidentele decât să trebuiască să ne confruntăm cu ele şi, în prezent, există, cu siguranţă, standarde bune care trebuie aplicate pretutindeni.
În al doilea rând, sunt întru totul de acord cu domnul comisar care a spus că trebuie să transmitem standardele noastre de siguranţă în lumea întreagă, deoarece în cazul în care se întâmplă ceva în Golful Mexic sau în altă parte, noi nu suntem imuni la consecinţele dezastrului. Nu putem trage o cortină de fier în jurul apelor Europei şi să spunem că nu se va întâmpla nimic în cazul în care vom respecta standardele noastre ridicate, aşadar avem mare nevoie de un acord la nivel internaţional în această privinţă. Avem nevoie, de asemenea, de un fond de gestionare a catastrofelor. Acest aspect a fost menţionat şi sunt de acord cu el.
S-a vorbit despre un moratoriu şi, desigur, în acest moment, nu mi se pare a fi o opţiune realizabilă, deoarece, în cazul în care am face acest lucru, există pericolul grav de a ne comporta ca un om bogat care decide să renunţe la toţi banii săi şi care sfârşeşte prin a cerşi de la cei cărora le-a dat banii săi. Ne-am afla în aceeaşi situaţie cu alte ţări care continuă să exploreze în acelaşi mod în care procedează acum, fără să folosească standarde riguroase pe care le-am aplica noi.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Doamnă preşedintă, domnule comisar, în urma dezastrului ecologic care s-a petrecut în Golful Mexic, este important ca UE să garanteze faptul că litoralul ei este protejat prin capacitatea sa de prevenire şi de răspuns la acest tip de problemă. Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă (EMSA), cu sediul în Lisabona, asigură ajutor şi asistenţă tehnică în domeniul siguranţei şi protecţiei maritime contra poluării cauzate de nave.
În luna iunie a acestui an, am depus o sugestie scrisă domnilor comisari Oettinger, Kallas şi Georgieva pentru a spori puterile EMSA cu scopul de a crea instrumente pentru supravegherea siguranţei pe platformele petrolifere europene şi pentru a preveni dezastrele ecologice. Această sugestie ar aduce o economie de proporţii în termeni de resurse financiare, umane şi tehnice. Salut răspunsul domnilor comisari, care s-au arătat deschişi ideii de a revizui directiva privind EMSA pentru a-i spori puterile.
Solicit încă o dată Comisiei să analizeze acest aspect şi să sporească puterile agenţiei aflate în Lisabona, pentru a garanta protecţia eficientă a litoralului european.
Diana Wallis
Doamnă preşedintă, asemenea dezastre ar trebui să ne dea de gândit. Mă duc cu gândul la Oceanul Arctic, o zonă în care UE nu are jurisdicţie directă, însă are multă influenţă.
Domnule comisar, aţi afirmat pe bună dreptate că companiile UE care operează în afara UE ar trebui să exporte standardele UE. Sper că acest lucru se va întâmpla cu privire la zona Oceanului Arctic. Este de departe cu mult mai provocator şi ostil decât Marea Nordului, şi pentru mine este o enigmă. Noi, ca Europă, promovăm trecerea de la o economie bazată pe petrol şi promovăm sursele de energie regenerabilă. Totuşi, indirect, încurajăm extracţia petrolului în cea mai vulnerabilă şi fragilă parte a globului, în care consecinţele ar putea fi îngrozitoare. Poate ar trebui să ne gândim cu atenţie la ceea ce se întâmplă în Oceanul Arctic.
Kriton Arsenis
(EL) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, nu sunt de acord cu ceea ce s-a spus în această Cameră referitor la protecţionismul corporativ. În acest moment, China aleargă contra cronometru prin luarea de măsuri, prin punerea în aplicare a aranjamentelor necesare, prin pregătirea unui plan pentru cinci ani referitor la felul în care intenţionează să-şi schimbe industria, închizând industriile poluante, deoarece concurează cu noi pe o piaţă imensă, o piaţă a energiei curate în valoare de 13 miliarde de dolari. Aceasta este o provocare la care trebuie să răspundem nu cu protecţionism, ci cu măsuri curajoase.
Domnule comisar, da, ar trebui să continuăm cu moratoriul, care va fi permanent, nu temporar, şi care va fi un nou pas spre energia curată. De asemenea, domnule comisar, trebuie să examinăm responsabilitatea ecologică, la care v-aţi referit dumneavoastră şi alţi deputaţi, şi care va trebui să includă întreaga zonă economică exclusivă deoarece aceasta este zona în care lucrează companiile.
João Ferreira
(PT) Trebuie să învăţăm din scurgerea de petrol din Golful Mexic şi din dezastrul ecologic rezultat. Aceste lecţii vor include, cu siguranţă, o monitorizare mai exigentă, mai riguroasă şi mai regulată a condiţiilor de siguranţă cu privire la infrastructurile asemănătoare din Europa, dar trebuie să meargă mult mai departe decât atât. Sună semnalele de alarmă şi acestea nu pot fi ignorate. Limitele rezervelor de petrol ale lumii sunt destul de bine cunoscute în prezent. Sunt multe lucruri, în afară de energie, pentru care omenirea depinde mult - prea mult - de aceste rezerve. Aceste rezerve trebuie, prin urmare, gestionate foarte înţelept, ceea ce înseamnă, mai presus de toate, că trebuie folosite cu economie.
Am atras deja atenţia în această Cameră asupra importanţei unui plan care îşi propune să coordoneze aceste resurse bine şi corect, atenuând raritatea lor din ce în ce mai accentuată şi deplasându-se spre alte surse de energie primară într-un mod controlat. Mă refer la Protocolul epuizării petrolului propus în Uppsala în 2002 şi în Lisabona în 2005 de un corp de specialişti în problema apogeului petrolului.
Andreas Mölzer
(DE) Doamnă preşedintă, dacă am învăţat un lucru din criza petrolului, acela este că în vremuri în care preţul petrolului este mare, este profitabil să dezvolţi terenuri petrolifere greu accesibile şi să extragi în cele mai vitrege condiţii, cum ar fi la adâncimi din ce în ce mai mari. Presupunând că experţii au dreptate atunci când estimează creşteri imense ale preţului petrolului, trebuie să presupunem faptul că o explorare a petrolului şi mai riscantă va avea loc în viitorul apropiat.
Cu toate că, în virtutea acordurilor internaţionale, s-ar fi cuvenit să se intensifice măsurile de securitate cu privire la extracţia petrolului la adâncimi mai mari de 200 de metri în urma dezastrului din Golful Mexic, după cum se ştie, ţările din vecinătatea nord-estului Oceanului Atlantic nu au putut ajunge la un acord. Adâncimile la care se lucrează în această zonă şi riscurile sunt comparabile în întregime cu cele din Golful Mexic. Îmbunătăţirea standardelor de securitate şi asigurarea răspunderii financiare sunt aspecte care trebuie tratate - cu atât mai mult cu cât Comisia plănuieşte în mod evident o reţea de conducte CO2 şi doreşte să vândă emisii de la centralele electrice ale Europei industriei petroliere din Marea Nordului. Încă nu am reuşit să ne dăm seama cum să scăpăm de deşeurile nucleare - cu toate că această tehnologie este folosită de decade - şi acum, dintr-o dată, gazul cu efect de seră periculos urmează să fie vărsat în Marea Nordului. După părerea mea, este, prin urmare, timpul să ne gândim la dispoziţii privind securitatea.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Doamnă preşedintă, percepţia generală este aceea că acest tip de accident, la fel cu cel mai recent şi la fel cu o serie de accidente asemănătoare de dinaintea acestuia, ne-au alarmat, şi în special pe raportor, pe care îl felicit, cu privire la necesitatea anumitor dispoziţii referitoare la viitorul tuturor acestor extracţii efectuate acum sau în trecut.
Se ştie că nivelul controlului acestor instalaţii este un factor foarte important şi, ca atare, ar trebui mărit şi continuat la intervale mai scurte. Se ştie, de asemenea, că responsabilitatea trebuie să fie distribuită şi că ar trebui să o putem distribui exclusiv. Acest lucru va duce în mod inevitabil la o schimbare a legislaţiei privind asigurările şi, ca o consecinţă, va determina, în mod inevitabil, şi companiile să se asigure împotriva tuturor factorilor care ar putea produce daune la începutul unui asemenea incident.
Sonia Alfano
(IT) Doamnă preşedintă, dezastrul din aprilie 2010 este unul din cele mai grave dezastre ecologice care s-au produs vreodată în lume. În cazul în care asemenea dezastre s-ar produce într-o mare închisă precum Marea Mediterană, vieţile a zeci de milioane de cetăţeni europeni şi neeuropeni ar fi ameninţate, fără nicio cale de întoarcere.
Totuşi, în Italia - după cum protestează "Lega Ambiente” cu privire la o politică energetică greşit concepută - asistăm la o creştere extraordinară a cererilor de cercetare şi a permiselor acordate de minister pentru identificarea şi extracţia resurselor de petrol care ar suficiente pentru a acoperi cererea de energie a Italiei pentru puţin mai mult de un an. Este evident că nu merită sacrificiul. Toate acestea sunt agravate de grija cu privire la faptul că societatea BP a anunţat un acord cu Libia pentru extracţia din apele sale teritoriale la 500 de km mai jos de sudul Siciliei.
Sper că Comisia se angajează, prin această măsură acum iminentă, să apere viaţa din Marea Mediterană împotriva atacurilor multinaţionalelor şi guvernelor care sunt complice şi cărora puţin le pasă de bunăstarea colectivă.
Andrew Henry William Brons
Doamnă preşedintă, rezoluţia are în vedere o problemă, respectiv cea a riscurilor forajului în ape adânci, fără a ţine cont de problema înrudită referitoare la faptul că rămânem fără petrol uşor accesibil.
Este posibil să fi depăşit deja punctul în care am folosit deja mai bine de jumătate din rezerva mondială. Cei care ar opri sau reprima forajul la mari adâncimi trebuie să explice felul în care vor găsi un substitut dens din punct de vedere energetic al petrolului. Sau se vor bucura de faptul că generaţiile viitoare se vor întoarce la o societate neindustrială?
Nu există nicio comparaţie între riscurile forajului în apele superficiale ale patului continental european şi în apele Golfului Mexic. Cei care au propus această rezoluţie au dreptate să fie îngroziţi de costurile pentru mediu şi de alte costuri ale tragediei societăţii BP din Golf. Cu toate acestea, trebuie, de asemenea, să fie conştienţi de costurile unui moratoriu asupra forajului la mare adâncime.
Angelika Werthmann
(DE) Doamnă preşedintă, din nefericire, niciunul dintre noi nu poate anula accidentul "Deepwater Horizon”. Prin urmare, trebuie să luăm toate măsurile necesare pentru a ne asigura că un dezastru ecologic nu se va petrece niciodată în apele UE. Consider că, pentru a realiza acest lucru, trei aspecte sunt absolut esenţiale. În primul rând, trebuie să luăm cât mai multe măsuri cu putinţă; cu alte cuvinte, trebuie să avem în vedere toate riscurile extracţiei în larg. În al doilea rând, trebuie să asigurăm cel mai ridicat nivel de securitate şi să creăm dispoziţii obligatorii privind securitatea minimă la nivelul UE. În al treilea rând, trebuie să garantăm cele mai ridicate standarde de protecţie a mediului.
Consider că este de extrem de important să analizăm capacitatea noastră de a reacţiona la accidente şi să creăm un sistem european şi, sper, mondial comun pentru a evita asemenea dezastre ecologice.
Günther Oettinger
Doamnă preşedintă, onorabili deputaţi, domnule reprezentant al Preşedinţiei Consiliului, aş dori să vă mulţumesc pentru contribuţiile devotate, faptice şi foarte numeroase cu privire la consecinţele şi măsurile care trebuie luate. Acest lucru este valabil şi pentru numeroasele întrebări parlamentare din ultimele săptămâni la care a trebuit să răspundem, precum şi la dezbaterea de astăzi, pe care am urmărit-o atent şi pe care o vom evalua şi o vom lua în considerare în comunicarea care va urma în următoarele două săptămâni.
Sunt de acord cu multe dintre sugestiile făcute şi le susţin. De exemplu, purtăm dialoguri intense cu societatea BP pentru a ne asigura - şi există o şansă bună ca acest lucru să se întâmple - că societatea BP nu doar va accepta cele mai ridicate standarde de securitate, mai ridicate decât cele actuale, în apele europene, ci va şi exporta aceste standarde, dacă mi se permite să mă exprim astfel. BP va fi pregătită să aplice aceleaşi standarde pe care le aplică în Marea Nordului forărilor şi platformelor asemănătoare din apele teritoriale ale Libiei, deşi, conform legislaţiei libiene, acest lucru nu este necesar pentru a obţine autorizaţia şi este posibil să nu fie prevăzut în legislaţie.
Apoi trebuie să vedem unde dorim să facem propuneri pentru respectarea standardelor în legislaţia naţională şi unde dorim să creăm legi europene. Acest lucru va fi mai limitat în cazul vaselor cu petrol decât în cazul transportului mobil, însă nu există deloc în prezent în ceea ce priveşte platformele staţionare. Unii au cerut să trecem de la petrol la energie regenerabilă. Susţinem şi acest aspect. Cu toate acestea, să nu ne facem iluzii. Societatea şi economia europeană vor necesita în continuare cantităţi mari de petrol pentru transport cel puţin în următorii 20 până la 30 de ani. Nu există nicio şansă ca avionul să vă ia de la casa dumneavoastră din Bruxelles şi să vă ducă în casa din ţara dumneavoastră natală - la Madrid, Lisabona, Sofia, Riga sau Munchen - descurcându-se fără petrol în următorii 20 până la 30 de ani.
În calitate de membri a unei comunităţi mobile care circulă cu avionul, avem cu toţii nevoie de petrol pentru ca Europa să nu ajungă în impas. Acelaşi lucru este valabil şi pentru autocarele şi autobuzele de cursă lungă; acelaşi lucru este valabil şi pentru transportul autovehiculelor pentru mărfuri grele; şi, în ciuda dezvoltării maşinilor electrice, va continua să fie valabil şi pentru transportul individual, pentru maşini, mult timp de acum înainte. În prezent, există puţin peste 200 de milioane de maşini înregistrate în ţările Uniunii Europene. În cazul în care Polonia şi noile state membre dobândesc densitatea care există în prezent în Franţa şi în Germania, atunci peste 15 ani vor exista 300 de milioane de maşini. Cu toate că sunt eficiente din punct de vedere energetic, marea majoritate a acestora vor funcţiona pe bază de benzină. Cu alte cuvinte, trecerea de la petrol la energie regenerabilă este o politică pe termen lung, însă în următorii 10 până la 30 de ani, cererea de petrol din Europa nu va scădea. Având în vedere necesitatea ca densitatea vehiculelor din unele state să ajungă din urmă, cererea de petrol va tinde spre o uşoară creştere - indiferent de cât de eficient îl folosim. Acest lucru este şi mai adevărat la nivel mondial.
Din acest motiv avem nevoie de cel mai ridicat nivel de securitate posibil: pentru extracţia de petrol necesară pentru economia şi societatea noastră, aşa cum am precizat.
Vom reveni la acest aspect şi mă bazez pe sprijinul dvs. Aş dori, de asemenea, să mulţumesc statelor membre, care au fost foarte constructive în acest domeniu. Totuşi, v-aş ruga să lucraţi în guvernele dvs. naţionale cu aceeaşi intensitate de care aţi dat dovadă astăzi aici pentru ca Consiliul să fie, de asemenea, pregătit să adopte legi privind standarde mai ridicate fie în unanimitate, fie cu o majoritate clară. Nu sunt încă convins că toatele state membre sunt în prezent pregătite ca standardele europene să fie promovate de dvs. şi de Consiliu ca urmare a propunerilor înaintate de Comisie.
Olivier Chastel
Doamnă preşedintă, mi-ar plăcea, la rândul meu, să vă mulţumesc pentru această dezbatere interesantă. Într-adevăr, uneori discursurile au dezvăluit puncte de vedere foarte diferite. Am auzit, uneori, păreri care erau diametral opuse din partea aceluiaşi grup politic. Acest lucru este foarte instructiv.
Doresc să fac trei precizări. În primul rând, avem nevoie de mai multă legislaţie pentru a îmbunătăţi siguranţa industriei offshore? După cum am afirmat în discursul meu, evaluarea realizată până acum indică faptul că există deja măsuri stricte - acest aspect a fost menţionat. Comisia, în privinţa căreia aş dori să vă amintesc că are monopol asupra acţiunilor de iniţiere, îşi finalizează în prezent evaluarea, dar a observat deja că pentru ca o industrie să devină mai sigură, în primul rând trebuie să existe o mai bună monitorizare şi o mai bună punere în aplicare a cadrului reglementar existent. Prin urmare, vom vedea ce intenţionează să ne propună în acest domeniu.
Mai mult decât atât, după cum am spus deja o dată astăzi, Comisia examinează capacitatea de reacţie la dezastru a UE cu scopul de a îmbunătăţi siguranţa industriei offshore, care este un factor important în acest domeniu. În aşteptarea propunerilor legislative, aş dori să subliniez că, spre deosebire de ce au spus unii deputaţi astăzi, acest subiect continuă, desigur, să fie o preocupare pentru Consiliu. La şedinţele informale ale miniştrilor energiei din 6 şi 7 septembrie, Preşedinţia a cerut ca primele evaluări să fie efectuate, comunicate şi discutate.
În al doilea rând: poate un moratoriu fi justificat? Este dificil, desigur, să răspundem la această întrebare direct. În orice caz, credem că prima cerinţă pentru oricare act legislativ este de fapt consolidarea acestuia. Observăm, de asemenea, că industria nu pare să aştepte ca acest viitor cadru reglementar să fie stabilit; industria însăşi analizează mai multe măsuri privind siguranţa în etapele preventive şi operaţionale.
În cele din urmă trebuie să se înţeleagă că situaţia materială din Europa este destul de diferită, deoarece majoritatea forării în Golful Mexic are loc la o adâncime de 1 500 de metri, lucru care în mod evident face dificilă oprirea operaţiilor în cazul unui dezastru precum cel care a avut loc. Majoritatea forajelor în Europa au loc la adâncimi de nu mai mult de 200 de metri, lucru care permite o mai mare sferă de acţiune sau, în orice caz, uşurează luarea deciziilor.
În cele din urmă, doamnă preşedintă - şi domnul comisar tocmai a vorbit despre acest lucru - va accelera acest accident politica energetică şi politica privind energia regenerabilă în UE? Această politică este, desigur, deja ambiţioasă, dar vom continua să ţintim mai sus. Politica ne va ajuta cu siguranţă să reducem dependenţa noastră de petrol şi, în general, să ne îndreptăm spre o societate cu un nivel scăzut de carbon. Aşa cum a spus deja domnul comisar, totuşi, nu putem pur şi simplu să fluturăm o baghetă magică şi să scăpăm de petrol în următorii 10 ani. Sunt încrezător că strategia în domeniul energiei pentru 2011-2020, care urmează să fie adoptată la începutul anului viitor, va accelera această tranziţie către o economie fără petrol.
Preşedinta
Am primit o propunere de rezoluţieîntocmită în conformitate cu articolul 115 alineatul (5) din Regulamentul de procedură în numele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară.
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc joi, 7 octombrie 2010.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Cristian Silviu Buşoi
Prin rezoluţia nelegislativă ce a fost adoptată cu o majoritate covârşitoare, Parlamentul European a transmis un semnal foarte clar atât Comisiei, cât şi companiilor petroliere, şi anume de a lua măsuri necesare pentru eliminarea deficitelor existente la nivelul standardelor de siguranţă şi de responsabilitate în domeniul extracţiei petroliere. Licenţele pentru forajul la adâncime trebuie strict controlate, dar acest lucru nu este suficient pentru prevenirea mareelor negre, adevărate dezastre ecologice pe care Uniunea Europeană nu le poate accepta.
Considerând dificultatea din ce în ce mai mare în găsirea petrolului şi creşterea exploatării potenţial periculoase la mari adâncimi, se impune o reflecţie la nivel general asupra măsurilor viitoare ce trebuie luate. Este necesar ca eforturile în direcţia protecţiei mediului să fie continuate de o manieră susţinută, iar Uniunea Europeană trebuie să-şi exercite rolul de protectoare a cetăţenilor săi, şi a naturii în armonia căreia trebuie să trăim cu toţii, reglementând activităţile de extracţie a petrolului. Eventuale scurgeri ale petrolului, ce au avut loc şi în trecut, ar avea consecinţe catastrofice asupra mediului, dăunând în acelaşi timp şi pescuitului sau turismului. Pentru acest motiv, legislaţia europeană în materie de răspundere pentru mediul înconjurător trebuie să includă şi daunele aduse apelor marine.
Ioan Enciu
în scris. - Apreciez punctul de vedere ridicat de colegul meu Jo Leinen. Este imperativ ca Europa să ia poziţie faţă de una dintre cele mai mari catastrofe ale secolului. Compromiterea platformei petrolifere "Deepwater Horizon" din Golful Mexic, precum şi scurgerea unei cantităţi importante de petrol în oceanul Atlantic au şi vor avea un impact major asupra climatului global. Curentul Atlanticului de Nord înregistrează modificări majore de temperatură, ce vor determina scăderea minimelor climaterice în Europa, în aceasta iarnă. Consiliul şi Comisia trebuie să acţioneze clar şi transparent, adoptând măsuri ce vor garanta siguranţa şi securitatea operaţiunilor de extracţie a petrolului, precum şi un nivel ridicat de protecţie a mediului şi de prevenire a dezastrelor ecologice în Uniunea Europeană! Uniunea Europeana trebuie să îşi menţină poziţia referitoare la schimbările climatice şi, în acelaşi timp, să protejeze şi să faciliteze buna exploatare a câmpurilor petrolifere, pentru a garanta necesarul de combustibil fosil. Parlamentul, Comisia şi Consiliul trebuie să interacţioneze pentru a concepe un plan de acţiune infailibil.
András Gyürk
Doamnelor şi domnilor, aş dori să îi mulţumesc domnului comisar Günther Oettinger pentru încercarea sa, pe urmele accidentului de la platforma petroliferă americană, de a analiza dacă reglementările UE ar fi adecvate pentru prevenirea unor dezastre ecologice asemănătoare. Poate că putem conchide că normele comunităţii pun mai mult accent pe măsurile post-dezastru decât pe prevenire.
Această deficienţă a fost scoasă în evidenţă în mod dureros de o serie de dezastre ecologice. Luni s-a produs o ruptură în barajului unui rezervor al unei uzine de oxid de aluminiu din Ungaria. Noroiul cu conţinutul său chimic foarte toxic a inundat câmpurile şi satele din vecinătate. Dezastrul a făcut victime şi poate provoca contaminarea solului şi a apei a cărei magnitudine nu este încă cunoscută. Pentru a înrăutăţi lucrurile, metalele grele pot provoca poluarea gravă a aerului. Responsabilitatea aparţine companiei care administrează uzina, dar aceasta va putea plăti cu greu de una singură pagubele imposibil de calculat.
Lecţia este evidentă. În primul rând, trebuie să se insiste la nivelul comunităţii, precum şi la nivelul autorităţilor locale, să se aplice cu rigurozitate reglementările aparent severe. În al doilea rând, directivele relevante trebuie să fie consolidate cerându-le companiilor să aibă o asigurare cu acoperire adecvată chiar şi pentru accidente de această magnitudine. Până când nu vom progresa în aceste domenii, costul oricăror daune compensatorii va fi suportat de contribuabilii nevinovaţi.
Ian Hudghton
în scris. - Doamnă preşedintă, dezastrul petrolului din Golful Mexic ne reaminteşte riscurile inerente implicate în explorarea petrolului maritim. Investigaţiile cu privire la ceea ce nu a funcţionat bine în apele americane trebuie să fie complete şi riguroase, iar UE trebuie să acorde o atenţie deosebită tuturor lecţiilor care trebuie învăţate. Cu toate acestea, solicitarea unui moratoriu asupra tuturor forărilor la mare adâncime din UE este prematură şi cu totul disproporționată. Reglementările puse în vigoare în apele scoţiene nu sunt cele care au fost aplicate în Golful Mexic şi avem decade de experienţă în această industrie. Explorarea scoţiană a petrolului nu a fost lipsită de incidente, şi catastrofa Piper Alpha a arătat că uneori petrolul se obţine la nişte preţuri prea mari. Totuşi, am învăţat o lecţie de la Piper Alpha, iar reglementările au fost înăsprite. Dacă din Golf vom învăţa mai multe lecţii, vom putea face modificările adecvate. Aceste modificări ar trebui, totuşi, să fie responsabilitatea instituţiilor democratice din Scoţia - şi este puţin probabil ca reacţiile pripite ale acestui Parlament să rezolve eventualele probleme.
Alajos Mészáros
Uniunea Europeană trebuie să stabilească urgent o strategie pentru a fi capabilă să prevină cu uşurinţă viitoarele dezastre ecologice precum dezastrul cauzat de BP în Golful Mexic. Accidentul platformei "Deepwater Horizon” a fost unul dintre cele mai mari dezastre recente, circa 4,4 milioane de barili de ţiţei vărsându-se în mare în timpul scurgerii. Până şi operaţiunea de salvare a fost discutabilă din cauză că s-a decis cu greu în privinţa tipului de tehnologie care urma să fie folosit şi a planului de urmat. Între timp. petrolul care ţâşnea de pe fundul mării a distrus toate vieţuitoarele. După părerea chimiştilor ecologici britanici, nu trebuia să se facă nicio altă intervenţie în afară de păstrarea scurgerii de petrol departe de ţărm. Biologii marini au spus că arderea unora dintre scurgerile de petrol şi folosirea substanţelor pentru dispersare pentru a scăpa de poluanţi face mai mult rău florei şi faunei decât scurgerea de petrol însăşi, având în vedere epuizarea relativ rapidă a acestui tip de petrol. În momentul de faţă aş dori să vorbesc despre ce s-a întâmplat în Ungaria în urmă cu câteva zile, când câteva tone de noroi roşu caustic au acoperit locuitorii din trei comunităţi din judeţul Veszprém după explozia unui baraj al unui rezervor pentru deşeuri la o uzină de oxid de aluminiu de lângă Ajka. Aş dori să solicit Comisiei Europene să ofere sprijin material adecvat din partea UE pentru a ajuta victimele dezastrului şi pentru a ajuta la curăţarea zonei. Vă mulțumesc.
Daciana Octavia Sârbu
în scris. - Este obligatoriu să ne luăm toate măsurile posibile pentru a ne asigura că o catastrofă precum cea produsă de Deep Water Horizon nu se va repeta în apele europene. Revizuirea legislaţiei de mediu, precum şi a celei de sănătate şi siguranţă privitoare la forajul la mare adâncime este un proces binevenit şi necesar. Consiliul şi Comisia trebuie să urmărească dezvoltarea unei strategii care să asigure armonizarea nivelurilor de protecţie pe teritoriul întregii Uniuni Europene. Altfel, diferenţele dintre standardele de operare şi foraj ale statele membre vor permite companiilor să asigure niveluri înalte de protecţie doar atunci când - şi acolo unde - sunt forţate să o facă. Costurile umane, sociale şi de mediu ale dezastrului Deep Water Horizon sunt imposibil de cuantificat în termeni financiari. Dar extracţia de petrol trebuie să fie susţinută de asigurări corespunzătoare celor mai rele scenarii. Doar în acest fel plătitorii de taxe nu vor fi nevoiţi să suporte costul operaţiunilor de curăţare, iar companiile şi comunităţile locale afectate de scurgerile de petrol pot primi sumele compensatorii la care sunt îndreptăţite.
Salvatore Tatarella
Scurgerea de petrol de pe platforma "Deepwater Horizon” în Golful Mexic trebuie să fie un avertisment şi pentru Europa. Trebuie să facem tot ceea ce este posibil pentru a nu permite ca un astfel de dezastru să aibă loc în apele noastre. Cred că rezoluţia aprobată astăzi este un pas în direcţia bună în vederea protecţiei mediului marin şi de coastă din Europa. Cred, de asemenea, că este imperativ ca statele membre să examineze urgent toate aspectele referitoare extracţiile de petrol şi la explorarea acestora în Uniunea Europeană. Salvarea planetei noastre trebuie să fie o prioritate, mai presus de toate, pentru a le garanta viitoarelor generaţii un mediu înconjurător sustenabil. Prin urmare, trebuie să aprobăm o legislaţie dură în acest sector cât mai repede posibil pentru a asigura aplicarea standardelor ridicate de siguranţă pentru toate platformele de petrol existente şi pentru a limita extracţiile viitoare.
