Jag köpte lägenheten där jag växte upp. Min mamma fick nys om den och tog den initiala kontakten med mäklaren och hörde sig för. Jag kände mig sedan mycket väl bemött när jag tog över kontakten med Maria Nilsson. När bollen var satt i rullning gick allt mycket snabbt med visning och kontraktskrivning och mäklaren var trevlig rakt igenom.  Jag skulle nog säga att jag inte _hann_ ha några förväntningar, dock så hade chansen till ett så snabbt köp från min sida varit betydligt lägre om jag inte känt mig trygg med mäklaren i fråga så att denne kändes och känns vettig rolig trevlig etc var nog avgörande.  Och jag vill tro att jag ”vågar” sms:a/ringa/maila mäklaren även med sk dumma frågor :) Det är ändå en väldigt stor händelse i livet och man bör fråga hellre tre gånger för mycket än för lite. (Detta är en viktig punkt då jag har ganska stark social fobi)  Obs att tillträdet ej skett än så denna utvärdering är skriven innan allt är färdigt, det absolut viktigaste är dock gjort förstås. 