בשלח - אפשר לחשוב
ראשי » מגביה וגולל » בשלח
המערכת 26 בינואר 2018 אין תגובות
וַיְהִי בְּשַׁלַּח פַּרְעֹה אֶת הָעָם וְלֹא נָחָם אֱלֹהִים דֶּרֶךְ אֶרֶץ פְּלִשְׁתִּים כִּי קָרוֹב הוּא כִּי אָמַר אֱלֹהִים פֶּן יִנָּחֵם הָעָם בִּרְאֹתָם מִלְחָמָה וְשָׁבוּ מִצְרָיְמָה (שמות יג, יז)
פירש רש"י – בראתם מלחמה: כגון מלחמת וירד העמלקי והכנעני וגו' . אם הלכו דרך ישר היו חוזרים, ומה אם כשהקיפם דרך מעקם אמרו נתנה ראש ונשובה מצרימה, אם הוליכם בפשוטה על אחת כמה וכמה.
פליאה גדולה ונשגבה, ושבו מצרימה? והלא זה עתה יצאו מעבדות לחירות, ברחו מאותה מצרים אשר שיעבדה את גופם ונפשם במשך דורות. ועתה, נישאים הם על כנפי נשרים, מובלים ביד ההשגחה באופן ניסי. פוסעים את צעדיהם הראשונים אל עבר גאולת עולם. הקב"ה בעצמו, לא על ידי מלאך, ולא על ידי שליח מובילם אל ארץ ישראל, ארץ זבת חלב ודבש. וכי משום שיראו מלחמה ירצו לשוב למצרים, ארץ שבים? זאת ועוד, גם אם תעלה המלחמה בלבם חשש ופחד, בשביל כך ינחם העם? היד ה' תקצר מלהושיעם? והרי מלומדים הם בניסים, בעיניהם ראו את מכות מצרים, את יד ה' הגדולה, האין זה ודאי שה' ילחם להם, ומה מקום יש לומר שבשביל זה ירצו לשוב לאחור?
אולם כך העידה התורה הקדושה – פֶּן יִנָּחֵם הָעָם בִּרְאֹתָם מִלְחָמָה וְשָׁבוּ מִצְרָיְמָה. לימדה אותנו התורה על חולשתו של בן האנוש, על המרחק הרב השורר בין ידיעתו השכלית לבין לבו החומרי. את התהום הפעורה שבין שני ההפכים המרכיבים את האדם, גשם ורוח.
האדם למרות ידיעתו, הכרתו ותודעתו, עשוי בעת הניסיון עצמו לראות אך ורק את הווה, את הקושי אליו הוא נקלע כאן ועכשיו. כל אשר לאל ידו יעשה כדי לצאת מן המצב בו הוא שרוי. מצמצם עצמו בד' אמות של הניסיון מבלי לחשוב על עבר או על עתיד. זהו האדם, זהו טבעו.
אולם התורה לימדה גם לימדה אותנו מה היא הדרך להינצל מטעות זו, מה מוטל על האדם לעשות בכדי להימלט מלהיות עטוף ואפוף כל כולו בפגעי השעה ובכבלי הניסיון מבלי יכולת להביט קדימה. כך כותבת התורה (שם פסוק י"ח) "וַיַּסֵּב אלקים אֶת הָעָם" אם חפץ חיים אתה, אם חשקה נפשך להמשיך ולהעפיל במסילה עולה בית א-ל, סור מרע! הטה את הדרך, סוב סביב ואל תביא עצמך לידי ניסיון וממילא לא לידי ביזיון. כי בשעת הניסיון, קשה עד מאד להתמודד, קשה להביט קדימה או ללמוד מן העבר. על כן, סחור סחור אמרינן לנזירא, לכרמא לא תקרב. שיטת המלחמה של האדם כנגד עצמו, של החלק האלקי שבו – הרוח. כנגד החומר העכור, היא לא להכנס לניסיון אלא לעשות לעצמו סייגים ומכשולים בכדי שלא יצטרך להתעמת ולהילחם. כי בראות האדם מלחמה, עשוי, עלול הוא לרצות לשוב מצרימה ובלבד שיחיה חיי שעה.
מכל מלמדי הסכלתי
"דברים שלמדתי מהארי פוטר. פעם שאלו אותי הבחורים הצעירים בישיבה