20 שנה? קטן עליהם. ראשי הערים שלא מוכנים להתפנות - פוליטי - TheMarker
22.09.2018 19:17 עודכן ב: 21:30
מימין לשמאל: חיים צורי, צבי גוב-ארי, ז'קי סבג, רון חולדאי, בני כשריאלבז רטנר, עיריית יבנה, ירון קמינסקי, עופר וקנין, ליאור מזרחי
אפשר לומר שזאת תופעה. ראש רשות מקומית נבחר לתפקידו, מנהל אותה בצורה טובה יותר או פחות, ואם לא מתרחש דבר בלתי־צפוי — הוא נשאר שם: הבוחרים, מאדישות או פשוט בשל שביעות רצון, ימשיכו להצביע עבור האדם שאוחז בהגה. הוא מצדו, אחרי זמן רב כל כך בתפקיד, מתאהב בתפקיד ומחליט להישאר. "ראש עיר הוא אולי התפקיד הכי מדליק בפוליטיקה הישראלית", אומר שר הפנים לשעבר אופיר פז־פינס, ומי שעומד בראש המכון לחקר השלטון המקומי באוניברסיטת תל אביב. "החוק ובתי המשפט נתנו לראשי הרשויות סמכויות רבות במודע, בגלל משבר משילות קשה בשלטון המקומי בשנות ה–70 — תקופה שבה התחלפו ראשי ערים באופן תכוף והיה אפשר להדיח אותם בקלות. כיום...