הניגון שבדיבור (כל אדם הוא רשות). \ העולם עשוי מאותיות ה”אבג”? \ שינוי ההכרה להכרה אלוקית – אחדות
כשהאדם מדבר, במידה ונקשיב לו לזמן מה, נשמע שמאחורי הדיבור שלו יש מעין מנגינה (קצב), את המנגינה הזו לא ניתן לשמוע אלא רק לאחר שהאדם מדבר לאורך זמן, מנגינה זו היא הביטוי של הכוונה האלוקית בחומר..
מנגינה זו היא תוצאה של מערכת הדמויות שמנהלת את האדם, כל אדם הוא לא יישות אחת אלא רשות, הוא מבנה פסיכולוגי שלם, שמורכב מכמה דמויות שמנהלות אינטראקציה.
האדם עצמו הוא רשות, כי כל הפעולות שלו כולם, ואף הדיבור, כולם לא קורים מאליהם, אלא רק לאחר עיבוד נתונים מאסיבי של אין ספור יישויות שמנהלות את האדם.
והשירה שבדיבור של האדם, ז”א הניגון של הכוונה שלו, נקבע על פי סוג התקשורת של כל הדמויות שבתוכו, ב”התבוננות קבלית” לומדים להכיר יותר לעומק את הדמויות הללו שבתוכנו..
בכל רגע עלינו לראות שהבורא שם אותנו במקום והזמן שבו אנחנו נמצאים עם הנחות ייסוד (מחויבים) שעל פיהם אנחנו פועלים כברירת מחדל, כשהמטרה שלנו היא לפעול מעבר למה שאנחנו צריכים \ חייבים לפעול.
זאת בכדי ליצור את עצמנו מכלום, ממש ככה, נאמר על ידי רבי נחמן מברסלב, שעד שהאדם לא הגיע להתעוררות, הוא עדיין לא הוויה. (כלומר = הוא עדיין לא קיים אפילו)
במציאות זו ניתנה לנו האופציה ליצור את עצמנו, רק דרך התבוננות מעמיקה על טבע הקיום האמיתי שלנו מתגלה סוד המלכות האמיתי של השם, והפאר האין סופי הטמון בכל.
סגנון הדיבור \ אופן הדיבור של האדם מבחינת אינטונאציה נקבע גם הוא על פי תקשורת הדמויות השונות שבתוכו, שלמעשה יוצרות אותו ומהוות אותו. אותם דמויות קיימות ברמה יותר מופשטת של המציאות, בתת המודע של האדם.
המציאות היא למעשה בית ספר \ מבחן. קבוצה מסוימת של אנשים בדור זה נבחרה לבצע מספר “מבדקים” מסוימים שנועדו לבדוק עד כמה הנסיינים פתוחים תודעתית לחשיפה למידעים מרובד המציאות העליון יותר.
במהלך הבדיקות נחשפו הנסיינים ברחבי העולם למידעים ולחוויות טרנסנדליות \ חוץ גופיות \ חוויות של חשיפה למערכת הלא מודעת שלנו שמנהלת אותנו ולחוויות של סיניסתזיה (חיבור של כל החושים, חוויה של מקור הפוטנציאל האלוקי)
העולם כולו הוא אותיות התורה, וישנה דרגה תודעתית שמאפשרת לראות זאת, ובדרגה זאת, לא רק שהכל “וויזואלית” נראה כמו אותיות ה-אבג. אלא גם הכל מתחבר לוגית בצורה כזאת שהאדם רואה ומכיר בישות האלוקית בשכל הלוגי שלו.
מעמד זה דומה למעמד הר סיניי שבו נחשפנו לדרך המתקדמת ביותר שבו מתורגם ומועבר מידע מהמישור העליון ביותר במציאות שלנו למישור שלנו.
דרגה תודעתית זו מאפשרת לאדם להבחין בכך שכל מה שהוא עושה כבר כתוב מראש, כל מה שהוא חווה אלו פסוקי התנ”ך עצמם שכבר נכתבו, כל העולם שלנו כאן הוא תוצאה \ המשך של התנ”ך שאנחנו קראנו.
ובדרגה תודעתית זו הכך מתחבר בצורה הרמונית מדויקת שחושפת את כל סודות הקיום, התכלית והחיבור של כל דבר להכל.
עם התפתחות ההכרה של האדם, הוא לומד להבחין בכך שכל פעולותיו כבר נקבעו מראש, ובשביל להיות “צדיק” ז”א לעשות את רצון השם, עליו יהיה לבצע פעולות שהן מעל השכל הבהמי שלו, שאיתו הוא חי כהכרה כל החיים ואותו קיבל כמרכז הזהות האותנטי והמובן מאליו שלו כל חייו.
ועם הזמן לומד האדם לעורר בתוכו חלק “גדול יותר” שהוא מתבונן, ולא חווה את המציאות בצורה שיפוטית, בדרגה זו מתבצע תיקון לכל הישויות של הצורה וההגיון שמהוות את נפש האדם ומתבצע חיבור \ אינטגרציה בינהן שחושפת את הניגון המשותף והקדוש של מלכי מלכי המלכים באדם עצמו!
בדרגה זו חווה האדם בהכרתו שלו ממש, את החלק הלא-מודע “האלוקי” במציאות, שחושף את האופן שבו מתגשמות האידאות האלוקיות לידי המציאות על ידי תהליכיות מסודרת לוגית שנקראת “טבע המציאות”..
כל המציאות הזו היא יישויות בדרגות תודעתיות שונות של קרבה למלך מלכי מלכים. מישויות שנמצאות בדרגה תודעתית של נפרדות מוחלטת ושכחה לישויות כמו מלאכים (שהם כוחות הטבע והביטוי של פנימיות של מלך מלכי המלכים עצמו).
בדרגה תודעתית מסוימת יכול האדם דרך כל רגע במציאות, ודרך התבוננות פשוטה לקבל אינדיקציה ומידע על בראשית, ועל המקום והזמן שבו כרגע הכל נוגע בהכל, וכולם נוגעים בכולם.
במצב תודעתי זה מסוגל אחד להבחין בתהליכים הלא-מודעים שמתחשים לפני הזמן עצמו, שכל העולם הזה והמתרחש בו הם תוצאה \ השתלשלות שלהם.
לא מדובר בשינוי בדעת של האדם או במידע שיש ברשותו אלא בהכרה עצמה, ההכרה שלו מתחילה לשכתב את עצמה ולחזור חזרה להיות ההכרה האלוקית של מלך מלכי המלכים.