ארם נהריים / לי שיר | ליריקה
בִּמְקוֹם דִּמְעוֹת
נַהֲרוֹת חָלָב
וּדְבַשׁ
קוֹרְאִים לְךָ לְהֵאָסֵף
אֶל אֲבוֹתֶיךָ
מִבָּבֶל הַמּוֹרְפִין
עוֹלֶה וּבָא
בְּפִרְחֵי הַסָּדִין הֶחָמוּץ
נִיחוֹחַ הַבֻּסְתָּנִים שֶׁל בַּגְדָּד
מִכָּאן נִפָּרֵד –
עַל גְּדוֹת מִטָּתְךָ
אֲנִי נִקְצֶבֶת
טִפָּה אַחַר טִפָּה
בְּעוֹד אַתָּה נוֹהֵר
בְּאִינְפוּזְיָה אַרְבָּעָה רָאשִׁים
עַד עֵדֶן
פוסט מאת gai פורסם בתאריך 14 ביולי 2018 בקטגוריה שירה וסומן בתגיות לי שיר.
→ ימינך לא תמכה / רון גרא תעודה ללא זהות / יהורם גלילי ←
8 תגובות “ארם נהריים / לי שיר”
מוטי 18 ביולי 2018 בשעה 3:21
השיר מדגים באמצעות פיתוח המטפורה שלו כיצד אדם אכן נאסף אל אבותיו ומה ככל הנראה צף ועולה בעולם המנטלי הפנימי, לדעת הדוברת בשיר, אצל אביה. זה הפירוש של המשמעות ,להיאסף אל אבותיו, כלומר לסגור מעגל מסוים, שלעיתים נפרץ ואולי לא הושלם. כיוון שהאב נע בחייו ממקום למקום ונאלץ לעזוב את נופי ילדותו שאליהם התגעגע כל חייו, הרי שעתה, לפי אמונות מסוימות, הוא אכן הולך לחזור שוב אל אותו "ילדות", אל אותו "מקום", כי אם הוא הולך לפגוש את אבותיו, הרי הוא כמי שחוזר להיות ילד, בן לאב ואם האוספים אותו אל זרועותיהם.
כאשר כואב וכאשר יש סבל, הילד רץ לחפש ניחומים אצל הוריו. במקרה הזה, המוות הוא ההליכה של הילד (המבוגר במקרה הזה)לחפש את הניחומים האולטימטיביים "בזרועות הנצחיות" של "הוריו".. אבל עבור הבת, ההליכה של האב לעבר הוריו או לעבר נהר האור, היא הקריעה שלה עצמה מבין זרועותיו ופתיחת געגוע שלא ירפה מאותו הרגע ואילך, אל האב שנאסף אל אבותיו. לכן הדוברת בשיר מרגישה כך:
עַד עֵדֶן.
שיר יפה ועדין המתאר מצב אנושי בלתי נמנע. מצד אחד ההורים עוזבים את העולם(או נאספים אל אבותיהם)מצד שני הילדים הופכים יתומים, הנקרעים מזרועות הוריהם. זהו גלגל סובב בעולם וזה מה שהשיר, במידת מה, רצה לתאר. ארם נהריים הוא אכן המיקום של אותו "גן עדן" מיתולוגי ובשיר נעשתה האחדה בין מיתוס גן העדן המקראי, לבין המיקום הגיאוגרפי המדוייק של מקום הולדתו של האב, דהיינו ,זמן הילדות כגן עדן וחזרתו האב להיות שוב כילד.(הוא ,אכן, חסר אונים כילד, לעת זקנה ולעת מחלה והיא עדה לכך)
שולה ניסים 15 ביולי 2018 בשעה 21:19
אבא שלי שהתגעגע כל כך לילדותו ונעוריו בבגדד, ואהב להעלות זכרונות משם,
נזקק בסוף ימיו למשככי כאבים עקב מחלה סופנית ממנה סבל.
מתחברת מאוד לשיר.
טל כהן בכור 14 ביולי 2018 בשעה 23:29
יפה עד מאוד השיר הכואב.
לאה הרפז 14 ביולי 2018 בשעה 20:13
שיר מהודק, עובד על נימי הרגש העדינים ביותר ומרגש מאוד וכתוב נהדר.
לאה צבי (דובז'ינסקי) 14 ביולי 2018 בשעה 9:47
קשה, כואב ונפלא !!
איתן. קלינסקי. 14 ביולי 2018 בשעה 8:40
מרגש. מכאיב.
שיר שכורע לקורא הרגיש למלים את הכרעים.
רחל בכר 14 ביולי 2018 בשעה 8:38
מנחם בן 14 ביולי 2018 בשעה 8:10
השיר של לי שיר יפה. הזיה מסוממת עד עדן.