הגשת כתב הגנה בשם הלקוח - מתי אי הגשה = רשלנות מקצועית?
כאשר אדם נתבע בבית משפט הוא מצפה שעורך דין דינו יפעל לצורך הגשת כתב הגנה אשר יסייע לו להדוף את התביעה. לעיתים, עקב רשלנות מקצועית של עורך הדין, לא מתבצעת הגשת כתב הגנה לבית המשפט, ובמקרים אלה התובע רשאי לבקש מתן פסק דין בהעדר הגנה. ברוב המקרים בית המשפט נעתר לבקשת התובע ועשוי לפסוק לטובתו את מלוא סכום התביעה.
במקרים אלה אי הגשת כתב הגנה איננה מחייבת את עורך הדין (שככל הנראה התרשל) לשלם מיד במקום הלקוח את הסכום שנפסק כנגד הלקוח, אלא, על הלקוח לשלם לתובע את הסכום שנפסק על ידי בית המשפט, ולאחר מכן לתבוע את עורך דין בטענה כי עורך הדין התרשל ולא ביצע את עבודתו.
באחד המקרים אשר הגיע לאחרונה לבית המשפט המחוזי נדונה סוגיה זו בדיוק (ע”א 4610-11-17 ניקולה ג’קס נ’ עו”ד שלווה פוטשניק). במקרה זה עורכת הדין לא הגישה כתב הגנה על אף שביקשה מספר ארכות לצורך הגשתו בשם מרשתה. בסופו של דבר בית המשפט פסק לחובת הלקוחה כמעט 400 אלף ש”ח.
לא די באי הגשת כתב הגנה בשם הלקוח כדי לחייב בכל מקרה את עורך הדין במלוא הנזק שנגרם ללקוח
בהליך המשפטי המוזכר לעיל הלקוחה הגישה תביעה לבית משפט השלום ודרשה לחייב את עורכת דינה במלוא סכום הנזק שנגרם לה בגין רשלנותה שנבעה מאי הגשת כתב הגנה במועד. בית המשפט קיבל את התביעה בחלקה, אך קבע שעל עורכת הדין לשלם ללקוחותה לשעבר סכום העולה מעט על 25 אלף ש”ח, בטענה כי גם אם עורכת הדין הייתה פועלת לצורך הגשת כתב הגנה במועד הדבר לא היה משנה את התוצאה.
בעת בחינת תביעת רשלנות מקצועית נגד עורך דין בית המשפט בוחן מה היה קורה אילו המחדל לא היה מתרחש. כלומר, מה היה קורה במקרה הספציפי אילו עורך הדין היה פועל לצורך הגשת כתב הגנה במועד. האם די באותו כתב הגנה כדי להוביל לדחייתה של התביעה נגד הלקוח? האם בכתב ההגנה יש טענות הגנה טובות או שמא מדובר בטענות הגנה שניתן לדחות בקלות?
אם בית המשפט מגיע למסקנה שגם הגשת כתב הגנה בשם הלקוח לא הייתה מסייעת לו, על אף שכתב ההגנה כולל טענות הגנה טובות, יתכן שבמקרה שכזה עורך הדין לא יחויב לשלם ללקוח דבר.
הנטל להוכיח שאי הגשת כתב הגנה היא שגרמה לנזק ללקוח ושהגשת כתב הגנה הייתה מונעת את הנזק, מוטל על הלקוח שתובע את עורך דינו. בעניין זה בית המשפט קבע כך:
תביעת רשלנות מקצועית נגד עורך דין מתבררת על דרך “מה היה קורה אילו”. בית המשפט בוחן, לפי מאזן ההסתברות, את השאלה מה היה קורה אילו נהג עורך הדין כהלכה ולא התרשל, ומה הייתה תוצאתו המשוערת של ההליך המשפט בהינתן כך. בע”א 989/03 א’ חוטר ישי נ’ חיננזון, שהובא ע”י בית משפט קמא, ואשר אושר בדנ”א 3691/05 יעקב חיננזון נ’ א’ חוטר ישי, קבעה כבוד השופטת נאור כי “הנטל להוכיח את יסודות עוולת הרשלנות הוא על התובע“, וכי על התובע “הנטל להוכיח כי אלמלא התרשלותו של עורך הדין התוצאה הייתה משתנה לטובתו“, קרי: קשר סיבתי בין ההתרשלות לבין הנזק.
הלקוחה לא השלימה עם פסיקת בית משפט השלום והגישה ערעור לבית המשפט המחוזי. לאחר שבית המשפט המחוזי בחן את הממצאים והמסקנות המשפטיות הוא ראה לנכון להגדיל את סכום הפיצוי לטובת הלקוחה לסך כמעט 300 אלף ש”ח, ובנוסף, פסק לטובת הלקוחה 40 אלף ש”ח שכר טרחת עורך דין. כלומר, מי שתשלם את מרבית הנזק בגין אי הגשת כתב ההגנה בשם מרשתה היא עורכת הדין.
עורך דין אדי בליטשטיין 03/02/2015 אין תגובות
עורך דין אדי בליטשטיין 06/07/2018 אין תגובות