'יוחנן במדבר' - סבינה מסג - סבינה מסג
בננות - בלוגים / סבינה מסג / 'יוחנן במדבר'
'יוחנן במדבר'
פירסמ\ה: סבינה מסג ב כללי 21 באוגוסט, 2008 | 11:54	20 תגובות
הייתי 3 ימים המבדד hermitage בחצר מנזר "יוחנן במדבר" כתבתי ותרגמתי בלי סוף, אבל הכל טרי מדי. את השיר הזה כתבתי שם לפני שמן מה.
מַעְיָן "יוֹחָנָן בַּמִּדְבָּר"
עַל שְׂפַת מַעְיָן "יוֹחָנָן בַּמִּדְבָּר"
מְעַיְּנוֹת בְּטֶקְסְט הַמַּעְיָן
שֶׁל "יוֹחָנָן הַקָּדוֹשׁ שֶׁל-הַצְּלָב"
מַשְׁמִיעָה אֶת שְׂפַת הַמָּקוֹר
אֶת הַתִּרְגּוּם לְ-7 לְשׁוֹנוֹת וּלְ-70 פָּנִים
אֲנַחְנוּ מְחַלְּקוֹת בֵּינֵינוּ
תּוֹךְ הַשְׁלָכַת נְשִׁיקוֹת-לֶחֶם
לִדְגֵי הַזָּהָב
7 נָשִׁים
בַּחֲצִי שֶׁמֶשׁ
הַרְבֵּה אַחֲרֵי מַחֲצִית הַחַיִּים
חוֹלְקוֹת יוֹם לֹא רָגִיל
בְּתוֹר-חַיִּים רָגִיל
בְּאַחַד
הַגִּלְגּוּלִים
בְּמַה שֶּׁהָיִינוּ מוּכָנוֹת לְהִשָּׁבַע
לְלֹא כָּל מַחֲלֹקֶת
שֶׁהוּא הַטּוֹב בָּעוֹלָמוֹת
הָאֶפְשָׁרִיִּים
הקודם אל הנזירות
הבא מנזר שאיש לא שמע עליו
22 באוגוסט 2008 ב 0:00
אווה סבינה. אווה מריה. אווה.
22 באוגוסט 2008 ב 0:24
יוסי, במנזר הזה יותר מתאים ךדבר על אלשבע אמו של יוחנן.
אז אווה אלישבע!
22 באוגוסט 2008 ב 0:26
סבינה, אכן השיר שלך הוא הטוב באפשריים, והמקום מנזר יוחנן במדבר הוא המקום האהוב עלי בעולם כולו, התמונה שלו נמצאת בחדר העבודה שלי וכתבתי ספור עליו, התרגשתי מהשיר מאוד.
22 באוגוסט 2008 ב 0:39
תודה, חני, זאת הפתעה! פעם הבאה שאהיה שם אזמין אותך. אפשר לראות את הספור?
22 באוגוסט 2008 ב 0:45
סבינה, ליד שלחן העבודה שלי בבית שאני יוצאת ממנו רק לפעמים, לקרא את השיר הזה, זו מתנה.
22 באוגוסט 2008 ב 0:49
תודה, שולמית. אני מוכרחה לצאת, ליצור תנועה בחיים… ואחר כך לכתוב על זה.
22 באוגוסט 2008 ב 0:46
אשמח מאוד! הספור הוא בספר שהוצאתי "פרת הברזל" ואני אשים אותו בבלוג כשאחזור מהגליל{נוסעת בבקר}
22 באוגוסט 2008 ב 0:59
mea labia aperies et os meum anuntiabit
22 באוגוסט 2008 ב 1:06
אמיר, אמיר, אני אמנם עכבר מנזר אבל אני צריכה תרגום!
22 באוגוסט 2008 ב 1:12
(ה") שפתיי תפתח ופי יגיד תהילתֶך
22 באוגוסט 2008 ב 1:41
open my lips, and my mouth shall declare Your praise
אלהים שפתי תפתח ופי יגיד תהילתך
22 באוגוסט 2008 ב 1:44
בדיוק כשמצאתי – ענית.
הורי היו משתעשעים בלשאול זה את זה חידות בלטינית
22 באוגוסט 2008 ב 9:40
laudam tuam
22 באוגוסט 2008 ב 3:04
חיפשתי את המלה שתבטא באופן מדויק את מה שהרגשתי שעולה מן השיר מבלי לחשוב. בסוף מצאתי – השיר הזה הוא נשיות. הוא הוא האשה. ואני לא מתכוונת חס וחלילה ל"כתיבה נשית" אלא למחמאה על היכולת לתפוס את המהות, החיים, את חושניות, את הרגיל והרך ולעשות מזה שיר. פשוט יפה.
ואהבתי במיוחד את
אֲנַחְנוּ מְחַלְּקוֹת בֵּינֵינוּ / תּוֹךְ הַשְׁלָכַת נְשִׁיקוֹת-לֶחֶם / לִדְגֵי הַזָּהָב
22 באוגוסט 2008 ב 3:15
מירה, תודה. עלית על משהו. חלק מן ההנאה והאינטימיות הביתית שאני מרגישה במנזרים שייכת לתחום הנשיות — מוסד של נשים– בשבילי גם אמהות כי אנחנו מדברות בשפת אמי.
22 באוגוסט 2008 ב 9:07
לגוסטאב פלובר יש סיפור על קורות יוחנן המטביל: הוא מסיים אותו בתיאור שלושה מאמינים הנושאים את ראשו הערוף, כחום היום, לאורך מדבר יהודה; ואז כותב פלובר: "ומכיוון שהיה הראש כבד מאוד, העבירו אותו, מהאחד לאחר."
אני מצטט מהזיכרון, אבל זה פחות או יותר זהה. גם זו שירה.
22 באוגוסט 2008 ב 11:05
מקום נהדר יוחנן במדבר
הטוב בעולמות האפשריים
22 באוגוסט 2008 ב 13:40
תענוג צרוף השיר הזה.
איפה זה וסליחה על הבורות.
22 באוגוסט 2008 ב 17:14
מה, מזנר יוחנן במדבר לא נטוש?
22 באוגוסט 2008 ב 18:57
מצטיירת תמונה מקסימה.וצודקת מירה שהנשיות זורמת ממנו.זו האסוציאציה הראשונה שעלתה לי.