המגשרת | משלבים ידיים למען הילדים לאחר הגירושין – חלום או מציאות?
משלבים ידיים למען הילדים לאחר הגירושין – חלום או מציאות?
“ואני רוצה להוסיף משהו בנימה אישית – הגרוש שלי לא מממש את הסדרי הראיה בשלמותם. הוא כמובן רואה את הילדים כמעט כל יום, אבל לא לוקח אותם לישון (למעט שישבת פעם בשבועיים).
אבל…. וזה הכי חשוב, ובגלל זה אני משתפת אותך: היחסים ביננו מצוינים, ופועלים בשיתוף פעולה מלא. זה ממש על בסיס תן-קח.
אני נשארת בדירה בינתיים, ו”בתמורה” הילדים לא ישנים אצלו מטעמי נוחות שלו.
מה שאני מנסה לומר בעצם – זה שהתהליך של הגישור הוא מבורך, ועשיתן עבודה מצוינת, וחשוב שתבהירו לזוגות שבאים אליכן עוד שקל, פחות שקל… זה לא מה שבאמת חשוב. יש דברים שלא שווה לריב ולירוק דם עליהם.
השקט הנפשי שאני והוא הרווחנו, החופש, השקט של הילדים שלא נקלעים למריבות בין ההורים. זה הרווח האמיתי.
ישר כח ותודה!!”
זוהי הודעה שקיבלנו מאישה שהתגרשה אצלנו 7 חודשים קודם לכן, לאחר תהליך כבן שנה של #גישור_גירושין.
הרקע לגירושין
בני הזוג הגיעו לגישור על רקע של בגידה מצד האישה עם חבר לעבודה. האישה הודתה שהיה קשר רומנטי שהסתכם בנשיקה, והבעל היה משוכנע שהיה ביניהם קשר מיני. בני הזוג פנו לטיפול זוגי שלא הצליח, ובמהלכו הוחלט על הגירושין. הבעל פנה לבית הדין הרבני ולאחר פגישה ביחידת הסיוע הגיעו אלינו לתהליך של גישור גירושין.
הבעל היה פגוע מאוד. לדבריו “עולמו נחרב”. סיפר שמאז שגילה על הרומן הוא לא ישן בלילות ונעזר בכדורי שינה והרגעה. גם התפקוד שלו בעבודה ירד. מאיש שמח נהפך לאיש עצוב המתרחק מחבריו וממשפחתו. החשק המיני שלו ירד והוא לא גילה עניין מיני לא באשתו ואף לא בנשים אחרות. הצהיר בקול שלעולם הבגידה והפגיעה העמוקה בכבודו ירדפו אותו.
הבעל לא היה מסוגל למצוא בליבו מקום של חמלה וסליחה ורצה רק לנקום באשתו. הוא העמיד תנאי לפיו בתוך #הסכם _גירושין יהיה סעיף לפיו דירת המגורים אותה שיפץ במו ידיו, הדירה שבה השקיעו שני בני הזוג את המיטב, תימכר לצד שלישי כך שבשום פנים ואופן לא יתאפשר לאשתו לרכוש ממנו את חלקו בדירה ולהמשיך להתגורר בה.
האישה כנועה, פגועה ומובסת, הסכימה לתנאים שהציב כיוון שלא רצתה להתעמת איתו, אלא רק לסיים את הזוגיות ביניהם בצורה הכי טובה שאפשר.
שניהם היו והינם הורים נפלאים שרצו בטובת הילדים. הם התייעצו כיצד לבשר לילדים על דבר הפרידה, ותקופה ממושכת גרו בכפיפה אחת ושיחקו לפני הילדים כאילו שהכל בסדר.
מסוף הזוגיות להתחלה חדשה
עבר זמן מאז הפרידה והגירושין. הכעסים ורגשות הנקם דעכו קמעה. עניינים שנראו “קדש ובל יעבור” נהפכו לפחות עקרוניים ברבות הזמן, כך שלמרות שלפי הסכם הגירושין הבעל היה יכול לבקש את מכירת דירת המגורים המשותפת, הוא מאפשר לאישה ולילדים להמשיך להתגורר בה. נראה כי השגרה והרצון למנוע פגיעה מהילדים ולשמור אותם שפויים ומאושרים ,הפכו ללב מערכת היחסים בין בני הזוג לשעבר.
מהמקום הזה כל אחד מהצדדים בשל יותר לוויתורים, שינויים והגעה לסטטוס קוו הורי שונה ממה שנקבע בהסכם הגירושין, אך מתאים יותר למציאות הקיימת החדשה. מהצבת התנאי שהאישה לא תמשיך להתגורר בדירת המגורים המשותפת, אנחנו רואים שבפועל היא שם. יש לזה גם תג מחיר והוא שבאמצע השבוע הילדים ישנים אצלה, אבל היא מוכנה לשלם אותו בחפץ לב. כיוון שכל צד מתחשב בשני, היחסים המתוארים ביניהם מצוינים. הרבה יותר טובים מאשר בתקופה בה הם היו בגישור ואף לפניו.
תמיד אנחנו אומרות למתגשרים שלנו, שמה שחשוב ביום שאחרי הגירושין הוא שהסכם הגירושין שהם הגיעו אליו יהיה ישים, וגם שכדי לשמור על מערכת הורית מיטבית הם צריכים לשלב ידיים ולראות את טובת הילדים מול עיניהם, גם אם מדובר ביחסי תן וקח.
חשוב לזכור שההורים ממשיכים לפגוש את הילדים בתחנות חיים שונות. בני הזוג לשעבר האלו הם הדוגמא הממשית לכך שניתן להפרד ובו בזמן להמשיך לתפקד כהורים מיטיבים עם אחריות וכבוד.
כתבו וגישרו:
אורנה שפטר, עו”ד ועו”ס, מגשרת זוגית ומשפחתית ומנחת קבוצות תמיכה למתגרשים .
אורנה לבבי- מטפלת מינית משפחתית וזוגית, סקסולוגית, מגשרת זוגית ומשפחתית, מלווה זוגות בהליכי גרושין.
תגיות: גישור גירושין, הסכם גירושין