נבחרת ספרד :: לואיס אנריקה חוזר - כדורגל כללי - TotalFootball
נבחרת ספרד :: לואיס אנריקה חוזר
Raulito-7 19 בנובמבר,‏ 2019,‏ 6:21am #1
בכתבה ישנה על נבחרת ספרד במגזין ‘שם המשחק’, פותח סיימון קופר עם הציטוט האל-מותי של אלפרדו די-סטפאנו - “שיחקנו כמו שלא שיחקנו מעולם - והפסדנו כמו תמיד”. המגזין הוא של יולי 2008, בדיוק הזמן בו הנבחרת למודת האכזבות יצאה מחושך לאור עם לואיס ארגוניס כשזכתה ביורו 2008 עם כדורגל שמח - Que Viva Espana. את השאגה של קמאצ’ו בגול של טורס אתם בטח זוכרים עד היום. לאחר-מכן ימשיך את דרכו ויסנטה דל-בוסקה וישלים עם הנבחרת את הטרבל המושלם ‘יורו-מונדיאל-יורו’ ואיקר קסיאס יפנה לשופט במטרה לסיים את הסיוט האיטלקי בלי תוספת הזמן. ספרד - 4| איטליה - 0.
הנבחרת איבדה מהקסם שלה אך אחרי הפיאסקו במונדיאל 2014 לתקשורת היה קשה לבוא בטענות - “לא נשכח את כל מה שנתתם”, נכתב בשער ה-AS, הבעייה הייתה שהמסקנות לא הוסקו. דל-בוסקה היה עקשן ולא האמין בצעירים. עם נבחרת כמעט זהה בסגל השחקנים אך זקנה ומותשת וחסרת רעיונות - ספרד הודחה בשמינית גמר היורו ע"י איטליה. זו הייתה שירת הברור של קסיאס שלא שותף, ובלי קשר אחרי קדנצייה ארוכה בת 8 שנים, הגיע הזמן של דל-בוסקה ללכת.
מחליפו היה ז’ולאן לופטגי, האיש שכשל בפורטו אך במדי הנבחרת הצעירה הוביל את ספרדU21 להישגים וזכייה בתואר כאן ברמת-גן. אין יותר מרגש מזה כאשר הוא פוגש את השחקנים שגידל כמו מוראטה, איסקו, טיאגו ואחרים - בנבחרת הבוגרת. לופטגי הבטיח מהפכה - וגם קיים, וכעבור ארבע שנים בהחלט אפשר לומר שהנבחרת ‘שוב שמחה’. ספרד צלחה את קמפיין המוקדמות בבית הישראלי בקלילות גדולה למרות תיקו אכזרי ומאוחר במשחק החוץ באיטליה, כשגולת הכותרת הייתה שלישייה אדירה ללא מענה בסנטיאגו ברנבאו תודות לצמד של איסקו ואחד של מוראטה. הנבחרת הבטיחה את ראשות הבית וההעפלה האוטומטית.
כיום אפשר באמת לדבר שוב על ספרד כאחת המועמדות לזכייה במונדיאל לצד ברזיל של ניימאר, האלופה גרמניה שראויה לריספקט ואולי צרפת עם הסגל הבלתי-נגמר שלה. ספרד מציגה שוב את משחק הנעת הכדור הקסום שלה ונראית חזקה ובטוחה וצעירה מתמיד. פרננדו היירו עתיד להתמנות למנהל הספורטיבי של הנבחרות אבל עד שזה יקרה צריך לתת את הקרדיט לאיש שעשה את מה שצריך לעשות. ספרד 2017 מציגה: רקורד הכיבושים הטוב בהיסטוריה שלה. הנבחרת של לופטגי כבשה 49 שערים ב-15 משחקים, כלומר 3.2 בממוצע למשחק - רקורד שמעולם לא היה לה, גם לא בתקופת היורו-מונדיאל-יורו עם דל-בוסקה. לא פחות מ-17 שחקנים כבשו בנבחרת בתקופה הזו
הנבחרת כוללת בכל הרכב שלה את המנצחים על התזמורת, אשפי הכדורגל היפה. במארקה כבר כתבו על ‘ארבעת הקוסמים’. אינייסטה מתקרב לסוף הקריירה שלו אך תמיד יישאר באנקר בתקווה שיתעורר ברגעים הגדולים, ומצד שני איסקו שקיבל את הקרדיט מהמאמן גם כשהיה שחקן ספסל בריאל מדריד - נמצא בכושר הטוב בקריירה שלו כמו גם דויד סילבה שפורח לעת זיקנה. הוא עושה חייל בסיטי ובנבחרת כבש 11 שערים בתקופת לופטגי - הכובש המצטיין; דה-חאה כמובן נועל את השער; לאור ההיעדרות של קרבחאל - אודיורוזולה הצעיר קיבל את המושכות והוא יהיה שחקן סגל. הזימונים משתנים והנבחרת נראית פתוחה לכולם. אפילו דויד ויאה זכה לקאמבק מרגש וקצר. כרגע אלבארו מוראטה שכבש ארבעה משחקים ברציפות נראה בשל במיוחד להיות ה-‘9’ במונדיאל בזמן שדייגו קוסטה שחוזר לשחק בינואר ינסה לתת את הטון. יש עוד אופציות כמו רודריגו או יאגו אספס. אסנסיו הוקפץ סופית מהנבחרת הצעירה וגם קאייחון ואחרים מחכים על הספסל. נשאלת השאלה מי יהיה השחקן הנוסף בפאזל בקישור.
ראול הוא הסיבה לכך שאני אוהד את הסלקסיון ואני עוד שייך לעידן הישן של הכשלונות. הרגע הקשה היה למשל מונדיאל 2002 - ילד בן 10 שלא מבין איך דרום קוריאה מביאה את המשחק עד לפנדלים, ותוהה למה ראול פצוע דווקא עכשיו בטורניר גדול שלו. . שמחתי מאוד כשראול עקף את היירו אז ובצמד שכבש נגד גרמניה במשחק ידידות ב-2003 הפך לכובש המצטיין של הנבחרת(בסה"כ: 44 שערים ב-102 הופעות). חורה לי שהוא החמיץ את תור הזהב של הנבחרת ולא היה שותף לכל ההצלחות. תמיד היה את הויכוח האם ראול היה מספיק טוב במדים הלאומיים ומדברים על החמצת הפנדל ביורו 2000(ראול היה מרוסק ונראה לי שזו הפעם היחידה שבה בכה במהלך הקריירה) או היכולת הכושלת עבור ארבע שנים.
כל אחד יכול לספר על רגע אישי שלו מהנבחרת ושחקן אהוב. כמובן שהשיא היה הזכייה במונדיאל. עוד שחקנים שאהבתי במיוחד: כמובן קסיאס והיירו, ומהדור העכשווי - דויד ויאה ואינייסטה, לפחות יש כמה פעמים בשנה שאני יכול למחוא לו כפיים.
בכוונה כתבתי את המשפט ההוא של די-סטפאנו. עדיין מוקדם לדבר אך השאלה היא לאן הנבחרות יכולה להגיע? אולי הוא שוב תשחק את הכדורגל הכי יפה אך ללא ת’אכלס? האם זה לא נכון שהיא מייצרת שוב ושוב ושוב רק עוד שחקני מרכז שדה ביכולת מדהימה? האם מוראטה שהפך לשחקן הרכב בקבוצה גדולה כפי שחלם ויש לו קצת מכל דבר - יכול להיות זה שייתן את הגול בחצי הגמר למשל? גם ההגנה עם ראמוס ופיקה שהם מסגנון דומה למשל - איבדו ממהירותם - אולי יכולה להיות בעוכרינו? עד כמה דויד סילבה יהיה טוב במאני-טיים ועד כמה נכון לבנות על אינייסטה?
mos56 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 12:23pm #2
מישהו יכול להסביר לי מה הבעיה עם המדים החדשים של נבחרת ספרד ולמה הקטלונים נעלבים מזה?
Niro 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 1:15pm #3
שטויות פוליטיות על מלחמת האזרחים בשנות השלושים. יש כאלה שטוענים שהמדים מכילים גוון סגול ויש כאלה שרואים בכלל כחול. הבעיה היא שהצבע הסגול מזוהה עם הדגל הרפובליקני בזמן מלחמת האזרחים והשמאל נעלב. הדבר יצר מהומה בעיקר על רקע כל הבלאגן בקטלוניה בתקופה הזו. מה לא עושים בשביל הון פוליטי?
מוזמן לקרוא מידע נוסף בלינקים שצירפתי. אני אישית שונא שמתעסקים בשטויות האלה בהקשר לכדורגל.
Orel 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 2:20pm #4
אז איך הסגול של ריאל עובר בשקט? או שגם על זה היה בעבר סיפור וזה עבר על סדר היום איכשהו?
KB9 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 2:54pm #5
גם בריאל מדריד יש על זה סיפור. ב1931, כשהחל השלטון הרפובליקני בספרד, המועדון הוסיף פס סגול לסמל. הפס מסמל גם את הרפובליקה וגם את קסטיליה ההיסטורית (וזו אחת הסיבות שהוא נבחר לדגל הרפובליקה). ב2001 צבע הפס הוחלף מסגול לכחול, כי המועדון רצה ורוצה להתנתק מכל ההקשרים הפוליטיים מן הסתם.
מה שמעניין הוא שלמרות הזיהוי האוטומטי של ריאל מדריד עם הפאשיזם של פרנקו, השורשים של המועדון וגם של העיר מדריד הם לחלוטין בצד השני של המפה.
Uriah 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 3:18pm #6
אם כבר אוף טופיק -
שמתם לב שלכל הreal למיניהן יש כתר בסמל? real=royal.
KB9 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 3:37pm #7
ואם כבר אוף טופיק2, כל הקבוצות שקיבלו את התואר המלכותי מהמלך האלפונסו איבדו אותו עם עלית הרפובליקה לשלטון ושליחתו של אותו אלפונסו לגלות - ריאל מדריד חזרה להיות Madrid Football Club, ריאל סוסיאדד הפכה ל Donostia Club de Futbol וכו’.
הקבוצות קיבלו את הכתר בדרך כלל בתמורה לכך שמינו את המלך לנשיא הכבוד, תואר ייצוגי חסר משמעות מעשית כמובן.
בזמן שלטון הרפובליקה גביע המלך איבד את שמו והפך לגביע הרפובליקה, אחרי המלחמה הפך כמובן לגביע החנרליסמו עד שחזר להקרא גביע המלך אחרי מותו של פרנקו וחזרת המלך לספרד.
אהה כן, והיום הנבחרת תתארח ברוסיה (20:45). איסקו בבית עם רגל כואבת, מתכונן לדרבי בשבת.
Heladero 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 4:11pm #8
בכל מקרה לופטגי לא היה מעמיס על איסקו לפני שבת. מה גם קוקה לא זומן בכלל.
mos56 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 4:59pm #9
אבל על אינייסטה כן.
KB9 14 בנובמבר,‏ 2017,‏ 6:31pm #10
על אינייסטה וגם על שאר החבר’ה שלכם:
De Gea; Nacho, Piqué, Ramos, Alba; Busquets, Iniesta, Thiago; Suso, Asensio y Rodrigo.
KB9 15 בנובמבר,‏ 2017,‏ 7:47am #12
ראיתי עד שראמוס הוחלף, העניין במשחק אבד יחד עם הסיכוי שהוא יבקיע שלושער בפנדלים
משחק כבוי להעברת הזמן מטבע הדברים עם מעט מאוד מחויבות. לא צריך את המשחק הזה כדי לדעת שרודריגו וסוסו לא קשורים לחולצה הזאת. ללופטגי יש חיבה מוזרה לרודריגו עוד מהנבחרת הצעירה, גם בטורניר בארץ הוא היה החלוץ הראשון חוץ מבגמר למרות שמוראטה הבקיע כמעט בכל פעם שעלה מהספסל (אפשר כבר לקרוא לזה “עשה מוראטה”).
מה שכן, תיאגו מאכזב מאוד בכל הפעמים שנתקלתי בו מאז הפציעה פחות או יותר. חבל מאוד עליו.
הגול בנגיחה של ג’ורדי אלבה הזייה, שיפשפתי את העיניים לראות שזה באמת הוא. וטאץ’ מבריק של אסנסיו בהרמה כרגיל.
Raulito-7 16 במרץ,‏ 2018,‏ 12:18pm #13
image.jpg990×557 272 KB
בשעה זו נערכת מסיבת העיתונאים המיוחדת של לופטגי בה הוא מדבר על הסגל שזומן לצמד משחקי הידידות הקרובים נגד גרמניה וארגנטינה, התכנסות אחרונה לפני ההכנות למונדיאל. הנה הסגל לפניכם:: אלבארו מוראטה מצ’לסי משלם את המחיר על היכולת החלשה שלו והוא המודח המאוכזב, אבל אנחנו נגיד ברוכים הבאים למרקוס אלונסו מצ’לסי, רודרי מויאריאל ולוקאס ואסקס מריאל מדריד, ושימו לב לדני פארחו ורודריגו מולנסיה. קפה מבילבאו הוא השוער השלישי ולא סרחיו ריקו. גם קרבחאל חוזר לעניינים. איסקו שומר על מקומו. שישה נציגים לריאל מדריד. לא מפתיע שדייגו קוסטה חוזר.
Raulito-7 24 במרץ,‏ 2018,‏ 6:36pm #14
הנה משנתי על ה-1:1 של הסלקסיון אתמול במשחק הידידות בגרמניה.
אני מודה שלעתים כדורגל נבחרות די משעמם אותי אבל אתמול לא זפזפתי ולו לרגע, משחק מהנה בין ספרד וגרמניה, ככה שתי אלופות העולם האחרונות צריכות להיות. הרבה פרגון וריספקט ביניהן וב-‘בילד’ כתבו ‘ניפגש בחצי הגמר - ספרד’. זה היה משחק עם דקות איכותיות מעולות ובקצב מסחרר, לצד ירידה במחצית השנייה. גם 2:2 לא היה מקפח את המשחק הזה במקום ה-1:1 שישנו והנבחרות יכולות להיות מרוצות כי התיקו די שיקף.
מעניין לראות איך המשחק היה מתפתח נניח ברבע גמר מונדיאל, מי הייתה לוקחת עוד סיכונים ואיך, החילופים של המאמנים או אפילו ההרכבים, ועוד ועוד ועוד.
בספרד בוסקטס היה משחק אם היה בריא כמובן, ואני מאמין שההרכב החזק של לופטגי כולל גם את דייגו קוסטה שלפחות מנק’ המבט שלי היה די עצלן אתמול וחסר חשק, בעוד דווקא גרמניה מחביאה אכלה שפנים על הספסל.
היו דקות שחשבתי שיש הבדלי פערים עצומים, נניח בחצי השעה הראשונה, ספרד רקדה עם הכדור עוד ועוד ועוד. השער הראשון היה שער של פלייסטיישן, 3 נגיעות בכדור וגול, אינייסטה עם ‘אלכסון’ ענק ומורנו עם תנועה אדירה ופיניש מעולה. זה גול ‘מושלם’, אין לשום הגנה מה לעשות נגד זה. בהמשך, כצפוי כיאה למשחק נגד יריבה ברמה גבוהה - גרמניה נתנה פייט והשתלטה על המגרש, בלי הקסם של ספרד אבל עם יותר מוטיבצייה ותשוקה ורצון לכבוש. השער של מולר היה גדול אבל חבל שאף-אחד לא יצא אליו, עם בוסקטס זה לא היה קורה.
בשידור, שהיה בסדר למרות שיורם ארבל התבלבל לא פעם בין השחקנים - מאירי אמר שלספרד יש את הנעת הכדור של בארסה, הלחץ של אתלטיקו לפרקים והישירות של ריאל מדריד במעבר. אז חבל שספרד לא ניסתה לבעוט כמו ריאל מדריד. כריסטיאנו לא היה משחק ברחבה והתחושה הייתה שרוצים להיכנס עם הכדור לשער וחשבתי שנגמלנו מזה.
לקראת הסיום, כצפוי היו חילופים, וכשלוקאס ואסנסיו היו על המגרש המגמה הייתה מהר וקדימה, דרך האגפים, אבל דייגו קוסטה לא היה מספיק טוב ולא הצלחנו באמת לסכן את השער וחבל. דויד סילבה לא השפיע כמצופה ממנו.
שניים שכן היו מעולים, המצטיינים במגרש לטעמי - ג’ורדי אלבה מצד אחד, גם הגנה וגם התקפה, כל הזמן, וגם איסקו שכדורגל נבחרות מחזיר לו את החשק לחיות. הוא מסר בזמן, כידרר, נע בלי סוף וחבל שלא הצליח לאיים על השער. בשלישי: ארגנטינה. Que Viva Espana.
Raulito-7 29 במרץ,‏ 2018,‏ 9:59am #15
עוד קצת חדשות מהנבחרת והפעם שינוי אווירה - טור של קרלוס קרפיו מהמארקה, אוהד ידוע של הנבחרת שליווה אותה בכמה וכמה מונדיאלים. הכותרת ‘הדרך הטובה ביותר להפסיד’.
'אחרי הניצחון 6:1 של ספרד על ארגנטינה, הנבחרת שלנו היא המועמדת הגדולה לזכות בגביע העולם. זה גורם לנו לכבוד והערצה. מי היה מאמין. התחלתי את עבודתי במארקה ב-1991, כמעט בגיל 19. היה לי שק של אשליות והר של חלומות מקצועיים למלא. עם חלוף השנים התפתחו האשליות לחלומות שהוגשמו - כמעט כולם.
כל ארבע שנים הגיע מונדיאל: המונדיאל בצרפת ב-1998, זה ביפן וקוריאה ב-2002, גרמניה ב-2006. לפעמים שופטים, לעתים מזל רע, זידאן הגדול שתמיד היה קשה מולו - תמיד היריבים הראו שהם טובים יותר או יותר נכון - מנצחים. השתכנעתי כמעט שאני עומד למות בלי לראות את ספרד מרימה את הגביע בעל צבע הזהב ובעל החשיבות הגדולה ביותר.
למרבה המזל, טעיתי גם כאן. בליל ה-11 ביולי 2010, בעת כתיבת שער המארקה, זה היה היום המטורף והמאושר בחיי. אני זוכר שחיבקתי את רוברטו פלומר העיתונאי, זו הייתה אנחת רווחה ועונג צרוף. הרגשתי שאינייסטה מסמן לי אחרי השער שלו - “אתה יכול למות בשקט”. אני מניח שזה מה שזה אומר להיות עיתונאי ספורט.
עדיין חיי ובועט, ארבע שנים אחר-כך, עליתי על המטוס לסלבדור דה-באיה. הגשמתי עוד חלום וטסתי למונדיאל בברזיל לראות את ספרד מגנה על התואר שלה. כל מי ששמע שאני עיתונאי ספרדי - דיבר איתי בהתלהבות והערצה כלפי הכדורגל שלנו. ‘הלוואי וברזיל תשחק כמו ספרד, איזו קנאה!’, הגיב נהג מונית כששוחחנו על צ’אבי ואינייסטה. לפני 4, 8 או 12 שנים בטח הייתי מבקש ממנו להפסיק לדבר על ברזיל לעומת ספרד, הייתי מעדיף להגיע למלון באוטובוס במקום לסבול בדיחות של נהג מונית אכזרי. על מה שהולנד עשו לנו - קשה לדבר, אבל סלחנו להם.
בואו נעבור כמעט ארבע שנים קדימה, הרי מהם החיים בלי הכדורגל, ומה קורה עם ספרד והמונדיאל? ביום שלישי הייתי במטרופוליטאנו של אתלטיקו. נזכרתי במה שהולנד עשו לנו במונדיאל וככה השפלנו את ארגנטינה למרות שזה משחק ידידות. בשריקת הסיום, במהלך דרכי לאוטו, פגשתי שני ארגנטינאים. מתוך כבוד להיגואין וסמפאולי שאני מעריץ, אני לא אגלה את תוכן השיחה אלא אעדיף לומר שהם העריצו את ספרד, כמו הנהג מונית בסלבדור. זוכרים?
אני לא יודע אם ברוסיה ננצח ונזכה בגביע העולם השני שלנו; בדרום אפריקה היינו הכי טובים וזה היה ברור גם אחרי הפסד הפתיחה לשוויץ והיה לנו מזל כדי לזכות. אני משוכנע שהדרך תהיה ארוכה ולא קלה, גם כי אנחנו פייבוריטים. אני לא מפחד להגיד את זה. אני משוכנע שאף נבחרת לא מגיעה בכושר טוב יותר ובתוצאות טובות יותר, ועם כדורגל טוב יותר. אין לאף נבחרות כישרון כה רב. אף נבחרת לא נהנית לשחק כמו ספרד. אני יודע שמעריצים אותנו ופוחדים מאיתנו. אני יודע שאנחנו פייבוריטים למרות שזה לא אומר ולא מבטיח שום דבר. ואני יודע שאם לא נצח - נפסיד בדרך הטובה ביותר.
KB9 22 במאי,‏ 2018,‏ 12:31pm #16
לספרד יש נשיא התאחדות חדש - לואיס רוביאלס שהיה יו"ר איגוד השחקנים לפני כן (ובלם בינוני בלבאנטה). הפעולה הראשונה שלו היא להאריך את החוזה של לופטגי עד 2020.
אמנם יש לו חיבה מוגזמת לרודריגו, אבל הוא בחור טוב הלופטגי הזה.
15269872245655.jpg990×557 186 KB
Heladero 22 במאי,‏ 2018,‏ 2:42pm #17
גם רודריגו בחור טוב.
Raulito-7 29 במאי,‏ 2018,‏ 7:31am #18
אפשר להירגע. קרבחאל יהיה במונדיאל. המאמן לופטגי סוגר את העניין - “ידענו שהפציעה לא חמורה כפי שזה נראה אך אני מבין את סערת הרגשות שלו. כדאי לחכות לו. הוא יעשה את הכל כדי להיות במשחק הפתיחה וכך גם הרופאים”. המגן עצמו התראיין ואמר שהוא היה משוכנע שהפציעה קשה יותר וכבר עלו לו פלאשבקים לגמר המאכזב ב-2016 שבעתיו החמיץ את היורו. עד למשחק הפתיחה מול פורטוגל יש שבועיים וקרבחאל אמור להצטרף לעבודה מלאה בימים האחרונים לפני.
המאמן שהתראיין רמז שיש תבנית קבועה וברורה של הנבחרת ולא באמת היו הפתעות בסגל. על מוראטה - “היעדרותו היא אכן הבולטת ביותר אבל אני לא שוכח את בארטרה, ויטולו, יירמאנדי”. המאמן הוסיף שהוא לא יחשוף את השיחה הפרטית שלו עם מוראטה. על ההתקפה שנבחרה - “יש לנו שלושה חלוצים מגוונים ואפשר לשחק גם בלי. אנחנו מכוסים”.
mos56 13 ביוני,‏ 2018,‏ 10:13am #19
לופטגי פוטר! איזה החלטה דבילית…
Dovi 13 ביוני,‏ 2018,‏ 10:30am #20
כתבתי בפורום של ריאל ואכתוב גם פה;
ההודעה של ריאל היתה חוסר התחשבות במצב אבל ההחלטה של ההתאחדות פשוט לא לעניין ומתאימה יותר לארגנטינה מאשר לספרד.
3 ימים לפני משחק במונדיאל לעשות כזה בלאגן זה לא מתאים, יכלו לחכות לסיום הדרך של הנבחרת במונדיאל ולכנס מיד מסיבת עיתונאים ולפטר אותו ולשפוך כמה רפש שהם רוצים תוך דגש שזה נעשה רק עכשיו ולא מיד על מנת לא לפגוע בנבחרת. אני מעריך שזה היה מתקבל די בהבנה.
mos56 13 ביוני,‏ 2018,‏ 10:35am #21
דובי הם ניסו לעשות את זה, אבל אחד השחקנים של ריאל הדליף. ולא השאיר להם ברירה. לפחות לפי רדיו מארקה.