ש' נ' מדינת ישראל ואח' - פסקדין
מיקומך באתר: עמוד ראשי >> חיפוש פסקי-דין >> ש' נ' מדינת ישראל ואח'
ש' נ' מדינת ישראל ואח'
8963-17
עו"ד ורד בירגר המשיבים:
2. דניאל בן דוד
עו"ד בת שבע אבגז[בשם משיבה 1]
ערעור על פסק דינו של בית המשפט המחוזי בירושלים (כב' השופטת חגית מאק-קלמנוביץ) בת"פ 25294-06-16 בגדרו הורשע המערער בעבירות של סיכון חיי אדם במזיד בנתיב תחבורה, עבירה לפי סעיף 332(2) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (להלן: החוק), חבלה במזיד ברכב לפי סעיף 413 לחוק, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, עבירה לפי סעיף 275 לחוק, חבלה ופציעה בנסיבות מחמירות, תוך שימוש בנשק קר, עבירה לפי סעיף 334 יחד עם סעיף 335 לחוק, החזקת סכין , עבירה לפי סעיף 186(א) לחוק, נהיגה ללא רישיון נהיגה תקף, עבירה לפי סעיף 2 לפקודת התעבורה [נוסח חדש] ועבירה של אי ציות לרמזור, עבירה לפי תקנה 22 לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961.
על המערער נגזרו 44 חודשי מאסר לריצוי בפועל בניכוי ימי מעצרו, מאסר על תנאי של 6 חודשים למשך שלוש שנים, שלא יעבור עבירות של סיכון חיי אדם, נהיגה ללא רישיון נהיגה תקף או נהיגה בפסילה, נהיגה בפזיזות והחזקת סכין. כמו כן הוטלה על המערער פסילת רישיון נהיגה לתקופה של 24 חודשים, לאחר שחרורו ממאסר וחויב בפיצוי בסך של 2,500 ש"ח לבעלי אחד הרכבים שניזוקו.
הערעור מתייחס הן להרשעה והן לעונש.
להלן תובא תמצית עובדות כתב האישום שבבסיס ההרשעה הנ"ל.
בזמנים הרלוונטיים לכתב האישום רישיון נהיגתו של המערער לא היה בתוקף. ביום 4.6.2016 בסביבות השעה 01:00, באחד מרחובות ירושלים הבחינה ניידת בילוש מוסוות ברכב בו ישב המערער. בשל חשד שהתעורר אצל יושבי ניידת הבילוש, הניידת התקרבה לרכבו של המערער וסימנה לו באמצעות כריזה בצופר המשטרתי והבהוב לעצור לבדיקה. בתגובה לכך פתח המערער במנוסה מהירה מהמקום, מנוסה שהתפתחה במהרה למרדף אליו הצטרפו ניידות משטרתיות שדלקו בעקבות רכבו של המערער, תוך הפעלת סירנות והבהוב באורות כחולים. במהלך המרדף נהג המערער בפראות, במהירות גבוהה, תוך חציית צומת באור אדום וסיכון חיי אדם ועקיפת מחסומים משטרתיים, כאשר רק בעקבות ירי השוטרים לעבר רכבו של המערער שפגע בדלת הרכב נעצר המערער.
לאור תשובת המערער לכתב האישום לפיה הוא הודה בעיקרי העובדות, מיקד בית המשפט את פסק דינו בהתמודדות עם טענות ההגנה של המערער בנושאים שבמחלוקת. ואלו הם: א. האם המערער היה במצב פסיכוטי בעת ביצוע המעשים. ב. האם מצבו הנפשי והתקפי החרדה שהוא סובל מהם בצירוף נסיבות המפגש עם שוטרי הבילוש, גרמו לו לחשוב בטעות שמדובר בעבריינים.
בעניין מצבו הנפשי של המערער בעת ביצוע המעשה דחה בית המשפט את הטענה כי המערער היה במצב פסיכוטי. בית המשפט העדיף את חוות דעתו ועדותו של ד"ר איגור ברש, סגן מנהל בית החולים איתנים, המומחה מטעם המשיבה על פני חוות דעתו ועדותו של ד"ר פוקס מטעם ההגנה. נקבע, כי בעת האירוע המערער לא פעל מתוך תחושה של "חרדה פסיכוטית" שכן מצב החרדה שבו היה נתון נבע "מביסוס הגיוני – הנובע מאורח חייו של הנאשם", היותו נרדף על ידי גורמים עברייניים וניסיונות חיסול שחווה בעבר. בית המשפט קיבל את עמדתו של ד"ר ברש לפיה המערער לא סבל ממחלת נפש ואין בסיס לפטור אותו מאחריות פלילית. עוד נקבע כי עמדתו של ד"ר ברש היתה משכנעת כשלעצמה ועלתה בקנה אחד עם התרשמותו של בית המשפט מהתנהלותו של המערער במהלך הדיון.