פסיקה - גמל כעכי ואח' נגד מדינת ישראל משרד הפנים
ברוכים הבאים לאתר פסיקה - פסקי דין בחינם, להלן פסק הדין גמל כעכי ואח' נגד מדינת ישראל משרד הפנים :
עתמ000262/09
1. גמל כעכי
2. סיגל כהן
3. בן רמי כעכי
עוה"ד ניב כהן
1.מדינת ישראל - משרד הפנים
2.מדינת ישראל – משרד לבטחון פנים
עוה"ד אדם אור
העותר 1 (להלן "העותר") הינו תושב דהריה שברש"פ, הוא נישא לעותרת 2 ("העותרת") בנישואים שרעיים בשנת 1996 ומנישואיהם נולד להם בנם, העותר 3, שהינו בן 13.
העותרת הינה יהודיה תושבת ישראל ובני הזוג ובנם מתגוררים בבאר שבע.
בעקבות פניית העותרים אל המשיב 1 בבקשה לאיחוד משפחות ניתנה לעותר עוד באוקטובר 1999 אשרה מסוג א-1 (סעיף 5 לעתירה וצרופה ג' הימנה).
האשרה האמורה עמדה בתוקפה עד לחודש יוני 2006.
מצרופה ה' לעתירה עולה, כי ביום 31.8.03 הוצאה לעותרים על ידי משרד השיכון תעודת זכאות לסיוע בדיור, ומנסח רישום של לשכת המקרקעין בבאר שבע עולה כי השניים הם החוכרים לדורות של דירת מגוריהם בבאר שבע אותה רכשו בספטמבר 2003.
בשנת 2005 הועמד העותר לדין בבית משפט השלום בבאר שבע בעבירה של הסעת שב"ח – והוא הורשע.
בשל אותו הליך פלילי לא הוארכה לעותר האשרה א-5 לאחר שפג תוקף האשרה הקודמת ביולי 2006 – ומאז שוהה העותר בישראל שלא כחוק.
בעקבות פניות נוספות של שני העותרים אל המשיב (באוגוסט 2008) להארכת תוקף האשרה, חתם המשיב ביום 19.1.09 על "טופס דיווח על סירוב שהייה" ובו נאמר כי "בקשתו של העותר להמשך שהייה סורבה והוא נדרש לצאת את הארץ עד תאריך
26.1.09".
בעתירה זו שבפני עותרים העותר, העותרת ובנם לצו "המורה למשיבות (משרד הפנים והמשרד לבטחון פנים) ליתן טעם מדוע לא תוענק לעותר 1 אזרחות ישראלית ומדוע לא מאושרת בקשתו של העותר 1 לקבלת תעודת תושב ארעי". העתירה נתמכת בתצהירי העותר והעותרת.
בתגובת המשיבים (אותה הסכימו לראות כאילו היתה כתב תשובה) נטען כי לאחר שהוגש נגד העותר כתב האישום (בגין הסעת שב"ח) "השהתה המדינה את ההחלטה לגבי חידוש האשרה של העותר עד לסיום ההליכים המשפטיים".
לא פורט בתשובת המשיבים מתי הסתיימו אותם ההליכים, אולם מסעיף 20 לעתירה אני למד כי הדבר אירע עוד בשלהי 2006.
מכל מקום, כך מוסיפים המשיבים "בחודש ינואר 2009 או בסמוך לפני כן, הגיע למשיבה (משרד הפנים) מידע סודי וחסוי שגילויו עלול לסכן חיי אדם, המעיד על סכנה לשלום הציבור הצפוייה להשארותו של העותר בישראל. על יסוד מידע חסוי זה, החליטה המשיבה שלא לחדש את האשרה של העותר ולהפסיק באופן מידי את ההליך המדורג לאיחוד משפחות".
המידע החסוי הוצג בפני בישיבת 7.4.09, בהסכמת העותרים, בדלתיים סגורות. במהלך הדיון הפנה בית המשפט שאלות הבהרה לב"כ המשיבים והמשך הדיון נדחה ליום 3.5.09 לקבלת תשובות לאותן השאלות.
בפתח ישיבת 3.5.09 הודיע ב"כ המשיבים כי בעקבות הדיון הראשון החליט משרד הפנים לקיים שימוע לעותר – ופרוטוקול השימוע (מיום 29.4.09) נמסר לבית המשפט.
במהלך ישיבת השימוע לא הציג המשיב בפני העותר את המידע החסוי. בתום אותה ישיבת השימוע, כך ב"כ המשיבות, "המשיב (משרד הפנים) הגיע למסקנה כי אין בתוצאות השימוע כדי לשנות מההחלטה המקורית".
בהמשך הדיון בדלתיים הסגורות, הציג ב"כ המשיב מידע חסוי נוסף וטען למסקנות המשפטיות המתבקשות לטעמו מתוך אותו החומר.
החלטת המשיב, נשוא עתירה זו, מנומקת כמפורט לעיל במידע החסוי שהוצג בפניו ואשר הוגש לעיוני בדלתיים סגורות.
אציין רק כי אין המדובר במידע הקשור לסוגיות של בטחון המדינה או האיזור.
לאחר שעיינתי היטב במלוא החומר החסוי שהוצג בפני – בישיבת 7.4.09 ובישיבת 3.5.09 הגעתי למסקנה כי החלטת המשיב – כפי נתינתה – אינה עומדת במבחני הביקורת השיפוטית שבדין המנהלי.
מטבע הדברים ומהיותם חסויים, לא אוכל להוסיף לפרט לגופן של עובדות ואסתפק בכמה הערות כלליות לענין מקור המידע החסוי דרך הצגתו והליך השימוע שהתקיים, כאמור לעיל, רק לאחר מתן החלטה נשוא עתירה זו ורק לאחר שנתקיים הדיון הראשון בה.
מפרוטוקול השימוע שנערך לעותר (ביום 27.4.09) מתבקשת המסקנה כי לא הוצגו בפניו עיקרי העובדות המועלות כנגדו מהמידע החסוי – ודי לשם כך להשוות בין המפורט בחומר החסוי לבין השאלות שהוצגו בפניו במהלך השימוע.
זאת ועוד, רחוק אני מלהשתכנע כי עוצמת החיסוי הטוטאלית שהוטלה על "המידע החסוי" ועל מקורו מוצדקת בנסיבות הענין.
על פני הדברים נראה כי ניתן היה לערוך בדיקות של גורמי חקירה אלה ואחרים לבדיקת הדברים. זאת בעיקר לנוכח היתכנותם של אינטרסים של מוסרי המידע החסוי שאינם בהכרח ממין הענין הנדון.
לטעמי – קבלת החומר ואימוצו כפי שהוא ללא בדיקה אובייקטיבית כלשהי ומבלי לאפשר לעותר להתייחס לדברים במהלך ישיבת השימוע – כל אלה פוגמים מהותית בנסיבות הענין בהגינות ההליך המנהלי – בדרך שאחז בה המשיב בענין זה.
במהלך הדיונים בדלתיים הסגורות נשאל ב"כ המשיבים מדוע לא יסכים להסרת החיסוי שהוטל – בטוטאליות כה גורפת – ומדוע לא יועבר המידע החסוי לבחינת וטיפול גורמי חקירה וממשל האמונים על כך. התשובות שקיבלתי לא הניחו את דעתי.
בנסיבות אלה מוצא אני כי ההחלטה שנתקבלה מלכתחילה מבלי שנערך כלל שימוע לעותר וששבה ונתאשרה לאחר השימוע שנערך לו (כאמור לאחר הגשת העתירה) אינה עומדת במבחני ההגינות המנהלית הנדרשת מהחלטת רשות בסיטואציה דנן.
ניתן יהיה לנסות ולרפא פגם זה אם ישוב המשיב 1 ויערוך ישיבת שימוע נוספת לעותר – ובלבד שבמהלכה יוצגו בפניו הדברים לאשורם ברמה שתאפשר לו להגיב לגופם.
כאמור לעיל, לאור טיבו ומהותו של החומר שהוצג בפני מנוע אני לעת הזו להוסיף ולפרט העובדות מעבר לתמצית הדברים שכתבתי עד כה.
סיכומם של דברים אני מקבל את העתירה ומורה על ביטול החלטת המשיב 1 נשוא העתירה.
המשיב 1 רשאי יהיה להזמין את העותר לישיבת שימוע נוספת שבה יתאפשר לו להגיב למידע כמפורט לעיל.
המשיב רשאי יהיה כמובן לבחון שנית את הצדקת החיסוי של החומר שהוצג בפני ולבחון עמדתו מחדש לגופן של הטענות אם תוסר העילה הנטענת עד כה לחסיונן ולחיסוי מקורן תוך הנמקת החלטתו בהתאם.
המשיבים ישלמו לעותרים הוצאות העתירה ושכר טרחת עו"ד בסכום כולל של 5,000 ₪.
המזכירות תשלח העתקי פסק הדין לב"כ הצדדים.
000262/09עתמ065 שולי אברהם