סירוס כירורגי הפיך של בעלי חיים | מכון התורה והארץ-'למעשה' אקטואליה הלכתית
אחת האפשרויות למניעת התרבות של בעלי חיים משוטטים היא קשירת צינורות הזרע של הזכרים[1] או החצוצרות של הנקבות. עד לפני מספר שנים, פעולה זו הייתה בלתי הפיכה ומשמעותה הייתה סירוס מלא של בעל החיים, אולם לפי מידע שקיבלנו לאחרונה מווטרינרים, ניתן לחדש מערכות אלו באמצעות ניתוח. יש לשאול האם פעולה זו מותרת.[2]
[1]. על ידי ניתוק הצינורות המובילים זרע מהאשכים אל השופכה.
[2]. שאלה זו היא עקרונית בנוגע לעצם הפעולה, ופשוט הוא שאם אדם בא למנוע את יכולת ההולדה מבעל החיים שלו, עדיף לכתחילה לעשות פעולות הורמונאליות, שאינן פוגעות באברי ההולדה כלל.
איסור הסירוס נאמר בתורה (ויקרא כב, כד): 'ומעוך וכתות ונתוק וכרות... לא תעשו'. וכן נאמר 'לא יבוא פצוע דכא וכרות שפכה בקהל ה''. מפסוקים אלו למדו חז"ל שאין לעשות באברי ההולדה הן של בני אדם והן של בעלי החיים פעולה שגורמת להם לאבד את יכולת ההולדה לצמיתות. איסור זה הוא גם אם לא ניתן לראות את הפגיעה עצמה.[1] וכך נפסק ב'שלחן ערוך' (אה"ע סי' ה סע' יא.) 'אסור להפסיד אברי הזרע, בין באדם בין בבהמה חיה ועוף...'. איסור זה הוא גם בצינורות הזרע, כפי שמובא ב'שלחן ערוך' בהמשך:
ובא אחר וכרת חוטי ביצים, או שבא אחד ומעך את הגיד, ובא אחר ונתקו, ובא אחר וכרתו, כלם לוקים ואע"פ שלא סירס אחרון אלא מסורס (שהרי כבר היה מסורס), בין באדם בין בבהמה, חיה ועוף.
אם כן, גם קשירה של צינורות הזרע, שגורמת לסירוס בעל החיים, אסורה. ובפשטות נראה שעל אף שניתן לתקן את הדבר, מכל מקום יהיה אסור לקשור את צינורות הזרע. זאת כיוון שהתיקון דורש התערבות נוספת, ואינו תיקון שיבוא ממילא (כפי שמתרחש בעיקור הורמונלי), ולכן בסיום הניתוח לקשירת הצינורות, בעל החיים מסורס לכל דבר. ואכן נראה שרוב הפוסקים נוטים לאסור, כפי שכתב ב'אגרות משה' (אה"ע ח"ד סי' יז)[2]:
מכיוון שאי אפשר להתרפא אלא על ידי ניתוח לתוך הגוף... ברור שהוא איסור גמור ואסור אף באישה.
אמנם יש מן הפוסקים שכתבו שאם הסירוס אינו קבוע וניתן להתרפא ממנו, אין זה גדר של הסירוס האסור, וכתבו כן גם בנוגע לסירוס שנעשה על ידי אדם[3]. למעשה הורה לנו הגר"י אריאל שליט"א שמכיוון שלפוסקים רבים איסור הסירוס בנקבות הוא מדרבנן, ניתן להקל ולהתיר קשירת חצוצרות הנקבה. אך בזכרים אין להתיר פעולה זו, מכיוון שאיסור הסירוס הוא מן התורה, ופוסקים רבים אסרו כל פעולה שפוגעת באברי הזרע, וכן מכיוון שתיקון הסירוס אינו בא מאליו אלא על ידי ניתוח.
[1]. קידושין כה ע"ב.
[2]. וכ"כ גם שו"ת שבט הלוי, ח"ג סי' קפד, שאם החזרה של אברי ההולדה תהיה רק על ידי ניתוח, הדבר נחשב כסירוס גמור, וכ"כ גם שו"ת ויען דוד, אה"ע ח"ה סי' י.
[3]. נצר מטעי, סי' לח; שו"ת דבר יהושע, ח"ג סי' ז.
הרב דוד אייגנר | אדר תשע"ה
כבוד הרב.הרי הקדוש ברוך הוא סירס את הלווייתן ואת נקבתו השמיד או המליח כדי שלא יתרבו ולא יהרסו את העולם. אם כן, אפילו סיבה יש למעשה הסירוס הנ"ל, ולא סתם מתוך חס וחלילא קפריזה או שרירותיות או עריצות של… הרב יעקב אריאל