ששה מיליון ואחדNFCT | NFCT
93 דקות /
ישראל,גרמניה,אוסטריה /
עברית, אנגלית,גרמנית אף אחד לא רצה לפתוח את היומן של אבא אחרי מותו, כנראה משום ששתק כל חייו. לך תדע איזה שדים יקפצו ממקום שהיה נעול כל כך הרבה זמן. אני פתחתי. מטהאוזן, גוזן, קונצקריכן, מכות, רעב, קניבליזם, הומוסקסוליאזם. השדים חגגו. כמה מקומות היו מוכרים לי מלקסיקון השואה הישראלי, אבל היו כאלה שלא שמעתי עליהם מימיי, וכמו נלקחו משר הטבעות. הזויים, דמיוניים, חסרי ממשות. נסעתי לשם עם מצלמה כדי לשנות את גורלם. חצי דרך עשיתי לבד. את החצי השני כפיתי על אחיי, שלא הסכימו להשתתף בו גם כשזחלו במערות, יערות וצריפים הרוסים, שהיו קיימים רק בתוך יומן. זה לא סרט על השואה, כי רוב הזמן צחקנו. זה סרט על אינטימיות נדירה, שהחליפה כאב בהומור מתוק ומר.
פסטיבל חיפה, 2011; פרס Silver Horn לבימוי בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בקרקוב, פולין, 2012; - זוכה ציון לשבח‏ בפסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי Doxa בוונקובר, קנדה, 2012 ;פסטיבל הקולנוע בבוגוטה, קולומביה, 2012‏; פסטיבל הקולנוע במינסק, בלארוס, 2012‏;פסטיבל הקולנוע Exground בוויסבאדן, גרמניה, 2012‏; פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בסיאטל, ארצות הברית, 2012‏;פסטיבל הקולנוע בלואיסוויל, ארצות הברית, 2012‏; פסטיבל הקולנוע Cork, אירלנד, 2012‏; פסטיבל הקולנוע Macon בג'ורג'יה, ארצות הברית, 2013‏;
הסרט זכה בפרס ליצירה בתחום הציונות של משרד התרבות והספורט והיה מועמד בחמישייה הסופית לפרס אופיר בשנת 2012 מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
מפיק/ה: דוד פישר, אירית שמרת
חברת הפקה: פישר פיצ'רס בע"מ
צלם/ת: רונן מאיו, קלאודיו שטיינברג, רונן שכנר
עורך/ת: הדס איילון
תסריט: דוד פישר
הפצה: ננסי פישמן (ארה"ב), סינפיל
שם הסרט באנגלית: Six Million and One
העמוד הרשמי של הסרט
ביקורת באתר הארץ
ביקורת באתר מעריב קטגוריה: משפחה
תגיות: אבא אחים דוד פישר הומור יומן מכות מסע קונצקריכן קניבליזם רעב תיעוד שיתוף: אף אחד לא רצה לפתוח את היומן של אבא אחרי מותו, כנראה משום ששתק כל חייו. לך תדע איזה שדים יקפצו ממקום שהיה נעול כל כך הרבה זמן. אני פתחתי. מטהאוזן, גוזן, קונצקריכן, מכות, רעב, קניבליזם, הומוסקסוליאזם. השדים חגגו. כמה מקומות היו מוכרים לי מלקסיקון השואה הישראלי, אבל היו כאלה שלא שמעתי עליהם מימיי, וכמו נלקחו משר הטבעות. הזויים, דמיוניים, חסרי ממשות. נסעתי לשם עם מצלמה כדי לשנות את גורלם. חצי דרך עשיתי לבד. את החצי השני כפיתי על אחיי, שלא הסכימו להשתתף בו גם כשזחלו במערות, יערות וצריפים הרוסים, שהיו קיימים רק בתוך יומן. זה לא סרט על השואה, כי רוב הזמן צחקנו. זה סרט על אינטימיות נדירה, שהחליפה כאב בהומור מתוק ומר.
ביקורת באתר מעריב במאי/ת: דוד פישר
אבא אחים דוד פישר הומור יומן מכות מסע קונצקריכן קניבליזם רעב תיעוד שיתוף: אולי תמצאו עניין גם בסרטים הבאים