גם בצעירים: דיכאון וניסיונות אובדניים קשורים לסיכון מוגבר לתמותה ממחלת לב איסכמית | דוקטורס אונלי Doctors Only
גם בצעירים: דיכאון וניסיונות אובדניים קשורים לסיכון מוגבר לתמותה ממחלת לב איסכמית
במחקר המבוסס על סקר שנערך בקרב מדגם מייצג של תושבי ארה"ב בני 17–39 נמצא כי דיכאון וניסיונות אובדניים קשורים בסיכון מוגבר למחלת לב איסכמית כבר בגיל צעיר
Arch Gen Psychiatry 22.01.2012, 12:21 עריכה
מחקרים רבים מצאו קשר בין דיכאון לבין סיכון מוגבר למחלת לב איסכמית, אולם אף אחד מהמחקרים לא בחן אוכלוסייה צעירה. מחלת לב איסכמית מתחילה להיווצר למעשה בגיל צעיר וגם דיכאון ומחלות פסיכיאטריות שכיחים בקרב צעירים. לפיכך בחינת ההשפעה של תחלואה פסיכיאטרית על התפתחות מחלת לב איסכמית בגיל צעיר היא נושא מחקר חשוב.
דולוקסטין אינו מעלה את הסיכון לאירועים קרדיווסקולאריים יחסית לנוגדי דיכאון אחרים
שיעור הפגיעה העצמית יורד לאחר תקופת ההתבגרות
עלייה בקצב הלב במנוחה לאורך זמן מגדילה את הסיכון לתמותה ממחלת לב איסכמית
בקרב נשים הסיכון להפרעות אפקטיביות גבוה יותר מאשר בקרב גברים. נוסף לכך, אצל נשים רבות הסובלות ממחלת לב איסכמית נמצאו מעט גורמי סיכון מסורתיים למחלה. לפיכך נבחנו במחקר זה גם ההבדלים בין גברים לנשים לגבי השפעתה של תחלואה נפשית על תחלואה במחלת לב איסכמית.
המחקר התבסס על סקר הבריאות והתזונה השישי (NHANES III) בארה"ב. לסקר זה נבחרה דגימה מייצגת של אזרחי ארה"ב (שאינם מאושפזים). במחקר נכללו 7,641 משתתפים בני 17–39. המשתתפים מילאו שאלונים לגבי דיכאון וניסיונות אובדניים. בהמשך נאספו נתונים לגבי תחלואה קרדיווסקולארית באופן כללי ומחלת לב איסכמית באופן ספציפי.
גילם הממוצע של המשתתפים היה28.1 שנים, ו-54.47% מהם היו נשים. ל-5.44% הייתה היסטוריה של דיכאון במהלך חייהם, ל-1.6% היסטוריה של דיכאון כחלק ממחלה ביפולארית, ו-5.48% דווחו על ניסיון אובדני בעברם. כצפוי, נמצאה חפיפה מסוימת בין הקבוצות – כ-30% מהמשתתפים שדיווחו על ניסיון אובדני סבלו מדיכאון.
החוקרים מציינים כי שכיחויות אלה מתורגמות למעל 10 מיליון בני אדם בני 17–39 ברחבי ארה"ב (15.2% מהנשים ו-7.6% מהגברים) שהם בעלי היסטוריה של דיכאון, מחלה ביפולארית ו/או נסיון אובדני.
חציון משך המעקב במחקר היה 14.9 שנים. במהלך המעקב ארעו 261 מקרי מוות. 51 משתתפים (0.67%) מתו עקב מחלה קרדיווסקולארית, 28 (0.37% ממשתתפי המחקר) מהם עקב מחלת לב איסכמית.
לאחר שהובאו בחשבון הגיל, המין, המוצא האתני וגורמי סיכון מסורתיים, נמצא כי לבעלי היסטוריה של דיכאון סיכון מוגבר לתמותה ממחלה קרדיווסקולארית בכלל, וממחלת לב איסכמית בפרט. הסיכון היחסי לתמותה ממחלת לב איסכמית היה 3.70 (95%iCI 1.32-10.35).
לגבי היסטוריה של ניסיון אובדני נמצא סיכון מוגבר אף יותר – הסיכון היחסי למחלת לב איסכמית היה 7.12 (95%iCI 2.67-18.98).
הסיכון היחסי לתמותה ממחלת לב איסכמית בקרב הסובלים מדיכאון היה גבוה יותר לגבי נשים (HR 14.57 95%iCI 2.65-80.10) מאשר לגבי גברים (HR-3.52, 95%iCI 1.05-11.76), אולם P=0.13 לגבי ההשוואה בין נשים לגברים.
החוקרים מסכמים כי דיכאון וניסיונות אובדניים קשורים בסיכון מוגבר למחלת לב איסכמית כבר בגיל צעיר. הגורם לכך עשוי להיות מנגנונים פיזיולוגיים (כגון הבדלים בוואריאביליות של קצב הלב, בתפקוד האוטונומי, בהפרשת הקורטיזול וכדומה) וכן גורמים סביבתיים (אם כי סיכון מוגבר נמצא גם לאחר התחשבות בגורמים סביבתיים).
Shah et al.;Depression and History of Attempted Suicide as Risk Factors for Heart Disease Mortality in Young Individuals,Archives of General Psychiatry 2011 Nov;68(11):1135-42.
נושאים קשורים: דיכאון, מחלת לב איסכמית, נסיון אובדני, מחקרים, מחלה קרדיווסקולרית