לקדם את הילדים, מעגל השנה
09/04/2017 13/02/2018 שירה דרמון
ליל הסדר הוא לילה מאתגר למשפחה עם ילדים. איך עושים את זה נכון? איך הופכים אותו ללילה חוויתי בעל ערך ומשמעות לכל ילד? אני חושבת שזאת שאלה שמעסיקה כל אימא. את התשובה נמצא בהגדה עצמה.
כְּנֶגֶד אַרְבָּעָה בָּנִים דִּבְּרָה תּוֹרָה–אֶחָד חָכָם, וְאֶחָד רָשָׁע, וְאֶחָד תָּם, וְאֶחָד שְׁאֵינוּ יוֹדֵעַ לִשְׁאַל.
ההגדה מדייקת לנו את הצורה המיוחדת לספר ביציאת מצרים לכל בן. לקטע זה בהגדה פירושים רבים. אני בחרתי לראות בכל בן ילד בגיל אחר. בכל גיל הילד מתפתח וחשוב לתת מענה לרבדים חדשים שנבנים בו. יחד עם זאת, חשוב לא לשכוח להמשיך לתת מענה לרבדים קיימים ולהעמיק אותם.
הערה חשובה: כשרמת הגירויים גבוהה, הילד עלול לפחד. לכל ילד רמת רגישות שונה, והיא משתנה בהתאם למקום, לצפיפות, לרעב ולעייפות. דאגו מראש לאוכל שהילד אוהב ולפינה שבה יוכל להירגע. לתינוק זה יכול להיות אפילו אחרי חצי שעה. כדי שהילד יהיה שותף למשך זמן רב יותר, צריך לדאוג שלא יהיה רעב או עייף. אם הילד נראה מפוחד, יש לתווך ולהסביר לו את המתרחש (תינוק יבין בעיקר את הטון), לתת מקום לחוויה הרגשית, שיכולה להיות מאיימת, ולאפשר לילד או לתינוק להוריד גירויים. ככל שהחוויה של ליל הסדר תיזכר לילד כחיובית יותר השנה, כך יהיה לו קל יותר להיות שותף בה בשנה הבאה.
וּשְׁאֵינוּ יוֹדֵעַ לִשְׁאַל, אַתְּ פְּתַח לוֹ–
התינוק לא שואל דבר. בגיל שבו הוא עדיין לא יודע לדבר, החוויה היא חושית נטו. ליל הסדר הוא יין, מצה, מרור וסעודה, בטעם, ריח ומראות מיוחדים. גם כשהחוויות אינן בגובה של משטח פעילות, הילד חש באווירה השונה וירצה להתנסות בכול, כמו משחק בגודל בני אדם. קרבו את התינוק לשולחן, ותנו לו לראות, לגעת ולקחת חלק.
תָּם, מַה הוּא אוֹמֵר–"מַה-זֹּאת"
כשהשפה מתחילה להתפתח, נוספות לחוויה החושית גם שאלות התם, לא רק בליל הסדר. הפעוט שואל המון שאלות, בעיקר 'למה' והרבה. בליל הסדר זה משתלב נהדר: חלק מהדברים אנחנו עושים במכוון 'כדי שישאלו הילדים', אבל יש כאן נקודה חשובה שכדאי לא לפספס. לפעמים נראה לנו שהפעוט שואל שאלות כדי לדעת עוד, כדי להחכים, ולא היא. הוא שואל את השאלות בתמימות, בסקרנות שהיא רגשית יותר מאשר שכלית. כדי לא לפגוע בתמימות הילדית כדאי לשמוע את השאלה בנחת, לתת לילד לנסות לענות בעצמו ולהקשיב לרגשות שעומדים מאחורי השאלה. את הילד ששואל כל היום 'למה?' מעניינת השיחה והצורה שבה היא מתפתחת בעקבות השאלה שלו, יותר מאשר מעניינת אותו התשובה.
מומלץ להתייחס לשאלות ברמה הרגשית. לדוגמא כשהילד שואל (והוא מן הסתם ישאל) 'למה כולם עושים יחד קידוש?' אפשר לענות לו: 'זה מיוחד, נכון? אתה אוהב את זה? זה לכבוד ליל הסדר.' יש ילדים שאוהבים כל כך לתרגל את התקשורת, שזה מעייף לפעמים. מותר להשאיר שאלות פתוחות ולמקד את המבט של הילד בחוויה עצמה: 'עכשיו אנחנו לא מדברים. תסתכל על… תקשיב ל… תטעם את…' אפילו ל'מה נשתנה' אנחנו לא עונים בצורה מפורשת. סיפור מהווה גם הוא מענה רגשי וניתן להתאימו לכל גיל, באורך ובירידה לפרטים, כמו הסיפורים שהילד שומע ביום יום. הצגה הופכת את הסיפור למוחשי יותר, ובחלק מהעדות היא ממש מנהג: דפיקות בדלת. מי אתם? יהודים. מאיפה באתם? ממצרים. מומלץ.
רָשָׁע, מַה הוּא אוֹמֵר–"מָה הָעֲבֹדָה הַזֹּאת, לָכֶם"
בגיל הגן הילד מפתח את המצפון הפנימי שלו, על גבי ההבנה המוסרית שיש קנה מידה חיצוני לו. יש נכון ולא נכון, אמיתי ו'בכאילו', מותר ואסור ומישהו שהוא 'המחליט'. וכדי להכיר את הכללים, צריך לחצות אותם מדי פעם, להיות רשע בקטנה, פשוט כדי ללמוד איך להיות טוב. ילד בגיל גן חוצה בדרך כלל גבולות קטנים, אבל בכל בית ישנו הקו האדום, ולנו כהורים לא תמיד פשוט לעמוד ולהגיד לא. הנפש היצירתית שלנו לא אוהבת לקבל מוסרות של משמעת. איך נעשה את זה מחויך ונעים? דיברנו על זה קצת כאן, אבל מדובר קודם כל בעבודה פנימית. היזכרו בדברים שאתם חולמים שייהפכו לכם להרגל: ספורט, שתייה, תזונה נכונה. היזכרו במה שהוא בסיסי עבור הילדים: רק עם כללים וגבולות, ניתן להגיע ליעדים, כמו בכל משחק טוב.
סיפור יציאת מצרים הוא סיפור הפיכתנו לעם. גם כאן יש כללים: הרשע לא היה נגאל. מיהו הרשע? בכל גיל ניתן לדייק זאת יותר. בסביבות גיל חמש, אפשר לציין שהרשעים לא יצאו ממצרים. אם הילד ישאל מי היו הרשעים, ניתן להחזיר אליו את השאלה ולבקש ממנו לענות. תתפלאו לראות שלילד תהיה תשובה ברורה. אם הילד לא שואל זאת, חכו לגיל שבו הוא ישאל.
ניתן גם להציב יעדים לליל הסדר: לשבת חצי מהמגיד ליד השולחן, להקשיב לדבר תורה של סבא, לשיר מה נשתנה מול כולם. הצ'ופר שיובטח יסייע לילד להתגבר ולהצליח לחוות יותר מליל הסדר. בדיוק כמו האפיקומן.
חָכָם, מַה הוּא אוֹמֵר–"מָה הָעֵדֹת, וְהַחֻקִּים וְהַמִּשְׁפָּטִים, אֲשֶׁר צִוָּה ה' אֱלֹהֵינוּ, אֶתְכֶם"
בגיל בית הספר מתחילה ההבנה השכלית, המופשטת, להתפתח בהדרגה. תהליך הלמידה אטי וכדי להבין תהליכים מורכבים נדרשת הבנה של כל פרט, כמו ללמוד לרכב על אופניים. בדורנו, דור המידע, זה השלב שאנחנו רגילים לעשות לו מיקור חוץ, ובכל שאלה לפנות לשאול את מר גוגל. למידה איכותית כוללת מפגש אנושי. אתה שואל, הוא עונה. הוא שואל, אתה מסביר. הקצב נכון יותר, ודרך השאלות הקטנות והתשובות הלא-ארוכות-מדי אפשר ליצור קשר עין.
המגיד בנוי בהדרגה, מהפשוט למורכב, כך שיוכל להתאים לכל אחד. לפני שמתעמקים, כדאי להסביר כל קטע מילה במילה. כדי להיות בטוחים שהילד הבין אפשר לשאול שאלות שדורשות חשיבה, ובגיל הגדול יותר לבקש ממנו שישאל. בחלקים האחרים של ליל הסדר נוכל לדון בהלכות, בהתאם לרמת הילד – 'אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן'.
וְאַפִלּוּ כֻּלָּנוּ חֲכָמִים, כֻּלָּנוּ נְבוֹנִים, כֻּלָּנוּ יוֹדְעִים אֶת הַתּוֹרָה–מִצְוָה עָלֵינוּ לְסַפֶּר בִּיצִיאַת מִצְרַיִם
חושים, שפה, מצפון וחשיבה מופשטת: בכל אלו ניתן לפגוש את ליל הסדר, להפיק ממנו את המירב. החלוקה לגילאים היא סכמתית בלבד. מתוך מצוות סיפור יציאת מצרים בדיוקה המיוחד לכל ילד, נוכל לחוות גם אנחנו את הלילה החשוב הזה מזוויות שעוד לא פגשנו. חג שמח!
הפוסט הקודםכמה הרהורים על דיכאון אחרי לידה
הפוסט הבאניהול זמן: למה כן?
2 תגובות על ״ליל הסדר עם ארבעה בנים״
01/04/2018 ב- 8:24
איזה יופי של פרסונליזציה. מכל הפירושים לארבעת הבנים, הכי מתחברת לשלך. החיבור לשלב שהילד נמצא בו, לדברים שמעסיקים אותו באמת, כל כך חשוב בכל אירוע, בטח באירוע מאתגר כמו ליל הסדר
תודה על המילים החכמות
11/04/2018 ב- 12:34
אני חושבת שבמקום שלי כרגע, כאימא, זה הפירוש שמתאים לי. יש עוד פירושים מדהימים – הטקסט הזה מכונן – שכרגע פחות נוגעים אליי. תודה!