"את ואני נאכל מחצית מן הבשר ואת היתר שימי בקערת עץ וקחי אותה לצ'ומה השכנה. אל תיכנסי אל הצ'ומה בעצמך אלא חכי בפתחה. אשה זקנה תצא החוצה. מסרי לה את הבשר וחכי עד שתחזיר לך את הקערה הריקה."
האיש הזקן הכין מזחלת קטנה. הוא אמר לבתו השנייה את אשר אמר לבכירה ושילח אותה לדרכה. הוא עצמו נותר בצ'ומה עם בת זקוניו וחיכה לשוך הסערה.
הבת השנייה הציבה את מזחלתה עם פניה לכיוון הרוח והעניקה לה דחיפה קלה. המזחלת נעתקה ממקומה והנערה פסעה בעקבותיה. מיתרי מעילה התרופפו בלכתה והשלג חדר למנעליה. היא חשה קור עז ובשוכחה את מצוות אביה התעכבה בדרכה לנער את השלג מנעליה ולהדק את מיתרי מעילה לפני המועד.
"את ואני נאכל מחצית מן הבשר ואשר ליתר – הניחי אותו בקערת עץ והביאי אותו לצ'ומה השכנה. אל תיכנסי אל הצ'ומה. המתיני מחוצה לה עד אשר תקבלי את הקערה חזרה."
הבת השנייה מסרה לו אותה. קוטורה העיף מבט בקערה הריקה אך לא העיר דבר. עד מהרה שכב על יצועו ושקע בשינה. למחרת בבוקר הביא אל הצ'ומה עורות צבאים בלתי מעובדים והורה לבת השניה כפי שהורה לאחותה הבכירה, להכין לו מלבושים חדשים עד הערב.
הבת הצעירה יצאה אל מחוץ לבקתה. היא הציבה את המזחלת הקטנה על השלג בכיוון הרוח ושילחה אותה לדרכה בדחיפה. הרוח סערה ושרקה בנסותה להפיל את הנערה מעל רגליה והשלג סימא את עיניה עד כי לא יכלה לראות דבר. אך הבת הצעירה המשיכה לפלס ללא לאות את דרכה. היא לא שכחה מילה מדברי אביה ונהגה בדיוק כפי שהורה לה. הרוח רופפה את מיתרי מעילה אך היא לא עצרה להדקם. השלג חדר למנעליה אך היא לא התעכבה לנערם. כפור מקפיא שרר בחוץ והרוח שרקה סביבה אך היא לא נחה לרגע והמשיכה לפסוע באומץ. רק בהגיעה לפסגת ההר הרשתה לעצמה לשאוף רוח, לנער את השלג ממנעליה ולהדק את מיתרי מעילה.
"הוא מבקש ומתחנן בפניך שתעצור את הסערה, ולא – יגווע כל שבטנו וימות ברעב!" השיבה.