פחם - לגחלים, ועצים - לאש, ואיש מדיינים - לחרחר ריב
קוד: ביאור:משלי כו21 בתנ"ך
כו21 פֶּחָם לְגֶחָלִים, וְעֵצִים לְאֵשׁ, וְאִישׁ מדונים[מִדְיָנִים] לְחַרְחַר רִיב.
כמו פחם (חום גבוה) המקיים את בעירת הגחלים, וכמו עצים המקיימים את בעירת האש, כך איש מדיינים, איש האוהב סכסוכים ויש לו אינטרס אישי בסכסוכים, מקיים את חרחור (חום) הריב, מלבה את הריב כדי שיבער לאורך זמן.
כמו הפחמים (גחלים כבויים) מוכנים המה להבעיר האש, כן איש מדון מוכן הוא לחרחר (להבעיר) ריב.
" ראשי החמולות הגדולות בחברון... נפגשו עם... ראש מועצת קרית ארבע ונציגים בכירים של היישוב היהודי... התנהלה פגישה לבבית במהלכה הצהירו הנוכחים על שאיפתם לחיי שלום ובטחון בעיר האבות, והחליפו תעודות הוקרה.
זמן קצר לאחר מכן הוזמן השייח' ל'שיחה' ע"י הרשות הפלשטינית, והופצו כרוזים נגדו בעיר. " (מתוך הידיעה: פגישה היסטורית בחברון, שפורסמה באדר א ה'תשס"ח באתרי חדשות שונים).
דברים דומים שמעתי במקומות רבים נוספים, כגון עיר דוד (ראו פגישה בין מנכ"ל עמותת אלע"ד לבין מוכתר הכפר סילואן), אפרת שבגוש עציון, קרני שומרון ועוד - בעבר היו יחסים טובים עם הערבים, היו מבקרים זה אצל זה בלי פחד, ורק לעתים רחוקות היו מהומות; רק לאחר הסכמי אוסלו, כשהגיעו לשומרון פוליטיקאים ערביים מארגון הפת"ח (שעד אז היו בתוניס), התחילו הבעיות הגדולות.
פחם - לגחלים,
ועצים - לאש;
ואיש מדיינים - לחרחר ריב.