כאשר החרדה גורמת לנו להימנעות – מתחילה הבעיה, מפני מדובר בחשיבה מעגלית שמזינה את עצמה. כדאי לזכור שלעתים מה שמפחיד הוא הזדמנות להתמודדות מעצימה
בשבועות האחרונים לא עובר יום בלי להיתקל בדיווחים ובעדכונים על התפשטותו המאיימת של נגיף הקורונה. לאור זאת לא מפתיע לגלות, כי מתח וחרדה מפני הנגיף הופכים שכיחים יותר. חשש מהידבקות ודאגות לגבי העתיד תופסים מקום במחשבותינו ועשויים לפגוע בתפקוד היום יומי.
רועי הוא נער בן -15 שהחל בטיפול לפני כשבועיים עם תלונה על חרדת טיסות. למפגש האחרון הגיע כשמסיכה ירוקה על פניו והוא הסביר: "אני ממש פוחד מהקורונה, לכל מקום אני הולך עם המסכה, כך יורד הסיכוי שאדבק”..
"כיצד היית מתאר את נגיף הקורונה ביחס למה שהוא עושה בגוף שלך?", שאלתי אותו ורועי השיב מיד, “זה כמו הר געש, שכל רגע יכול להתפרץ. אני מרגיש בתוכי לחץ שלעיתים מגיע לדפיקות לב מהירות, זיעה, וחוסר יכולת להתרכז בשום דבר אחר”.
בתשובה על השאלה, "מה השתנה בחיים שלך מאז ששמעת על הקורונה?”, ענה רועי, "אני כמעט לא יוצא מהבית, לא נפגש עם חברים, גם לבית הספר אני הולך רק כשיש משהו ממש חשוב, אני מעדיף לשלוט במצב ולא לחלות”.
הפגישה עם רועי העלתה בי כמה מחשבות על טיבה של החרדה. ביסודה החרדה היא כלי שנועד להגן עלינו לצורך הישרדות. תפקידן של תחושות כגון חרדה ומתח הוא לאותת לנו על סכנה אפשרית ולסייע לנו להגיב טוב יותר לאיומים מסביבנו. אך כאשר החרדה גורמת להימנעות, כאן מתחילה הבעיה, מדוע? מפני שמדובר בחשיבה מעגלית שמזינה את עצמה, שבה ככל שנימנע יותר - כך נגדיל את החרדה. לדוגמא: אדם חרד משימוש במעליות - ככל שהוא ימנע מכניסה למעליות כך הופכת המעלית למאיימת יותר, ההנמקות לחרדה למקיפות יותר, והתודעה מזינה את עצמה בדוגמאות מפחידות יותר. לעומת זאת, אם החרדה תטופל בשלבים הראשונים יש סיכויים טובים שהיא לא תתנפח לממדים גדולים.
כשאנחנו נתקלים במצבים של משבר, חרדה או מצוקה, נשתמש בשלושת האלפ"ים, זהו כלי נהדר שיכול לסייע להורים ולמורים שמתמודדים עם ילדים במשבר וגם לסיוע עצמי.
אינפורמציה – שפע של מידע עובדתי על המקור לחרדה עשוי לסייע בחיזוק תחושת השליטה והפחתת מידת החרדה. לדוגמא, שאלתי את רועי: האם ידעת שהנגיף לא שורד בחום ולכן בעוד כמה שבועות כבר לא נשמע עליו בארץ? הוא היה מופתע, "באמת?", שאל במבט שמח. המשכתי לשתף אותו בנתונים: "כל מי שחלה הבריא. רק אנשים ומבוגרים מאד עם מחלות כרוניות נפטרו עד כה מהמחלה. שים לב לאחוז הנמוך בפועל של התפרצות המחלה באופן קשה". ביררתי איתו מה הוא יודע על הנגיף, והוא היה בקיא למדי בדרכי ההידבקות, מקור המחלה, ואחוז החולים והמבודדים בארץ. כאמור, הרחבת המידע העובדתי מפחיתה חרדה ומגדילה את השליטה במצב.
אוורור רגשות - עודדתי את רועי לקרוא על הנגיף ולחשוב מה מתוך הר הגעש שנמצא בתוכו הוא עובדה ומה הוא מחשבה? אט-אט הוא הפנים שחלק גדול מתחושת החרדה שלו אינו מסתדר עם העובדות. בכל שלב בפגישה הוא התבקש לציין מה מידת החרדה שלו מאחד עד עשר, וככל שהפגישה התקדמה רמת החרדה הלכה וירדה. בתחילה הוא סיפר על הפחד שלו למות, על החשש שכולנו נידבק ונמות, על תחושת חוסר האונים שלו. אך ככל שהוא דיבר על רגשותיו הוא התחזק וחש שהוא שולט יותר במצב. הוא הבין שהוא מוצף ברגשות ולכן, לעיתים, מחשבותיו והפרשנות שהוא נותן למצב אינן מסתדרות עם ההיגיון. שיתפתי את רועי בכך שבחיים לא על הכול יש לנו שליטה.
ארגון מחדש - השלב השלישי הוא חשיבה משותפת מה ניתן לעשות אחרת ממה שנעשה עד כה? במפגש הבין רועי שאין סיבה להימנע מביקור בתיכון שבו הוא לומד. הוא עצמו הציע כי ימשיך לשטוף את הידיים לעיתים קרובות כדי למנוע הידבקות. מציאת הפתרון גרמה לו לשבת ביתר נינוחות על הספה בחדר, לחייך וגופו נעשה רפוי יותר. כאמור, לביצוע פעולות יש השפעה מרגיעה, במיוחד כשיש מידע עובדתי רב והרגשות אווררו. הרעיון הוא לעבור ממיקוד בבעיה למיקוד בפתרון.
האם אפשר לראות גם במשהו כמו תופעת הקורונה הזדמנות?
תופעה כמו וירוס הקורונה מערערת ומטלטלת את שגרת חיינו ולמעשה מזכירה לנו עד כמה השגרה שלנו היא נזילה ושבירה. עד כמה אין לנו שליטה על חלקים נרחבים בחיים. התמודדות עם הקורונה היא אכן הזדמנות אמיתית להזכיר לנו עד כמה אנו יכולים להרגיע את עצמנו ולתפקד באופן נורמלי במצבים של חוסר ודאות. היא הזדמנות נוספת להיזכר מה חשוב לנו בחיים ולפעול בכיוונים אלה: האם ברצוני לבלות זמן רב יותר עם משפחתי, לחזק את הקשר עם בן או בת הזוג, להתעניין יותר בילדיי, להשקיע יותר בפעילות מספקת? לא תמיד מה שמערער את שגרת חיינו הוא בהכרח רע עבורנו, גם אם הוא מפחיד.