פרק ט, הלכה יג | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
''הנכנס לבית המרחץ כיצד יעשה. אומ'. יהי רצון מלפניך ייי אלהי שתכניסני לשלום ותוציאני לשלום ותצילני מזה ומכיוצא בו ולא יארע לי קלקלה. ואם חס ושלום יארע בי תהא מיתתי כפרה על כל עונותי''.
''קודם שיכנס מאחר {שהתפשט}: <שיתפלל09> פושט את חלוקו מתיר את חגורו ומסלק את כובעו ואחר כך מסלק פרסקו התחתונה. וכן לענין תפלין. מסלק של ראש ואחר כך מסלק של יד''.
#ש'מ#. כובע #לית ביה משום# קדושה. #והני מילי# כובע. אבל סוד!ו! #לא. דכת'# "סוד ייי ליריאיו".
#מאי טע' לא קתאני#. מברך. יהי רצון מלפניך ייי אלהי שתצילני מזה ומכיוצא בו לעתיד לבוא. ולכשיצא אומ'. מודה אני לפניך רבון העולמים שהצלתני משקיעת מים ומשריפת אש. יהי רצון מלפניך ייי אלהי שתצילני {מחמה}: <מדומה09> לזו לעתיד לבוא. #מידי# דדרך ארץ #קתני#. דברכות #לא ?ק?תני#.
#אלא הא דתנן# בסוף פרק. הנכנס לבית הכסא אומ'. התכבדו מכובדים #וכו'. אמאי. התם לאו# ברכה #הוא. דאמ' מר#. היה מתעטף בטלית {המצוית}: <המצוייצת09> מניחה בקרן זוית ואינו צ'ל. אשר יצר. #למה לי. אידי דתנא הך תנא הך#.
פרק ט, הלכה יד | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
''הנכנס לבית המרחץ אין מתעמל ואין מתגרר על השיש ואין משתבר''. #מאי# מתעמל. #כגון האי דכייף רישיה ביני בירכיה#.
"ואין מתגרר". #אינ?י?. והא שמעיה דרבא הוה מגרר ליה. כי אמרן# ביד.
"ואין משתבר על השיש". ''אמ' רבן גמלי'. כל המשתבר על השיש חברו של חמור''.
פרק ט, הלכה טו | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
"בית המרחץ. נותן מקום !ב!ה שהוא נכנס ל!י!ה שהוא יוצא". "ולא ישאל אדם שלום חברו בבית המרחץ. ואם שאלו יאמר לו. בית המרחץ הוא".
"האוכל בשוק חברו של כלב". #והני מילי בנהמא !ומיד! דרעבנותא#. אבל #מידי אחרינא לא#.
פרק ט, הלכה טז | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
''לא יניח אדם +<שמן09> בזכוכית מפני הסכנה''. #מאי טע'. דילמא מתבר ומסתכני בריתא. כד שמואל#. רחץ ולא סך כאילו לא רחץ. ולא סך #סלקא דעתא. אימא#. לא סך #מעיקרא#.
פרק ט, הלכה יז | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
"ובכל מקום לא ירוק אדם לפני חברו". ''ולא יניח רגלו על שפ?ת ה?אמבטי ויהא קופץ בתוכה. משום דרך המיתה''. ''הקורא שמע שני פעמים הרי זה מגונה. והטובל שני פעמים הרי זה מגונה''. #דילמא דייק על אינשא ולא חזי ליה#.
פרק ט, הלכה יח | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
''רחץ בחמין ולא נשתטף בצונן הרי זה גוזל את הרבים''. #היכי דמי. כגון דעייל לבי# בני #ומיתו ליה מחמימי ומשתטף ונפיק. דהא קא גזל להו. ותיפוק לי דלא סליק ליה. ב!ר!חמים לנפשיה בביתא. אי נמי בדסמיך לנהרא#.
פרק ט, הלכה יט | המסירה: Parma, Biblioteca Palatina, 2785 [1540]
"והגוזל את הרבים מה יעשה. ילך ויחפור בורות שיחין ומערות ומתקן את הדרכים ואת האיסטראות. ונמחל ליה".
"ומערות ומתקן את הדרכים ואת האיסטרות". #מנו. ר' עקיב' הוא#. ''לא זו הדרך מוציאתו מידי עברה עד שישלם גזלה לכל אחד ואחד'' #<משנה. יבמות טו,ז>#. #אפי' תימא ר' שמעון. דהא מתנח קמיהו#.
"כותבי ספרים". #משום דמחסרין ומשום דמיתרין. תנן התם#. ''האומ'. אין תפלין. לעבור על דברי תורה. פטור. חמש טוטפות. להוסיף על דברי חכמ'. חייב'' #<משנה. סנהדרין יא,ג>#. #מני. ר' ישמעאל הוא. דאמ'. "כי טובים דודיך מיין". והכא נמי. כיון דעקר ליה לכולא מלתא או לכולא קרא לא מחייבי. וכיון דעקר ליה# לתלויה #או לתגא מתחייב#.
#ת'ר#. כותבי ספרים והמתורגמ!ין! ומעות הבאות ממדינת הים והחזנים אין רואין סימן ברכה. כותבי ספרים. #מאי ניהו#. ארבעה ועשרים ספרים. #דלא בדיק#. והמתורגמ!ין!. #משום דשקלי?'?# שכר שבת. מעות הבאות ממדינת הים. #משום דמתרחיש בהו ניסא#. והחזנין. #משום# מלאכת ייי.
#תנא#. כותבי ספרים תפילין ומזוזות אין רואין סימן ברכה לעולם. ואם עוסקין לשמה רואין.
המצפה לשכר חמורו ולשכר אשתו אינו רואה סימן ברכה. #מאי טע'. משום דכת'# "יודע צדיק נפש בהמתו". בהמה יודעת נפש צדיק. שכר אשתו. #דכת'# "ללחמך [ללחם] ביתך". ואחר כך "לנערותיך".
#אמ' רבא#. כל הכופה אשתו ובנ?י? ביתו למלאכה יצר הרע מסתלק מהן. שנ' "נסו ואין רודף רשע וצדיק ככפיר יבטח".