<עמ' 25> שבעה עונשין שבתורה. ואילו הן. סקילה. שריפה. הרג. וחנק. כרת. מיתה. ומלקות.
ובסקילה ח'י. ואילו הן. ''הבא על האם. ועל אשת אב. ועל הכלה. והבא על הזכור. ועל הבהמה. ואשה הנרבעת לבהמה. והמגדף. והעובד (ב)[ע]ב'-זרה. והנותן מזרעו למולך. ובעל אוב. וידעוני. והמחלל את <עמ' 26> השבת. והמקלל אביו ואמו. והבא על נערה מאורשה. והמסית. והמדיח. +<והמכשף02>. ובן סורר ומורה'' #<משנה. סנהדרין ז,ד>#.
ובשריפה ט'. ואילו הן. הבא על אשה ובתה. ובת כהן. והבא על <עמ' 27> בת בנו. ועל בת בתו. ועל בת אשתו. ועל בת בנה. ועל בת בתה. ועל אם חמותו. ועל אם חמיו.
ובסייף שנים. רוצח. ואנשי עיר הנדחת.
ובחנק ח'. ואילו הן. ''מכה אביו ואמו. וגונב נפש מישראל. וזקן <עמ' 28> ממרא על פי בית דין. ונביא השקר. והמתנבא ב?ש?ום עב'-זרה. והבא על אשת אִיש. וזוממי בת כהן. ובועלה'' #<משנה. סנהדרין יא,א>#.
<עמ' 29> ובכרת ג'כ. ואילו הן. ''הבא על אחותו. ועל אחות אביו. ועל אחות אמו. ועל אחות אשתו. ועל אשת אחיו. ועל אשת אחי אביו. ועל הנדה''. ''וטמא שאכל את הקודש. ו[ה]בא למקדש טמא. והאוכל חלב. +<ודם02>. ונותר. ופיגול''. ''והמפטם את השמן. והמפטם את הקטרת. והסך (?ב?) שמן המשחה''. ''והשוחט ומעלה בחוץ. והאוכל חמץ <עמ' 30> בפסח. והאוכל והעושה מלאכה ביום הכפורים'' #<משנה. כריתות א,א>#. ו?ט?הור שלא עשה פסח. ושלא מל.
ואילו שבמיתה. האוכל את הטבל. וכהן טמא שאכל תרומה טהורה. <עמ' 31> וזר שאכל תרומה. וזר ששימש במקדש. וטמא ששימש. {[ב]}וטבול +. ומחוסר בגדים. ומחוסר כפורים. ושלא רחוץ ידים ורגלים מן הכיור. ושתויי יין. ופרועי הראש ששימשו במקדש. הרי אילו ע' ואחת מצות שבמיתת עונשין.
ואילו הן לוין שבמלקות. "על כן לא יאכלו בני ישראל את גיד הנשה". פסח <עמ' 32> "כל ערל לא יאכל בו". +<"כל בן נכר לא יאכל בו"02>. "אל תאכלו ממנו נא". "תושב ושכיר לא יאכל בו". "לא תשחט על חמץ". "לא ילין לבקר". "לא ילין חלב חגי". "ולא ילין מן הבשר". ו"לא תוציא מן הבית מן הבשר". "ולא תותירו ממנו עד בקר". "וע?צ?ם לא תשברו בו".
"שאר לא ימצא בבתיכם". "ולא יראה לך חמץ". "לא תעשה כל מלאכה" בשבת ובראשון <עמ' 33> ובשביעי שלפסח ובעצרת וביום הזכרון וביום הכפורים ובראשון ובשמיני שלחג. "ולחם וקלי וכרמל לא תאכלו". <עמ' 34> "לא יעבד עוד". "ולא יראו פני ריקם". "לא תוסיפו לראותם".
"לא יהיה לך אלהים". "לא תשא את שם יי'י אלהיך לשוא". "לא <עמ' 35> תרצח". "לא תנאף". "לא תגנוב". "לא תענה". "לא תחמד". "לא תתאוה".
"לא תבנה אתהן גזית". "לא תעלה במעלות". "לא <עמ' 36> ימשול למכרה". "שארה כסותה ועונתה לא יגרע". "וגר לא תונה". "ולא תלחצנו". "כל אלמנה ויתום לא תענון". "לא תהיה לו כנושה". "לא תשימון עליו נשך". "כספך לא ת?ת?ן לו בנשך". "ובמרבית לא תתן אכלך".
<עמ' 37> "אלהים לא תקלל". "ונשיא בעמך לא תאר". "מלאתך ודמעך לא תאחר". "ובשר בשדה טרפה לא תאכלו". "לא תשא שמע שוא". "אל תשת ידך". "לא תהיה אחרי רבים לרעות". "לא תענה על ריב". "ודל לא תהדר בריבו". "לא תטה משפט". "ונקי וצדיק אל תהרג". "ושם אלהים אחרים לא תזכירו לא ישמע על פיך". "לא תבשל גדי בחלב א'".
<עמ' 38> ''כמעשה הגוים לא תעשו''. "ובחקותיהם לא תלכו". "לא תתחתן בם בתך לא תתן לבנו ובתו לא תקח לבנך". "לא תכרת להם [ולאלוהיהם] ברי?ת?". <עמ' 39> "ולא תחנם". "לא ישבו בארצך". "לא יסורו ממנו".
"לא יזח החשן". מעיל "לא יקרע". "בכנפיו לא יבדיל". "כל שאר וכל דבש <עמ' 40> לא תקטירו". "לא תחיה כל נשמה". "לא תבערו אש".
וחיה ובהמה שאינה מעלת גרה ומפרסת פרסה לא תאכלו. כל עוף טמא לא תאכלו. <עמ' 41> דג שאין לו סנפיר וקשקשת לא תאכלו. חגבין שאין להן ארבע רגלים וארבע כנפים וקרסוליו וכנפיו חופין את רובו לא תאכלו. ושקץ העוף לא תאכלו. שרץ הארץ. לא תטמאו בשרץ. "ולא תשקצו את <עמ' 42> נפשותיכם". "ולא יבואו לראות כבלע א'". "והבשר אשר יגע בכל טמא לא יֵאכֵל". "לא תכלה פאת שדך". "ולקט קצירך לא תלקט".
"לא <עמ' 43> תגנבו". "ולא תכחשו". "ולא תשקרו". "ולא תשבעו בשמי לשקר". "לא תעשק את רעך". "ולא תגזל". ו"לא תלין פעולת שכיר". "לא תקלל חרש". "ולפני עור לא תתן מכשול". "לא תעשו עול במשפט". "לא תשא פני דל". "ולא תהדר פני (זקן) גדול". "לא תלך רכיל בעמך". "לא תעמד על דם רעך". "לא תשנא את אחיך". "לא תשא עליו חטא". "לא תקם". "ולא תטר".
"בהמתך לא תרביע <עמ' 44> כלאים". "שדך לא תזרע כלאים". "שעטנז לא יעלה עליך". "שלוש שנים יהיה לכם ערלים לא יאכל". "לא תאכלו על הדם".
"לא תנחשו". "ולא תעוננו". "לא תקיפו פאת ראשכם". "ולא תש' א' פא' זקנך". <עמ' 45> "ושרט לנפש לא תתנו בבשרכם". "וכת' קעקע לא תתנו בכם". "אל תחלל את בתך להזנותה". "ולא !תקיא! הארץ". "ולא תעשו עול במשפט במ' במש' ובמש'". "נבלה וטרפה לא יאכל". "ולא תתורו <עמ' 46> אחרי לבבכם". "ולא יהיה כקרח". "ולא תחניפו את הארץ". ''ולא תטמא את האדמה''. {לא (ת(?ק)[ג?]ר) תגרע ממנו ולא תוסיף. "לא ימשל למכרה"}.
"אותו ואת בנו לא תשחטו". "ולא תחללו את שם קדשי". "עורת <עמ' 47> או שבור" "לא תקריבו". "ומעוך וכתות ונתוק וכרות לא תקריבו". "ובארצכם לא תעשו". "ומיד בן נ?כ?ר לא תקריבו". "כל מום לא יהיה בו". {"ולחם <עמ' 48> וקלי וכרמל לא תאכלו"}.
בשב[י]עית "שדך לא תז'". "וכרמך לא תזמר". "את ספיח קצ' לא תקצור". "וא' ענבי נזירך לא תבצור".