תנ"ך - מקראות גדולות הכתר - ונתתה אל הכהנים הלוים אשר הם מזרע צדוק הקרבים אלי נאם אדני ה' לשרתני פר בן בקר לחטאת
תנ"ך - יחזקאל פרק מג פסוק יט - ונתתה אל־הכהנים הלוים אשר הם מזרע צדוק הקרבים אלי נאם אדני ה' לשרתני פר בן־בקר לחטאת:
וְנָתַתָּ֣ה אֶל־הַכֹּהֲנִ֣ים הַלְוִיִּ֡ם אֲשֶׁ֣ר הֵם֩ מִזֶּ֨רַע צָד֜וֹק הַקְּרֹבִ֣ים אֵלַ֗י נְאֻ֛ם אֲדנָ֥י יְהֹוִ֖ה לְשָׁרְתֵ֑נִי פַּ֥ר בֶּן־בָּקָ֖ר לְחַטָּֽאת: (יחזקאל פרק מג פסוק יט)
וְנָתַתָּה אֶל־הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם אֲשֶׁר הֵם מִזֶּרַע צָדוֹק הַקְּרֹבִים אֵלַי נְאֻם אֲדנָי יְהֹוִה לְשָׁרְתֵנִי פַּר בֶּן־בָּקָר לְחַטָּאת: (יחזקאל פרק מג פסוק יט)
ונתתה אל־הכהנים הלוים אשר הם מזרע צדוק הקרבים אלי נאם אדני ה' לשרתני פר בן־בקר לחטאת: (יחזקאל פרק מג פסוק יט)
ונתתה אל־הכהנים הלוים אשר הם מזרע צדוק הקרבים אלי נאם אדני יהוה לשרתני פר בן־בקר לחטאת: (יחזקאל פרק מג פסוק יט)
וְתִתֵּין לְכָהֲנַיָא לֵיוָאֵי דְּאִנוּן מִזַרעָא דְצָדוֹק דְּקָרִיבִין לְפֻלחָנִי אֲמַר יְיָ אֱלֹהִים לְשַׁמָשָׁא קֳדָמַי תּוֹר בַּר תּוֹרֵי לְחַטָתָא :
הכהנים הלוים - י"ג: *דב' יז , ט , יח; כד , ח; יהו' ח , לג; יח' מג , יט; עז' י , ה; נחמ' י , כט , לה; יא , כ; דה"א ט , ב; דה"ב ה , ה; כג , יח; ל , כז.
הכהנים הלוים - י"ג.
הכהנים הלוים - אשר משבט לוי. מזרע צדוק - לפי שהיה כהן גדול ששימש ראשון במקדש בימי שלמה (ראה מ"א ב , כז , לה) , נקראו על שמו.
ונתתה אל הכהנים - לחנֻכתו. ועל כל ישראל אומר ונתת (בנוסחנו: ונתתה). וכל הציוויים הללו: הראוי לישראל - לישראל , כגון זה; והראוי לכהנים - לכהנים , כגון "ולקחת מדמו" (להלן , כ). כיוצא בו: "ואכלת לפני יי' אלהיך מעשר דגנך תירושך ויצהרך ובכורות בקרך וצאנך" (דב' יד , כג) , הראוי לישראל - לישראל , לכהנים - לכהנים.
ונתתה - ליחזקאל אמר , שהוא כהן. ואמר , שהוא יתן הקרבן לכהנים להקריבו , והוא יזרוק הדם ויכפר על המזבח לעתיד (ראה להלן , כ) , כי הוא יהיה כהן גדול , ואע"פ שיהיה אהרן שם; או יהיה הוא משנה לו. וגם זה הפסוק מורה על תחיית המתים לעתיד (ראה פירושו לעיל , י). ולדברי רבותינו ז"ל , שאמרו (משנה מידות ג , א ומנחות צז , א - ב) כי זה המזבח הוא אשר עשו בבית שני , אפשר כי יחזקאל היה מעולי גולה; אלא שאומרים בקבלה , כי קברו הוא בארץ בבל. ועוד , כי סדר הקרבנות שעשו בני הגולה אינו כסדר הזה. והם בנו המזבח קודם ההיכל. מזרע צדוק - כבר פירשנו (ראה יח' מ , מו) למה זכר צדוק. פר בן בקר לחטאת - וכן במלואים שעשה משה (ראה שמ' כט , א).