מחלנים את התנך ל929 חלונות | קול ששון וקול שמחה וקול חורבן - ירמיהו ז ' | עופר בורין
קול ששון וקול שמחה וקול חורבן - ירמיהו ז ' | עופר בורין
מאת: עופר בורין ציור יונה ארזי ת.פרסום: 03/02/20
ירמיהו תוקף את האמונה ,שהייתה כנראה חזקה בקרב אנשי ירושלים, שקיומו של בית המקדש (בית יהוה), הבית הראשון, מבטיח שירושלים תוכל להתמודד מול אויביה, שהרי יהוה לא ייתן שהבית שלו ייהרס.
ירמיהו מסביר בפשטות – בית יהוה הוא חסר כל ערך.
יא הַמְעָרַ֣ת פָּרִצִ֗ים הָיָ֨ה הַבַּ֧יִת הַזֶּ֛ה אֲשֶׁר־נִקְרָֽא־שְׁמִ֥י עָלָ֖יו בְּעֵינֵיכֶ֑ם גַּ֧ם אָנֹכִ֛י הִנֵּ֥ה רָאִ֖יתִי נְאֻם־יְהוָֽה ׃ ס יב כִּ֣י לְכוּ־נָ֗א אֶל־מְקוֹמִי֙ אֲשֶׁ֣ר בְּשִׁיל֔וֹ אֲשֶׁ֨ר שִׁכַּ֧נְתִּֽי שְׁמִ֛י שָׁ֖ם בָּרִֽאשׁוֹנָ֑ה וּרְאוּ֙ אֵ֣ת אֲשֶׁר־עָשִׂ֣יתִי ל֔וֹ מִפְּנֵ֕י רָעַ֖ת עַמִּ֥י יִשְׂרָאֵֽל ׃
זוכרים את הבית הראשון שהיה לי בשילה? לכו לראות את הריסותיו וזו תהייה ההוכחה עבורכם שאין בעיני יהוה שום משמעות לקיומו או אי-קיומו של בית יהוה.
מה כן מעניין את יהוה:
ה כִּ֤י אִם־הֵיטֵיב֙ תֵּיטִ֔יבוּ אֶת־דַּרְכֵיכֶ֖ם וְאֶת־מַֽעַלְלֵיכֶ֑ם אִם־עָשׂ֤וֹ תַֽעֲשׂוּ֙ מִשְׁפָּ֔ט בֵּ֥ין אִ֖ישׁ וּבֵ֥ין רֵעֵֽהוּ ׃ ו גֵּ֣ר יָת֤וֹם וְאַלְמָנָה֙ לֹ֣א תַֽעֲשֹׁ֔קוּ וְדָ֣ם נָקִ֔י אַֽל־תִּשְׁפְּכ֖וּ בַּמָּק֣וֹם הַזֶּ֑ה וְאַחֲרֵ֨י אֱלֹהִ֧ים אֲחֵרִ֛ים לֹ֥א תֵלְכ֖וּ לְרַ֥ע לָכֶֽם ׃
לא קשה להבין – לעשות משפט בין אנשים, לא לעשוק את החלשים בחברה, לא לרצוח ולא ללכת אחרי אלוהים אחרים.
אז חוץ מעניין האמונה ביהוה, העניין מאוד פשוט – לקיים חברה המבוססת על צדק, משפט וצדקה (חמלה).
ומה לגבי כל אלה השמים מבטחם בסמלי "עבודת האלוהים" ובראשם בית המקדש והזבחים והעולות והקורבנות?
לזה יש לירמיהו תשובה מוחצת:
ד אַל־תִּבְטְח֣וּ לָכֶ֔ם אֶל־דִּבְרֵ֥י הַשֶּׁ֖קֶר לֵאמֹ֑ר הֵיכַ֤ל יְהוָה֙ הֵיכַ֣ל יְהוָ֔ה הֵיכַ֥ל יְהוָ֖ה הֵֽמָּה ׃
פשוט – לא מעניין, הוא כולו שקר ואין לבטוח בכל אלו המדברים בו גבוהה גבוהה השכם והערב:
יא הַמְעָרַ֣ת פָּרִצִ֗ים הָיָ֨ה הַבַּ֧יִת הַזֶּ֛ה אֲשֶׁר־נִקְרָֽא־שְׁמִ֥י עָלָ֖יו בְּעֵינֵיכֶ֑ם גַּ֧ם אָנֹכִ֛י הִנֵּ֥ה רָאִ֖יתִי נְאֻם־יְהוָֽה
מה נראה לכם אומר הנביא. בית המקדש יעמוד על מקומו כשאתם עושים את כל החטאים ומקיימים חברה רקובה?
ובכן זה לא יקרה.
אני בטוח שאנשים כמו יהודה גליק ושאר נאמני הר הבית מכירים את נבואתו של ירמיהו. כנראה שהם בוחרים להתעלם.
ואני אומר להם: שקר ורמייה דרכיכם.
יהוה כה מאס בעמו עד שהוא אומר לירמיהו – שלא תעז להתפלל עבורם. מראש מונע יהוה מירמיהו את מה שהוא איפשר למשה:
טז וְאַתָּ֞ה אַל־תִּתְפַּלֵּ֣ל׀ בְּעַד־הָעָ֣ם הַזֶּ֗ה וְאַל־תִּשָּׂ֧א בַעֲדָ֛ם רִנָּ֥ה וּתְפִלָּ֖ה וְאַל־תִּפְגַּע־בִּ֑י כִּי־אֵינֶ֥נִּי שֹׁמֵ֖עַ אֹתָֽךְ ׃
ועוד מוסיף אלוהים – למרות הברית וההבטחה שנתתי לאברהם, יצחק ויעקב, אני אשליך את בני יהודה בדיוק כפי שהשלכתי את בני אפרים:
יד וְעָשִׂ֜יתִי לַבַּ֣יִת׀ אֲשֶׁ֧ר נִֽקְרָא־שְׁמִ֣י עָלָ֗יו אֲשֶׁ֤ר אַתֶּם֙ בֹּטְחִ֣ים בּ֔וֹ וְלַ֨מָּק֔וֹם אֲשֶׁר־נָתַ֥תִּי לָכֶ֖ם וְלַאֲבֽוֹתֵיכֶ֑ם כַּאֲשֶׁ֥ר עָשִׂ֖יתִי לְשִׁלֽוֹ ׃ טו וְהִשְׁלַכְתִּ֥י אֶתְכֶ֖ם מֵעַ֣ל פָּנָ֑י כַּאֲשֶׁ֤ר הִשְׁלַ֨כְתִּי֙ אֶת־כָּל־אֲחֵיכֶ֔ם אֵ֖ת כָּל־זֶ֥רַע אֶפְרָֽיִם ׃
בית יהוה בירושלים יחרב בדיוק כפי שחרבה שילה, וממלכת יהודה תיחרב ותיזרק בדיוק כפי שזרקתי את ממלכת ישראל.
מסתבר שלהבטחה האלוהית יש תנאים והיא אינה עומדת בפני עצמה. אין לה שום משמעות אם לא מקיימים משפט, צדק וצדקה (חמלה).
ולסיום הפרק – כולנו מכירים את השירה הבוקעת מתחת לחופה – `קול ששון וקול שמחה...."
והינה, המציא את הפסוק הזה ירמיהו, ובמובן הפוך לחלוטין:
לד וְהִשְׁבַּתִּ֣י׀ מֵעָרֵ֣י יְהוּדָ֗ה וּמֵֽחֻצוֹת֙ יְר֣וּשָׁלִַ֔ם ק֤וֹל שָׂשׂוֹן֙ וְק֣וֹל שִׂמְחָ֔ה ק֥וֹל חָתָ֖ן וְק֣וֹל כַּלָּ֑ה כִּ֥י לְחָרְבָּ֖ה תִּהְיֶ֥ה הָאָֽרֶץ ׃
לא תהייה יותר שירת ששון ושמחה בימי נישואין בירושלים, כי כל הארץ תהייה חרבה.
אז כשבחופה אומר הרב – עוד יישמע בהרי יהודה ובחוצות ירושלים, קול ששון וקול שמחה.... הכוונה האמיתית היא שאנחנו עוד לא ראויים לשמוח בהרי יהודה ובחוצות ירושלים.
מתי נהייה ראויים – תלוי בנו ואין לזה שום קשר לבית המקדש, לקורבנות, לזבחים ולתפילות.