עקרונות בחוק הערבות
עקרון ההפטר – מצבים בהם הערב פטור מלשלם את החוב של החייב העיקרי
עקרון ההחזר – מצב בו הערב שילם את החוב, ודורש על כך החזר מהחייב
עקרון היידוע – עוסק בזכות של הערב לקבל מידע בכל התהליך החל מהחתימה על ערבות ועד לתשלום החוב.
עקרון ההפטר – ישנם 2 סוגים עיקריים:
הפטר נלווה – עוסק בטענות פטור שיש לערב כתוצאה ממערכת היחסים שיש לחייב העיקרי עם הנושה. (למשל, במקרה בו החייב העיקרי פטור מלשלם, גם הערב פטור מלשלם)
הפטר עצמאי – עוסק במצבים בהם הערב פטור מלשלם בגלל סיבות שאינן קשורות לחייב העיקרי.
הפטר נלווה מתחלק ל2 סוגים:
הפטר נלווה הממקוד בחייב העיקרי:
קיום החיוב – אם החייב העיקרי שילם את החוב אזי הערב פשוט מלשלמו.
כשלא מדובר בחיוב בר תוקף (סעיף 2 –כפוף לסעיף 17):
סעיף 2 – אם החיוב אינו בר תוקף (למשל, שמקורו בהסכם פסול) – החייב לא חייב לשלם ולכן גם הערב פטור.
סעיף 17 – חריגים לסעיף 2 – לפעמים החייב פטור כי אין לו כשירות משפטית (למשל אם הוא קטין) אך הערב אינו פטור. ההנחה המשפטית כאן היא שהערב מודע למצבו של החייב מבחינת כשירות משפטית.
סעיף 7 – שימוש בטענות הגנה של החייב העיקרי
סעיף 7(א) – כל טענת הגנה של החייב (למשל, הפרת הסכם) שקשורה לחיוב, גם הערב יכול לטעון אותה
סעיף 7(ב) – אם התביעה נגד החייב התיישנה זה תקף גם לערב.
*מהי טענה בקשר לחיוב? כל טענה אשר צמחה מאותה עסקה
*האם טענת הגנה של קיזוז בקשר לחיוב יכולה לשמש גם את הערב? כן, כל עוד מדובר באותה עסקה. אם לא מדובר באותה עסקה, רק החייב העיקרי יכול לטעון טענת קיזוז (כמובן שניתן לטעון קיזוז רק בסכומים קצובים)
פס"ד חיים גמבש – חברת ריתמו קיבלה הלוואה מהבנק והבנק ביקש ערבות על כך. כל מנהלי ריתמו (3) חתמו כערבים (ביניהם גמבש). הבנק ביקש עוד ערבות וקיבל ערבות בנקאית. לפי ההסכם הבנק יחדש כל פעם את ההלוואה לחברה. יום אחד, אחד המנהלים ביקש מהבנק בחזרה את הערבות הבנקאית והבטיח לתת ערבות אחרת במקומה. לאחר שהבנק שחרר את הערבות אותו מנהל נעלם (ברח). לכן נשארו למעשה 2 מנהלים עם ערבות אישית. החברה (החייב) טענה שהבנק גרם לנזק כאשר שיחרר את הערבות הבנקאית ולכן ביקשה לקזז את גובה הנזק מהחיוב. האם אותה טענה עומדת גם לערב? כן!
"בקשר לחיוב" – ישנה פרשנות מרחיה יותר שאומרת שלא משנה מאיפה צמחה הטענה (מאותה עסקה או עסקה אחרת) העיקר שהתוצאה שלה משפיעה על החיוב.
אך הגישה המקובלת היא ש"בקשר לחיוב" הכוונה לטענות שצמחו מאותה עסקה
*במבחן בהקשר של "בקשר לחיוב" נזכיר את שני הגישות
פס"ד קוט – זוג קוט רצו להתגרש אך האב לא רצה לשלם סכום גבוה של מזונות, לכן החתים את האם שהיא מתחייב על כך שאם היא תתבע בשם הילד מזונות שגבוהות מהסכום שסיכמו ביניהם, היא תצטרך לשלם את ההפרש לאב. האם הסכימה כי אחרת האב לא היה נותן לה גט. האב שרצה להבטיח את ההסכם, ביקש ערב לכך והאם הביאה ערב ממשפחתה. לאחר הגירושין האם תבעה בשם בנה מזונות בסכום גבוה משסוכם והאב תבע את הפיצוי המגיע לו ע"פ ההסכם. האם טענה שאם עליה לפצות את האב, משמע שעליה להוציא כסף מהילד וכך זה יפגע בטובת הילד. ביהמ"ש קיבל את הטענה ופסק כי על האב לחכות עד שהילד יהיה בן 18 ואז לדרוש את הפיצוי. כלומר, האם קיבלה דחייה. האם גם הערב יקבל דחייה? לא, טענת ההגנה אינה קשורה לחיוב. (הערב צריך לשלם עכשיו!)
מה קורה כאשר לחייב יש טענות הגנה והערב לא השתמש בהן?
סעיף 10(א) – אם הערב ידע על טענת הגנה של החייב ולא השתמש בה הוא לא יוכל לתבוע בחזרה את כספו מהחייב!
סעיף 10(ב) – על אף האמור ב(א) – הערב יכול לפנות לחייב ולהודיע לו שבכוונתו לשלם את החוב ואם יש לו טענות הגנה, שיבוא ויטען אותם בבית משפט. הערב חייב לתת לחייב זמן סביר להתייצב בבית משפט. אם החייב סירב, הערב יכול לשלם את החוב ולדרוש את כספו בחזרה. הפטר נלווה הממוקד בנושה – עוסק בדברים שעשה הנושה המקנים לערב טענות הגנה. ישנם 2 מצבים:
שינוי בחיוב העיקרי
סעיף 5 – שינוי בחיוב:
סעיף 5(א) – אם הנושה הסכים להקטין את סכום החוב – זה חל גם על הערב
סעיף 5(ב) – אם הנושה הגדיל את סכום החיוב – זה לא חל על הערב (כי הוא הסכים להיות ערב לסכום קטן יותר!)
סעיף 5(ג) – אם חל שינוי אחר בחוב (לא הגדלה ולא הקטנה) כמו למשל תנאי התשלום (במקום 5 תשלומים 10 תשלומים) והדבר הוביל לכך שלמשל, הנושה ידרוש ריבית גבוהה יותר על כל תשלום, אזי ישנם 2 אפשרויות:
ימלא הערב את ערבותו ללא כל שינוי, אם ניתן לעשות כך
לבטל את הערבות, אם השינוי היה "שינוי יסודי" (כמו הפרה יסודית) הפוגע בזכויות הערב
(כלומר, יש 2 תנאים- שינוי יסודי ופגיעה בזכויות הערב – למעשה ניתן לראות זאת כתנאי אחד)
סעיף 6(א) – הנושה גרם לאי מילוי החיוב הנערב – אם הנושה מוותר לחייב העיקרי על כל החוב או על חלקו – זה תקף גם לערב!
הנושה גורם לפגיעה בערכה של הבטוחה (פס"ד חיים גמב"ש)
סעיף 6(ב) – כמו בפס"ד גמבש בו הנושה ויתר על הבטוחה של הערבות הבנקאית. במצב כזה, הנושה פוגע בבטוחה ופוגע בזכות של הערב להשתמש בבטוחה זו ולכן הערב יטען שנגרם לו נזק.
הפטר עצמאי
טענות שאינן קשורות לחייב העיקרי – כמו למשל, פגם בהסכם בין הערב לנושה (פגמים בכריתת הסכם)
ביטול בשל פגם
פס"ד סיגלר – גיס של סיגלר ביקש מסיגלר לחתום על ערבות. סיגלר היה בטוח שהוא חותם ערבות על חוב שהרגע נוצר. מה שלא סיפרו לו זה שלגיסו יש חובות קודמים והערבות תקפה גם עליהם. (הטעיה וחוסר תום לב!)
חייב שילם חלק מהתשלומים ופתאום הפסיק לשלם – הערב חייב לדעת על הפסק התשלום
עם יש עוד ערבים בעסקה, הנושה חייב לומר זאת לערב
אם הבטיחו עוד ערבים אך בסוף לא היו – יש להודיע לערב
*חובת הגילוי חלה על הנושה!
סעיף 15 – אם ערב חתם על לחיוב שעוד לא נוצר (למשל, כמו הסכם מסגרת עם הבנק שאולי יתן הלוואה בעתיד) – כל עוד החוב לא נוצר בפועל, הערב יכול לסגת, אך עליו להודיע על כך וכן אם נגרם נזק בעקבות זאת, עליו לפצות!
עקרון ההחזר
עקרון ההחזר כולל 2 זכויות עיקריות:
זכות לשיפוי סעיף 9 – אם חתמנו ערבות, ויצא ששילמנו את החוב – נדרוש החזר מהחייב!
סעיף 11 – אם אנחנו ערבים לחייב, ואנו רואים שאותו חייב מראה סימנים של בריחה או מתכנן לעזוב את הארץ, נוכל להפעיל אמצעים למנוע ממנו לברוח (בהתאם לעקרון של הפרה צפויה)
זכות הסברוגציה – כניסה לנעלי הנושה
סעיף 12 – נניח שלנושה יש 2 בטוחות – ערב ושעבוד לרכב של החייב. נניח שהחייב לא שילם אז הנושה פנה לערב והערב שילם לו. הערב יכול כעט לדרוש מהנושה את הבטוחה השנייה (השעבוד) ובכך להבטיח את החזר החוב מהחייב.
סעיף 10(א) – גם כאן הוא רלוונטי שכן, טענת הגנה שהייתה לא חייב שהערב לא טען אותה טרם תשלום החוב, תמנע ממנו לקבל החזר מהחייב!
עקרונות בחוק הערבות קטגוריות