לפעמים אין ברירה, אורזים תרמיל ויוצאים להרפתקה. אבל לא כל אחד יכול להרשות לעצמו להיזרק בדרכים, ובכלל תכנון טוב עוזר ליציבות, שהיא במקרים רבים מושא נפשם של פליטי ישראל.
למי שיכול מומלץ לערוץ ביקור מקדים לפחות ביעד הגירה אחד. לרחרח, לדבר עם אנשים, לברר פרטים. אם אפשר להתארגן על מסגרת, עדיף. הכי טוב מקום עבודה שמארגן הכל מראש, אבל גם לימודים נותנים ויזה, שהיא פחות או יותר תנאי הכרחי לחיים שלווים.
אלף דרכים מובילות אל הגרין-קארד, הלא הוא רשיון עבודה לתושב זמני או קבוע שממנו אפשר להשתדרג לאזרחות אמריקאית.
היו זמנים שכל מי שעשה ילד בארצות הברית זכה בגרין-קארד כהורה לאזרח אמריקאי. הזמנים האלה חלפו. ועדיין אין קץ לקומבינות הויזה.
האפשרות הקלה ביותר שחייבים לתת לה צ'אנס היא הגרלת הגרין קרד של שירות ההגירה. מליון ויזות כל שנה, לפי מפתח גאוגרפי. אפשר להרשם כאן, אבל גם בארץ המוצא. אין מה להפסיד. גילת (28, 4 שנים בחוץ) זכתה בהגרלה. "למרות הגרין-קרד קשה לי למצוא עבודה טובה", היא אומרת.
מתי לעזוב
אם המעסיק שלך לא ישלם לעורך דין שיסדר לך ויזה, שווה לבדוק אם הוא מוכן להיות ספונסר, כלומר לחתום על הניירות בתנאי שאתה תשלם לעורך דין. יש כאלה שרשמו חברה, שכרו את עצמם, וגם התארגנו כך על ויזת עבודה. יש ששלמו 5,000 דולר עבור חתונת גרין קרד. אילן (36, 10 שנים בחוץ) חי ועבד כאן במשך חמש שנים בלי ניירות, אבל שילם מסים. הוא טוען שאחרי חמש שנים של תשלום מס הכנסה, על אף שעבד באופן לא חוקי, נתנו לו גרין-קרד בגלל ששילם מסים.
עזבו קומבינות
ויש עוד אלף ואחת אגדות אורבניות, אבל הקומבינות אינן חוקיות ושירות ההגירה לא אוהב שמשקרים לו, גם אם הוא מגלה את השקר בדיעבד. מאז המטוסים המתאבדים שירות ההגירה גם יכול להשליך חשודים לכלא מה-זה-מגעיל, במיוחד אם הם מהמזרח התיכון, כולל ישראל.
עורכי הדין של הויזות גובים בין 1,500 ל10,000 דולר, ואפשר גם לשלם הרבה יותר. יש גם עורכי דין שאינם גובים כל תשלום עד לקבלת הויזה - אם אין לכם מזומנים זה קריטי. יש עורכי דין גם באינטרנט, אבל שווה לעשות שוק באופן אישי, לדבר עם עורך הדין בעצמכם ולהשוות. לא חסרים בעיר עורכי דין המתמחים בהגירה.
מבחינת השלב בחיים: הגיל המושלם לעזיבה הוא לפני גיוס. כשהעמידות וכושר ההסתגלות בשיאם. חשוב גם להתארגן על ביטוח בריאות. בלי ביטוח בריאות תוכלו למצוא את עצמכם גוססים על המדרכה ואף רופא לא יגע בכם. כרטיסי טיסה שנקנו בכרטיס אשראי כוללים לרוב ביטוח נוסעים לחודש או שניים. שווה לבדוק. קופת חולים הכללית מציעה תכנית מיוחדת ליורדים, שווה לבדוק. ביטוח אמריקאי עולה לפחות אלפיה בשנה, ולא תמיד הוא מכסה הרבה.
הלאה: דיור
עמיחי לאו-לביא (32, 5 שנים בחוץ), רב אלטרנטיבי. אחיינו של הרב הראשי לאו:
"הוזמנתי לניו-יורק ב-97, לקהילת בני-ישורון, להיות סקולר אין רזידנס. ותוך כדי החצי שנה רזידנסי הוזמנתי להאריך אותה בשנתיים. עניין אותי להיות מעורב עם הזירה היהודית הפלורליסטית. בעיקר כי בארץ היא קטנה ומעיקה, אז מאד עניין אותי לראות את בבל הגדולה. אט אט קיבלתי יותר הזמנות לעשות דברים וגם יותר אפשרות לעשות דברים.
"היום אני כאן על ויזה של עובד דת. סטורה-טלינג הארגון שאני מנהל כבר כמעט ארבע שנים, קבוצת תיאטרון נסיוני שלא למטרות רווח, שעוסקת בריטואלים ומיתוסים יהודיים, התחיל כפרוייקט
קטן וצמח וגדל. הבסיס בניו-יורק ואנחנו מסתובבים בכל העולם ומופיעים. אז למרבה ההפתעה אני עדיין בניו-יורק.
"הייתי בקופנהאגן לפני חודשיים. אני בדרכי לוורשה בשבוע הבא. לונדון, טקסס... אול אוור דה פלייס.
"באתי לניו-יורק כיהודי שמתעניין באיך יהדות נראית מחוץ לקונטקסט הישראלי. מעבר לכך, מבחינתי האקט היהודי הראשון זה אברהם אבינו שנוטש את מולדתו וארץ אביו לארץ ההבטחות הפרטית שלו. הליווינג הום הוא שלב חשוב בצמיחה אישית. זה לא שאני מעודד הגירה או עליה או תזוזה. הדברים האלה יכולים לקרואת באופן פנימי, בלי שום קשר לפספורטים. אבל יש משהו בליווינג הום, ולו בהרחבת הפרספקטיבה.
לפסח בדרך כלל הייתי עורך סדרים גדולים. השנה אני לא יודע, עוד לא חשבתי על זה. סדר שני נופל על גוד-פריידיי, מה שנותן פוטנציאל לריטואלים. בשנה שעברה ערכנו ליל סדר פאגאני, חידשנו את הסעודה האחרונה של ישו כסעודת ליל סדר, שזה באמת מה שהיא היתה."