#והכא כהדא דתני#. אין לי אלא קרקע. מניין שאם רצה ליתן [כסף. תל'-לומ'] "כסף ישיב לבעליו". #מה בעית מימר# קרקע עיקר. #אי נימר# כסף עיקר. ויחליטו לו משעה ראשונה. #ואנן חמיי רבנן מחלטין# לו קרקעות.
"כרמו". פרט לראוי כבמחוזק. #ר' לעזר בשם ר' ניסא#. בשחפר אביו בור והזיק בחיי אביו ונפלו לו נכסים אחר מיתת אביו. הייתי או'. ישתעבדו נכסים לאותו נזק. #לפום כן צרך מימר#. "כרמו". פרט לראוי כבמחוזק.
"מיטב שדהו ומיטב כרמו" שלמזיק. #דברי ר' ישמעאל. ר' ע()[ק]יבא או'#. "מיטב שדהו ומיטב כרמו" שלניזק. #קשיא על דר' עקיבא#. ניזוק. #ואת אמר כן. אלא# בית דין רואין אי-זהו שדהו (ינזק): [יפה1] לפני הניזוק ושׁמָֿה לה כמוה.
#כהדא דתני#. יכול אם אכלה מן העדית שמין לו מן העידית. מן הזיבורית שמין לו מן הזיבורית. #היך עבידא#. עידית שבזיבורית #טבא סגין#. אם או' את כן נמצאת משביח את הניזק. רואין את השדה כאילו מליאה עידית ושמין לו מן העידית. וזיבורית שמין לו מן הזיבורית. נמצא משלם מן העידית על העידית ומן הזיבורית על הזיבורית.
מניין לר' עקיב' ''הניזקין שמין להן בעידית''. #ליתה# מן התורה. #איתה# מן התקנה. מפני מה אמרו ''הניזקין שמין להן בעידית''. מפני הגזלנין. שיהא אדם או'. מה בידי גזל מה בידי מזיק. למחר רואין בית דין שדה יפה שלי ונוטלין אותה מלפניי. וסומכ(ו)[י9]?ם? א(י)[ו1]תה למקרא "מיטב שדהו ומיטב כרמו ישלם".
#עד כדון# קרקעו. משכונו למד מקרקעו. מה קרקעו בעידית אף משכונו בעידית.
"ובעלי החוב בבינונית". מפני הרמאין. שלא יהא אדם רואה את שדה חבירו יפה ומלוה אותו מעות ועוקף ונוטלה ממנו. מעתה לא ישומו לו אלא בזיבורית. #אמ' ר' יודה. וכיני. אלא# שלא לנעול דלת בפני בני אדם. שלמחר הוא מבקש ללוות ואינו מוצא.
#דרש ר' סימאי#. "והאיש". זה שליח בית דין. שאם נכנס המלוה הוא מוציא את היפה. ואם נכנס הלוה הוא מוציא את הרע. הא כיצד. שליח בית דין נכנס ומוציא את הבינונית.
#ר' ישמעאל או'#. דבר תורה הוא שיכנס !המלוה!. #דכת' "והאיש אשר אתה נושה בו יוציא אליך את העבוט החוצה". עד כדון# משכונו. קרקעו למד ממשכונו. מה משכונו בבינונית אף קרקעו בבינונית.
#פשיטא דא מילתא#. מלוה שהיא נעשית בו כפרנות [אינה1] נשמטת. כפרנות שהיא נעשית מלוה משמטת. #ר' ירמיה בעי#. אף למידת הדין כן היא. מלוה שהיא נעשית כפרנות גובה. כפרנות שהיא נעשית מלוה גובה בבינונית.
אין שם אלא עידית גובה בעידית. (ב)בינונית גובה בבינונית. זיבורית גובה בזיבורית. עידית ובינונית. הניזקין שמין להן בעידית ובעל חוב וכתובת אשה בבינונית. בינונית וזיבורית. הניזקין ובעלי חוב שמין להן בבינונית וכתובת אשה בזיבורית.
היתה עידית שלו יפה משלכל אדם [עידית היא. בינונית שלו יפה משל כל אדם בינונית היא. זיבורית שלו יפה משל כל אדם1] זיבורית היא.
היתה עידית שלו בינונית שלכל אדם. #ר' זירא ור' אילא בעי. נישמעינה מן הדא#. בינונית וזיבורית. הניזקין ובעלי חוב שמין להן בבינונית וכתובת אשה בזיבורית.
#וכמה דאת בעי# עידית ובינונית ניזקין [דוחין1] (ו)[ל1]בעלי חוב בבינונית. #ודכוותה# בינונית וזיבורית ידחו הניזקין (ו)[ל1]בעלי חוב בזיבורית. #ר' יוסי בר בון בשם רב חסדא. תיפתר# שהיתה לו עידית ומכרה וכבר נדחו לבעלי חוב לגבות בבינונית.
"וכתובת אשה ב(בינונית)[זיבורית]". #אמ' ר' ירמיה#. לא שנו אלא מנה מאתים. אבל כתובת אלף דינר גובה בבינונית. #ור' יוסי או'#. אפי' כתובת אלף דינר אינה גובה אלא מן הזיבורית.
#ואתיין אילין פלוגוותא כאילין פלוגוותא#. ''כל זמן שהיא בבית אביה גובה כתובתה לעולם. כל זמן שהיא בבית בעלה גובה כתובתה עד עשרים וחמש שנה'' #<משנה. כתובות יב,ד>#. #ר' סימון אמ' ר' יהושע בן לוי#. לא שנו אלא כתובת מנה מאתים. אבל היתה כתובתה אלף דינר גובה כתובתה לעולם. #אתא ר' אבהו בשם ר' יוחנן#. ואפי' כתובה שלאלף דינר אינ!ו! גובה אלא עד עשרים וחמש שנה.
<דף מו, עמ' ד> #ואתייא דר' יוסי כר' יוחנן ודר' ירמיה כר' יהושע בן לוי#.
#דתנינן תמן#. ''הכותב נכסיו לבניו וכתב לאשתו קרקע כל שהוא איבדה כתובתה'' #<משנה. פאה ג,ז>#. #רב אמ'#. במוכר על ידה. #ושמואל אמ'#. במחלק לפניה. #ר' יוסי בר חנינה אמ'#. מקולי כתובה שנו כאן. #ותני בר קפרא#. מקולי כתובה שנו.
#אמ' ר' בא. טע' דר' יוסי בן חנינה# לא סוף דבר בכתובת מנה מאתים. אלא אפי' כתובה שלאלף דינר מקולי כתובה שנו.
#הל' ג'. "!אין מוציאין לאכילת פירות!" כול'. ר' יוחנן בשם ר' ינאי#. אין נפרעין מנכסי יתומין קטנים אלא בשטר שהריבית אוכלת בו. #ויש אומ'#. אף לכתובת אשה. #אמ' ר' אימי#. מפני מזונות. #אמ' ר' מתנייה. מאן חש# למזונות. #ר' שמעון. דר' שמעון אמ'#. במגבה הדבר תלוי.