תיקון צו ירושה - רחל שחר - משרד עורכות דין
1.	המבקש הגיש ביום 17.5.12 בקשה לביטול צו ירושה, שניתן לבקשת כל האחים ביום 13.9.11, בטענה כי האם המנוחה השאירה צוואה מיום 12.2.08. ביום 4.7.12 הגיש המבקש בקשה לקיום צוואת המנוחה מיום 12.2.08 (להלן: הצוואה). המנוחה נפטרה ביום 5.6.11 (להלן:המנוחה). הצדדים כולם אחים. אביהם המנוח מ.ב. ז"ל נפטר ביום 19.10.93.
2.	המתנגדים הגישו ביום 7.5.14 התנגדות לבקשה לביטול צו הירושה ולקיום הצוואה בטענות של: השפעה בלתי הוגנת, מעורבות בעריכת הצוואה ופגם צורני, לפיו הצוואה לא הוקראה למנוחה. בסיכומיהם העלו טענת שיהוי להגשת הבקשה לביטול צו ירושה . מבקשים לדחות הבקשות לביטול צו ירושה ולמתן צו קיום צוואה ולהורות למבקש על השבת כספי שכירויות, שהתקבלו לטענתם על ידו שלא כדין, מנכסי העזבון. ביום 12.11.12 ניתן צו לעיכוב ביצוע צו הירושה, בהמשך לעיכוב ביצועו שניתן ע"י הרשם לענייני ירושה מיום 27.6.12.
3.	עיקר צוואת המנוחה עוסקת בנכסי המקרקעין אותם ציוותה כדלקמן:
א. נכס ברח' ש.י. xx – לכלל הילדים בחלקים שווים.
4.	בית המשפט קיים בהליך זה 7 ישיבות דיונים במסגרתם העידו העדים הבאים:
7.	לענין ביטול ותיקון צו ירושה נקבע בסעיף 72 לחוק הירושה, תשכ"ה-1965:
שיכול היה להביאה לאחר מכן ולא עשה כן בהזדמנות הסבירה הראשונה, יעביר את הבקשה לבית המשפט…"
הראשון – האם קיימת עובדה שלא הובאה בפני בית המשפט או הרשם, טרם מתן הצו, או קיימת טענה שלא נטענה בפני בית המשפט בעת שנתן את הצו.
השני – האם במידה ואותה עובדה או טענה הייתה מובאת בפני בית המשפט, או הרשם, קודם מתן הצו, היה בה כדי לגרום לקבלת צו שונה מזה שניתן.
השלישי – האם ניתן היה להביא את הטענה הכלולה בבקשה לביטול או לתיקון הצו בפני בית המשפט קודם להגשת הבקשה למתן הצו, או לאחר מכן בהזדמנות הסבירה הראשונה. במידה והמבקש לא עשה כן בהזדמנות הראשונה שהייתה לו, בדרך כלל ידחה בית המשפט את הבקשה, אם כי הוא אינו חייב לעשות כן והדבר נתון לשיקול דעתו. ראה: ע"א 601/88 עז' המנוח רודה נ' שרייבר, [פורסם בנבו] (1993). ראוי לציין כי האיחור או השיהוי נמדדים מהיום שבו נודעה "העובדה החדשה" ולא מיום הפטירה. ראה: ע"א 5640/92 אלוני נ' באומן [פורסם בנבו] (1996)
8.	מיישום מבחני הסעיף, ברי כי לא הובאה בפני כב' הרשמת לענייני ירושה העובדה, כי המנוחה ערכה צוואות מיום 23.6.99 וצוואה נשוא התיק דנן מיום 12.2.08. האחים כולם חתמו על בקשה למתן צו ירושה. אין מחלוקת כי גם התנאי השני מתקיים, שבמידה וכב' הרשמת היתה יודעת על קיומן של הצוואות, לא היתה חותמת על צו הירושה שניתן. עיקר המחלוקת בין הצדדים נטועה בתנאי השלישי קרי- האם המבקש יכול היה להביא את דבר קיום הצוואות טרם מתן הצו והאם הגיש הבקשה לביטול הצו בהזדמנות הסבירה הראשונה.
9.	בין הצדדים קיימים שני נרטיבים שונים ומנוגדים לסיפור חתימת הבקשה לצו ירושה והידיעה על קיום הצוואה בבחינת אור וחושך.
הנרטיב של המבקש– הוחתם באישון ליל בעורמה, בביתו, בתואנה כי מבוקש להסדיר את ענייני הכספים בבנקים, המסמכים היו מקופלים ונבצר ממנו לעיין בתוכנם. מכחיש כי חתם בפני עו"ד ק. האחים ידעו על קיום צוואה עוד טרם פטירת המנוחה.
10.	נבחן את אותות האמת בכל אחד מהנרטיבים –
נרטיב המבקש– עו"ד ק. מודה בעדותו(עמ' 68) כי האחות ל. חתמה כבר ביום 7.8 במשרדו, כך שהגרסה לפיה כל האחים חתמו באותו מועד אצל האח שמואל אינה מדויקת. יתרה מזאת, ככל שעניין הצוואה היה ידוע לכולם, לא היתה מניעה מצד המבקש לחתום על הבקשה (עמ' 104).
נרטיב המתנגדים– עו"ד ק. העיד כי ח. חתם על הבקשה לצו ירושה, בפניו, אצל האח ש. (עמ' 74).המעשה המיוחס לעו"ד ק., של הגשת בקשה לצו ירושה בידיעה כי קיימת צוואה, הינו מעשה חמור מכדי שעו"ד ייעשה, גם אם טמון בצידו הפסד כספי לאימו. קיימת תמיהה על עו"ד ש. שלא מיהר (בהתאם לחובה החוקית המוטלת עליו) להודיע לרשם על קיומה של הצוואה, גם אם היה רצון שלא לקיימה בשנה הראשונה לפטירה.
ניתן לקבוע בוודאות כי האחות ל. לא דייקה באשר למקום בו חתמה על הבקשה. עו"ד ק. העיד כי החתימה של ל. מיום 7.8 נחתמה במשרדו (עמ' 68), בעוד ל. העידה "אני לא זוכרת דבר כזה, אני זוכרת שכולנו היינו ביחד וחתמנו…לא היה מצב שאני חתמתי ואחים שלי אחרי זה. לא חתמתי לפני זה על הבקשה"(עמ' 51).
11.	לאחר ששקלתי את הדברים, מצאתי לנכון לבטל את צו הירושה מהטעמים הבאים:
12.	המתנגדים העלו שתי טענות לביטול הצוואה: השפעה בלתי הוגנת ומעורבות בעריכת צוואה וכן טענו לפגם צורני, טענה שלא חזרו עליה בסיכומים. נבדוק עתה את טענות הצדדים:
"הוראות – צוואה שנעשתה מחמת אונס, איום, השפעה בלתי הוגנת, תחבולה או תרמית- בטלה."
בת"ע (טבריה) 4793-02-10 – א.ז. ז"ל נ' א.ז. ואח' [פורסם בנבו] נקבע:
14.	המבחנים לעניין קיום השפעה בלתי הוגנת נקבעו בדנ"א 1516/95 – רינה מרום נ' היועץ המשפטי לממשלה, [פורסם בנבו] (1998). נקבעו מבחנים לבדיקת התלות שנוצרה בין הנהנה למצווה והאם היתה בעוצמה מספיקה להקמת חזקה בדבר קיומה של השפעה בלתי הוגנת במועד עריכת הצוואה.
מבחן העצמאות של המצווה – ככל שהמצווה היה יותר עצמאי, תתחזק נטיית ביהמ"ש לשלול קיומה של תלות מקיפה ויסודית של המצווה בנהנה. הדגש הוא על התלות המנטאלית המחפה על תלות פיזית.
מבחן התלות והסיוע שנתן הנהנה למצווה– יש חשיבות לשאלה אם הנהנה היה היחידי שסייע למצווה בכל צרכיו, או שהיו גם אחרים שסייעו בעניין זה. נקבע בפסק דין מרום כי :
מבחן הקשר עם בני משפחה אחרים – ככל שהניתוק גדול יותר, כך תתחזק ההנחה שהמצווה היה תלוי בנהנה.
"היה לה רישום בכתב ידה. היא ידעה לכתוב, מספרים כמו שצריך. חוץ מזה שמרבית העסקאות אני ערכתי. של הנכסים האלה ערכתי במשרדי, גם היא הייתה באה בלי נייר העסקאות נעשו אצלי, אז אמרתי לה הדירה ברח' ד., גוש חלקה… וכו".
15.	המתנגדים לא הצליחו להוכיח כי המבקש הפעיל השפעה בלתי הוגנת על המנוחה. התרשמתי כי המנוחה הייתה אשה דעתנית, ידעה בדיוק כיצד ברצונה לחלק את העזבון. מחד רצתה לשמור על שיוויון בין האחים, אולם רק בעזבונה השייך לה לתפיסתה. עו"ד ש. היה כתובת ידועה למנוחה. המנוחה היתה אישה עצמאית. הסיוע שקיבלה מהמבקש נעשה מטעמי נוחות ומבחירה. עם זאת, המנוחה היתה בקשרים טובים עם בני משפחתה הקרובים ואף הסתייעה בהם. יתרה מזאת, הצוואה מרעה את מצבו של המבקש לעומת הצוואה הקודמת, והינה בניגוד לאינטרסים שלו, מאחר ונדרש להתחלק בדירת ה. עם אחיו. לפיכך, טענת ההשפעה הבלתי הוגנת נדחית.
"הוראת-צוואה, פרט לצוואה בעל-פה, המזכה את מי שערך אותה או היה עד לעשייתה או לקח באופן אחר חלק בעריכתה, והוראת-צוואה המזכה בן-זוגו של אחד מאלה – בטלה."
בעמ"ש (תל-אביב-יפו) 36529-11-10– ב.ש.מ נ' ש.מ. ואח' [פורסם בנבו]. מובא מקרה שנדון בע"א 760/96 רוזן נ' שולמן ואח' פ"ד, מ"ג (3)596 ובו:
18.	בהמשך לדיון שהתקיים לעיל, מלבד העובדה כי י., שעבד במשותף אצל המבקש, הסיע את המנוחה לעו"ד ש, לא הצביעו וממילא לא הוכיחו המתנגדים, מעורבותו של המבקש בעריכת הצוואה. אדרבא, כפי שצוין לעיל, האינטרס של המבקש שלא תערך הצוואה החדשה ותיוותר הצוואה הקודמת, באשר הינה מרעה את מצבו. וכפי שהמבקש העיד (בעמ' 107):
19.	המתנגדים טענו כי המנוחה לא ידעה קרוא וכתוב והצוואה לא הוקראה לה. מנגד טוען המבקש בצדק, כי המתנגדים זנחו את הטענה לפגם צורני או בדבר אי ידיעת קרוא וכתוב ואכן הטענה לא מופיעה בסיכומיהם.
"אחרי שסיימתי לכתוב הקראתי לה פעם, פעמיים, שלוש, 10 פעמים אני מקריא לבן אדם עד שהוא מבין, עובר איתו שורה שורה מוודא שזה הרצון שלו, אומר לי כן…
20.	מכל המקובץ עולה, כי עם ביטול צו הירושה, לא הצליחו המתנגדים להוכיח קיומה של השפעה בלתי הוגנת או מעורבות כלשהיא בעריכת הצוואה מצד המבקש. הגיונה של הצוואה עולה בקנה אחד עם רצון המנוחה לחלוקה שוויונית של נכסי המנוחה בין ילדיה – קרי בית המגורים וכספיה. במהלך השנים וגם בהליכים להוצאת צו הירושה, פני המתנגדים היו כלפי חלוקת הכספים ולא קראו תיגר על מנהג הבעלים שנהג המבקש בנכסים ברח' ד. ובה. הוכח לעיל כי למתנגד 6 ולמבקש, אינטרסים בנכס בעצמאות וכי למבקש אינטרסים בדירת ד. באופן המסביר את הגיונה של הצוואה.
21.	לפיכך צו הירושה מבוטל וניתן צו לקיום צוואת המנוחה מיום 12.2.08. התנגדות המתנגדים נדחית.
22.	המתנגדים ישאו בהוצאות המבקש ושכ"ט עו"ד בסך 20,000 ₪ כולל מע"מ.
5467831323.	המזכירות תמציא פסק הדין לצדדים ותסגור התיקים שבכותר.