ג'בראן תוויני – המכלול
תוויני היה במשך שנים רבות מבקר חריף של הסדר הסורי בלבנון. במרץ 2000 כתב בעיתונו מאמר מערכת שבו קרא לנסיגת צבא סוריה מלבנון. במרץ 2005 השתתף בהפגנות מהפכת הארזים ונאם את נאומו המפורסם "בשם אלקים אנחנו, מוסלמים ונוצרים, נשבעים שנישאר מאוחדים עד קץ הזמנים כדי להגן על לבנון שלנו". בחודש מאי נבחר לפרלמנט הלבנוני למושב השמור לכנסייה האורתודוקסית המזרחית בביירות כחלק מהקואליציה של סעד חרירי, בסיעת איחוד קרנת שהואן.
תוויני נהרג בהתנקשות כשמכונית תופת התפוצצה ב-12 בדצמבר 2005. הוא נטמן בכנסיית סנט דמטריוס לאחר טקס אשכבה שנערך בכנסיית סנט ג'ורג' בביירות. עשרות אלפי אנשים מילאו את רחובות ביירות ביום ההלוויה (14 בדצמבר). האבלים האשימו את סוריה במותו וקראו קריאות אנטי-סוריות. הפרלמנט הלבנוני ערך דקת דומייה בישיבת אבל מיוחדת.
את האחריות להתנקשות קיבלה קבוצה בשם "הנאבקים למען האיחוד והחופש של אלשאם". בפקס שהגיע למשרדי רויטרס הזהיר הארגון שגורל דומה צפוי לכל המתנגדים ל"ערביזם" בלבנון, ושההתנקשות הצליחה "להשתיק" בוגד, ו"הפכה את א-נהאר [מילולית, בערבית: "יום"] לחשכת הליל".
ההתנקשות בחייו של תוויני אירעה בסמוך לפרסום דו"ח ההתקדמות השני של ועדת האו"ם שחקרה את ההתנקשות ברפיק אל-חרירי, וראש ממשלת לבנון פואד סניורה ביקש ממועצת הביטחון של האו"ם לחקור האם יש מעורבות סורית במותו של תוויני ובמותם של מתנגדים אחרים לסוריה.
לפני מותו פעל תוויני לקיום חקירה בינלאומית של קברי אחים שנתגלו בענג'ר, ליד המקום שהיה מטה המודיעין הסורי בלבנון. במאמר המערכת האחרון שפרסם האשים תוויני את סוריה בביצוע "פשעים נגד האנושות".
תוויני נרצח בגיל 48. הוא השאיר אחריו אישה ושתי בנות שאך זה נולדו, וכן שתי בנות מנישואים קודמים.
איתמר רבינוביץ', גסאן תוויני, הקול הצלול, באתר הארץ, 21 ביוני 2012
אוחזר מתוך "https://www.hamichlol.org.il/w/index.php?title=ג%27בראן_תוויני&oldid=709029"