נינו הרמן - מרחבי הלב.: 03/01/2017 - 04/01/2017
ממשיכים מאתמול במנהרת הזמן לשנות השבעים, אמא הציירת ליאורה הרמן מעבירה חוגי ציור בבית דניאל בזכרון יעקב ,ואני שלא מגויס ממשיך במלוא המרץ במסעי להוציא תעודת עיתונאי . מפיץ תצלומים למערכות העיתונים פעמיים שלוש בשבוע, הנושאים מגוונים, בעיקר כאילו שניתן להפיץ גם יום יומיים אחרי ההתרחשות . הנה כיתוב לתצלום כמו שהגשתי מודבק על גב צילום בגודל 18X24 ככה הסתובבתי על אופניים או בעזרת אבא "סיבוב "במערכות בתל אביב "על המשמר,"דבר". "הארץ" עיתוני הערב , ועוד ועוד. בתחילה זה לא הלך פשוט.
אך מתוך ההתמדה ורצף, למדו עורכי העיתונים במערכות השונות לחכות לתצלומי שנכנסו יותר יותר, מתוך שעסקו ברגעים הקטנים של החיים שיש בהם ענין , אחרי שנה מאומצת יכולתי להביא ללשכת העיתונות הממשלתית זו שמנפיקה תעודות עיתונאי, מספיק קבלות שהוכיחו שאני חי ומתפרנס מתצלומי עיתונות . ואמא , אמא שמחה לקבל הדהוד.
יום שלישי, מרץ 21, 2017
אנחנו חיים בתקופה שהרבה מאד נחשף .
צפיתי אמש בפרק הראשון בסדרה הרמטכל"ים.
מסמך מרתק,שמאפשר לראות לשמוע הרבה מהמתרחש מאחורי הקלעים
בין היתר איזה עוצמה יש לתפקיד הרמטכ"ל.
מסופר על דיין שכרמטכ"ל רצה להכפיל ולשלש את שטחי ארץ ישראל.
עצוב מאד היה לשמוע את הדיון על מספר החללים הצפויים במבצע קדש .
דיין מצוטט כאומר "אם תהיה פעולה וננצח לא יספרו את מספר האבדות ".
אני מאמין שהעובדה שהכל נחשף באה לאפשר לנו לראות ולהשפיע, שמה שהיה לא יחזור.
ב1973 חדשים לפני מלחמת יום כיפור, כצלם "מעריב" קיבלתי לצלם סימפוזיון רמטכל"ים
עבורי אז כצלם מתחיל בן 21 המפגש עם דמויות מיתולוגיות כמו משה דיין ,יגאל ידין חיים לסקוב היתה חוויה מקצועית מרגשת שהועצמה גם מתוך שהוזמנתי למשימה זו ע"י כמה מבכירי עורכי "מעריב" שהשתתפו בו.
יום רביעי, מרץ 15, 2017
יצאתי לצלם למצוא את החדש בטיילת נטף זו שניזוקה ניצלה בשריפה.
בעודי מתבונן על העצים הולך אחרי הרחשים שלהם ,נכנסו לפריים אם ובנה , צועדים להם בין ערביים ,
הרוח שבאה ממרחק העלתה את ריח השרוף ומולי ניצב זקוף ,ניצול ,מלבלב, ,מרקיע בשמחת אביב .
מעלה צילום שמספר על מורכבות חיינו , על כך שלא ניתן לסכם דבר כי הכל בתנועה , הטבע מתחדש , מזכיר לנו להניח להביא טריות לרגע .
זכיתי להשתתף במאגזין צילום על אהבה .
אז כמו באהבה שאינה תלוייה בדבר יש שם תצלומי רחוב
כמו גם תצלומי משפחה נכדתי שירה עם אביגיל
ורונית ודנצ'ר חברינו מנטף
חגיגת אהבה תודה גדולה ל@Dafna Navarro
LOVE In all aspects and fields
The International Lens Magazine Issue #30 - PUBLISHED!
The International Lens Magazine Issue #30 - LOVE
••• PUBLISHED! •••
- Cover photo by ZVIKA BISMANOVSKY -
Featured Photographers: GREY VILLET / GUY ALONI / RAPHAEL PEREZ / TIM COPSEY / ORNA NAOR / NINO HERMAN / OMRI SHOMER / ZVIKA BISMANOVSKY / MARCEL GOODMAN / REBECCA NATHAN KOWALSKY
Website. http://lensmagazine.net
עבורי יום האשה נמשך 365 ++
אמש הלכנו להשתתף בשמחת נשים יקרות אומניות בחסד, חברות.
בגלריה בנימין ג'ניפר בלוך חברתנו היקרה אצרה
ביופי ובחכמה תערוכה קבוצתית
"סימפוניה של לילה לא שקט". תערוכה מסקרנת שדורשת העמקה בהתבוננות .
וברביעית פלורנטין אורית טוכמן חוגגת ,מציגה את יצירותיה הגדולות והיפות
בחלל ההולם ביותר את הגדול שבה . התערוכה הזו
"בחוץ דבר אינו חוץ Outside Nothing is Out
בפנים דבר אינו פנים Inside Nothing is In"
עוד יצירה נפלאה משותפת לה ולניר הרמט, צוות מנצח .
אורית לצד היותה אמנית ציירת מוכשרת הקימה את "מקום לאמנות" גלריה חברתית ייחודית, יחד עם אוצר תערוכתה המבורך ניר הרמט .
אורית וניר יצרו שם ב"מקום לאמנות" חלל מוזיאלי שהוא גם בית לאמנים רבים חלל נפלא שמציג מארח תערוכות מרתקות אבן שואבת למבקרים רבים בקרית המלאכה המתפתחת ומתחדשת .
באותה קרית אמנים צילמתי לפני 77 שנים את האמנית זמרת נילי פינק וחבריה במסיבת רחוב שהפיקה.
אמש ניגנו ושרו והנעימו בקולותיהם נילי פינק ודניאל ספיר כיף גדול של ערב, מאד אהבנו.
יום חמישי, מרץ 09, 2017
נשים וגברים שלא הכרתי. תמונות משפחה שמצאתי בארגזי סבי שנפטר ב1940. סבי כתב ספר בגרמנית על תולדות משפחתו ומן הסתם תצלומים אילו קשורים. רק באחת התמונות יש שם על גב התצלום, השאר אנונימיות. סבתא שמרה על הארגזים במרתף דירתה ברחוב עזה בירושלים.
לשם מה שמרה סבתא על כל אילו? מעולם לא סיפרה ,הייתה מסודרת מאד,
לא הכרתי מישהו שחפץ בהם. הכל התרחש אז מזמן שנות השישים ואני ילד
נכד סקרן מעולם אחר שאינו יודע לשאול, מצאתי .
לימים לקחתי את כל אוצר הזה לביתנו ,
וכך נותרו תמונות שלא מזכירות לאיש את שהיה.
מאיה ורועי לקחו על עצמם פרוייקט של אמנות ציבורית משותף לשניהם ,לאחרונה פרסמו פוסט מרתק מצ"ב שמספר מה נותר להם להכין בזמן הקצר שנותר עד יציאתם לארה"ב : ...."אנחנו נרגשים עד ריקוד ופוחדים עד רעד."
בתוך ימים אילו שהשעות והרגעים ספורים בהם עלה במאיה רצון לפרגן לעבודות שלי ,למסע שלי .
חיבורי לב הולידו את חברותנו ,מהות מסעם הוא לב , הדהודי לב .מי יתן ופעימות אילו יגעו ויהדהדו לעוד ועוד אנשים
שמבקשים לפעום שמחה אהבה ויצירה ביחד. שבת שלום .
כשאני מתבוננת בעבודות של נינו הן זזות... הן אינן סטטיות.
Maya Gelfman תודה, נורית! 😘
ותודה גם לנינו על העין הרגישה והלב החם שלו. 🌸
Roie Avidan‎‏ עם ‏‎Maya Gelfman‎‏‏. פרסמו לאחרונה "· פוסט הכרזה והתחלה וסוף ומכירה וקנייה ופרידה ופגישה": בעוד תשעים ושמונה ימים עוזבים מאיה ואני את ישראל לתקופה לא מוגבלת ויוצאים לפרק חדש של חיים ויצירה. תחילה, שנה שלמה בדרכים (ואן!) בארה"ב עם פרויקט אמנות-ציבורית משותף של שנינו. התחייבות שלנו כאמנים וכבני אדם, ליצור יום-יום, 365 ימים בשנה, והכל מתוך תגובה למציאות המשתנה, מתוך שיח עם אנשים חולפים, מתוך התייחסות למקום אליו הגענו. זה המשך ישיר, גם אם מוקצן, של מה שאנחנו עושים כבר לא מעט שנים, ביחד ולחוד. לחיות את הרגע. ליצור מהרגע. לכבד ולהוקיר כל רגע. להיות נוכחים. -- אז אנחנו נרגשים עד ריקוד ופוחדים עד רעד. ושמחים ועצובים עד דמעות. ובתחילת יוני נעלה למטוס עם מזוודה לאדם, וכל השאר ייוותר מאחור. נותרו 98 ימים והמלאכה מרובה. המון הכנות מכל סוג שהוא. צריך למכור או למסור הכל. צריך למצוא בית לצמד החתולים המופלאים שלנו. צריך למצוא כלוב טיסה לסופי, שעוברת לנפוש באיטליה עם שאר כלבות שבט אבידן. צריך להכין אלפי לבבות צמר. צריך לומר שלום ולחבק חזק מלא אנשים יקרים. -- בשבועות הקרובים נכתוב מן הסתם עוד פוסטים, ונציע לכם לרכוש או לקחת כל מיני דברים, ונבקש מכם לקשר אותנו לקרובים וחברים ברחבי אמריקה שירצו אולי לארח זוג משוגעים, ונספר לכם עוד על מהות הפרויקט שלנו. -- אבל לעת עתה, ברגע זה, כאשר נותרו 98 ימים לפרק הזה של חיי, אגיד תודה, נעמתם לי מאוד, ו- סיונארה ביצ'ז."