יש לשכתב ערך זה. הסיבה לכך היא: יש צורך בתיקוני לשון שונים.
ארץ פּוּנט, נקראה גם פוואנאט[1] על ידי המצריים הקדמונים, לפעמים היא נקראת גם טא נאטג'אר, שמשמעותו הוא ארץ האלוהים[2], הייתה מדינה אגדית במזרח אפריקה "והייתה המקור של הרבה מוצרים אקזוטיים, כמו זהב, שרפים ריחניים, שנהב, עבדים וחיות בר"[3] המידע על פונט נמצא ברישומים מצריים עתיקים שנרשמו על ידי משימות מסחר לאזור זה.
המשלחות המצריות לפונט[עריכת קוד מקור | עריכה]
האיזכור הקדום ביותר של משלחת מצרית שנשלחה לפונט אורגנה על ידי הפרעה סאהאר מהשושלת החמישית (המאה ה-25 לפנה"ס)[4]. לאחר מכן, במהלך מלכותו של מאנטאהוטאף השלישי (בסביבות שנת 1950 לפנה"ס), קצין הנקרא האנו אירגן כמה משלחות לפונט, אך לא ידוע אם הוא היה חלק מן המשלחות[5]. המשלחת הידועה ביותר ממצרים לפונט קראתה תחת שלטונה של המלכה חתשפסות במאה ה-15 לפנה"ס על מנת להשיג מור. דיווח של הנסיעה הזו שרד ונמצא במקדש הקבר של חתשפסות בדיר אל-בחרי. נאהסי, הנזכר בדיווח, נחשב על ידי היסטוריונים בתור ראש המשלחת לפונט. בהמשך נאמר שבזמן שהמשלחת הייתה בפונט היא נשלטה על ידי מלך הנקרא פאראהו ואשתו המלכה אטי[6]. כמה מהיורשים של המלכה חתשפסות, הכוללים גם את תחותמס השלישי אירגנו משלחות לפונט.
מיקומה הגאוגרפי של פונט[עריכת קוד מקור | עריכה]
טקסטים מצריים עתיקים קושרים את מיקומה של פונט עם הים האדום, אך אינם מסכימים על מיקומו. החוקרים המודרניים בימינו ממקמים את פונט בצפונה של אתיופיה, אריתריאה, או ארצם של הבאג'אים בצפון-מזרחה של סודאן[7].
המיקום הכי צפוי של פונט על פי החוקר קנט קיטצ'אן הוא האזור של אתיופיה הצפונית, אריתריאה וצפון-מזרח סודאן[8]. הנוכחות של טף בפירמידות של השושלת הרביעית בדאשאר תומכת בתאוריה זו, משום שהדגן הזה גדל רק ברמות של אתיופיה ואריתריאה,[9] מהן שופע נהר הנילוס. עצי מור ממשלחות הסחר של המלכה חתשפסות נמצאים בפרמידת הקבר שלה בדיר אל-בחרי[10] מוכיח שהעצים האלה שונטעו במקדש בדאיר אל-באהרי נמצאו כאן ברמת אתיופיה[10].
כמה מהחוקרים ממקמים את פונט רחוק עד לפונטלנד, ישות מדינית בצפונה של סומליה שאימצה שם זה במהלך המאה ה-20. לבונה ומור, שנשלחו למצרים עדיין קיימים בשפע באזור זה. בספר השיוט בים האריתראי שתורגם על ידי החוקר ג.וו.ב. האנטינגפורד קושר את השם פונט עם השם אופון, אזור מסחר חופי הנמצאת דרומית לכף גוארדאפוי, ומזהה בכך את פונט ואופון עם חאפון.
בעבר החוקרים חשבו שהלבונה והסחורה האחרת הגיעו מהחוף בחצי האי הערבי, או אפילו בבחריין או הודו. הנוכחות של בעלי חיים אפריקניים בדיר אל-בחרי, וגם הנוכחות של קטורת אפריקנית הפריכו את התאוריה הזו.
טא נאטג'אר[עריכת קוד מקור | עריכה]
המצריים הקדמונים התייחסו לפונט גם בשם טא נאטג'אר, תרגום "ארץ האלוהים". אז נראה שפונט נחשבה בעיניהם כמעין "ארץ הקודש" והשתמשו בשם זה לתיאור אל השמש, כלומר אזורים בכיוון זריחת השמש[11]. האזורים המזרחיים האלה בורכו עם מוצרים יקרים, אהבו קטורת והשתמשו בהם במקדשים. המונח שומש לא רק בקשר לפונט הנמצאת דרום מזרחית למצרים, אבל גם בקשר לאזורים במזרח אסיה וצפון-מזרחה של מצרים, כמו לבנון, שהייתה המקור של עצים לבתי המקדש של ממלכת ישראל המאוחדת[12].
המאה ה-25 לפנה"ס ~ המאה ה-20 לפנה"ס
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=ארץ_פונט&oldid=18427758"	קטגוריות: ויקיפדיה: שכתוב - מדעי הרוחמצרים העתיקהאתיופיה: ממלכות לשעבראריתריאה: היסטוריהסומליה: היסטוריהקטגוריה מוסתרת: ויקיפדיה: שכתוב - כל הערכים	תפריט ניווט
EnglishAfrikaansአማርኛالعربيةБеларускаяБългарскиBrezhonegCatalàČeštinaDanskDeutschEspañolEuskaraSuomiFrançaisMagyarBahasa IndonesiaItaliano日本語LietuviųമലയാളംमराठीNederlandsOccitanPolskiPortuguêsРусскийSlovenčinaSoomaaligaСрпски / srpskiSvenskaதமிழ்TagalogУкраїнськаTiếng ViệtWinaray中文	עריכת הקישורים	נערך לאחרונה ב־02:25, 11 באפריל 2016.