התמימות, החיים והמוות - גלריה - הארץ
התמימות, החיים והמוות
תיאטרון "מיקרו" מציג את "הזכות להיות אידיוט"
06.02.2011 05:27 עודכן ב: 12.09.2011 04:44
לצד התיאטרון "הרוסי", בה' הידיעה, פועלים בארץ לפחות שני תיאטרונים "רוסיים" (כלומר מנוהלים על ידי יוצאי מדינות ברית המועצות לשעבר וזה מוצא שחקניהם) ששניהם מדגישים את קטונתם: "מלנקי" של איגור ברזין, ו"מיקרו" של אירינה גורליק, שעל פי חומר העיתונות מנהלת גם סדנה למשחק בירושלים.
מתחת לכותרת "הזכות להיות אידיוט" מסתתר סיפורים של הצעיר האובססיבי למוות (הוא ניסה לביים התאבדות, או שמא להתאבד 17 פעמים) ומוד הקשישה המקסימה, מלאת החיים. סיפור שהפך לתסריט וסרט (עם רות גורדון) ב-1971, והיה גם לרומן, הוצג בתיאטרון הישראלי פעמיים: בשנות השבעים בתיאטרון באר שבע עם ג'טה לוקה ודורון תבורי (מקסים), ובשנות התשעים בבית לסין עם ליא קניג ודודו ניב (פחות מקסים).
בעיבוד של אירינה גורליק נוספו פרטים שאני לא זוכר מההפקות הקודמות (לא קראתי את הרומן) כמו היותה של מוד ניצלת שואה, ובהצגה זו היא בת 120 (במקור 80). גורליק גם עושה כל מאמץ לשוות להצגה מימד "תיאטרלי", עם משחקי אורות, צלליות ותזמורת חיה על הבמה.
אבל כוחו של הסיפור הוא ביחסים המיוחדים בין הצעיר והקשישה, על התמימות המיוחדת של שניהם. וזה תלוי בראש ובראשונה בשחקנים ומה הם מביאים לדמויות האלה. וההצגה של "מיקרו" חיה לא בגלל העיבוד והבימוי, אלא בגלל מיכאל גורודין, בישירות ופשטות של התנהגותו הבימתית (לעומת המשחק המוחצן והמלאכותי, בכוונה, של שאר הדמויות) ובייחוד הודות לאישיותה המלבבת והמקסימה של אולגה קטאייבה בתפקיד מוד. כי בסופו (או ביסודו) של דבר, תיאטרון תלוי כולו לא באמצעים הבימתיים, אלא בעניין האנושי.
תיאטרון "מיקרו" מציג את "הזכות להיות אידיוט", על פי הרומן "הרולד ומוד" מאת קולין היגינס. עיבוד ובימוי: אירינה גורליק. תרגום: פטר קריקסונוב. תפאורה ותלבושות: איליה קוץ. ניהול מוזיקלי: בוריס זימין