שיעורי דמם בתנאי מציאות עבור וורפרין ודביגטרן, על פי נתוני אוכלוסייה בניו-זילנד | רפואה פנימית
Int. J Cardiol. 23.12.2015, 12:14 עריכה
נוגדי קרישה כמו וורפרין ודביגטרן יכולים להוריד משמעותית את הסיכון לשבץ מוחי בחולי פרפור פרוזדורים, אך יכולים גם להגביר סיכון לדמם, במיוחד באוכלוסיה מבוגרת. ישנו מחסור במידע על סיכוני דמם, תחלואה נוספת וליקוי בתפקוד כליה במטופלים בתנאי מציאות.
מטרת המחקר היתה להעריך ולהשוות את סיכוני הדימום, בתנאי מציאות, בין וורפרין לדביגטרן. ניתוח משני בחן את הסיכון לדמם קטלני.
החוקרים יצרו שתי קבוצות תואמות של מטופלים מעל גיל 65 שנים, אשר טופלו בוורפרין או בדביגטרן בין יולי 2011 לדצמבר 2012.
סך של 4,853 מטופלי דביגטרן הותאמו ל-4,385 מטופלי וורפרין לפי propensity scoreי(PS) בינארי לא תלוי במינון. התאמת PS תלוי מינון הניבה 2,383 מטופלי וורפרין ו-2,153 מטופלי דביגטרן 150 מ"ג ו-3,395 מטפלי דביגטרן 110 מ"ג.
בקבוצה הראשונה שהושוותה לוורפרין, יחס הסיכונים (95% רווח סמך) עבור דביגטרן היה 0.45 (0.37-0.55) עבור כל דמם, 1.16 (0.87-1.56) עבור דמם גסטרואינטסטינלי (GI ) ו-0.29 (0.09-0.86) עבור דמם מוחי. קשרים דומים נצפו ב-30 הימים הראשונים לטיפול.
בהתאמת קבוצות בצורה תלוית מינון, הסיכון לכל דמם היה נמוך יותר בחולים שטופלו בדביגטרן 110 מ"ג (יחס סיכונים 0.4, 0.31-0.52) וב-150 מ"ג (יחס סיכונים 0.29, 0.19-0.41) בהשוואה לוורפרין.
החוקרים סיכמו, כי הסיכון לכל דימום ולדימום תוך-מוחי היה נמוך יותר במשתמשי דביגטרן, בהשוואה למשתמשי וורפרין. לא נמצאה עלייה בסיכון לדימום GI בקרב משתמשי דביגטרן. החוקרים ציינו, כי שיעורי ההיארעות לכל דימום היו גבוהים יותר במהלך 30 הימים הראשונים של כל טיפול נוגד-קרישה, אך יחסי הסיכון נותרו דומים במהלך תקופת הניסוי.
Int J Cardiol. 2015 Nov 10;203:746-752. doi: 10.1016/j.ijcard.2015.11.067. [Epub ahead of print; 'Real-world' haemorrhagic rates for warfarin and dabigatran using population-level data in New Zealand.
Nishtala PS1, Gnjidic D2, Jamieson HA3, Hanger HC3, Kaluarachchi C4, Hilmer SN5
נושאים קשורים: מחקרים, נוגדי קרישה, דימום, וורפרין, דביגטרן, שיעור דמם, השוואה