התובע מתנהל בצורה תמוהה מאד ואח"כ זועק "דחוף דחוף".
הרי התובע הגיש בשנת 2012 תביעה זהה לחלוטין וקיבל פסק דין הצהרתי שניתן על ידי, רוב התיקים והנושים המופיעים בתביעה כאן פתחו את תיקי ההוצל"פ לפני שהוגשה התביעה בשנת 2012 ולא ברור למה לא צורפו אז? מה קשה היה להוציא רשימת תיקים ונושים לפני התביעה בשעתו?
פסק הדין בתביעה הראשונה ניתן ביום 8.7.12 ואם כל כך דחוף העניין לא ברור לי למה למחרת לא התייצב המבקש במשרד הרישוי והעביר את הבעלות על שמו ולחילופין למה לא הודיע לבית המשפט, מיד, שיש מניעה להעברת הבעלות ולא ברור למה חיכה עד מרץ 2014 עם תביעה זו.
לא זה התיק להעברה לשופט תורן, שום דבר לא דחוף בו ובוודאי שמדובר בתיק ששוויו פעוט ואין לו שום עדיפות על תיקים אחרים אלא שבית המשפט קורס תחת מספר ועומס התיקים והתיק ממילא בפני ולכן אסגור (גם) אותו נוכח היעדרות כב' השופט י. רטנר המצוי בשבתון.
בזיקה לנימוקים שבפסק דיני מיום 8.7.12 שניתן בת.א. 38968-02-12 ולאחר שלא הוגשה התנגדות מטעם מי מהמשיבים, הנני קובע כי רכב אאודי מ.ר. 40-913-56 שייך לתובע מר חמאתי אליאס ת.ז. 028349033 וכל העיקולים והליכי הביצוע ביחס לרכב ובגין חובותיו של המשיב 1 אלברט חריש ת.ז. 028270841 בתיקים נשוא תביעה זו מבוטלים.