שאילתא קיד | המסירה: Cincinnati, Hebrew Union College, 136
<~> "בהר סיני". <עמ' רנ, פרסום 3> #שאלתא. דמחייבין דבית ישראל למינח ניח שמיטתא לארעא שתא חדא לשבע שנין. דכתי'# "ושבתה הארץ שבת לייי".
#ואסיר למיזרע <עמ' רנא, פרסום 3> בגויה ואסיר למיכסח אילני בגוה משום דקדחי ומיחזי# כזריעה. #דכת'# "שש שנים תזרע שדך" וגו' "ובשנה השביעית שבת שבתון יהיה לארץ".
#ואסיר למעבד כל עבידתא דארעא. דת'ר#. "שדך לא תזרע וכרמך לא תזמר". אין לי אלא זרע וזמירה המיוחדין. מניין למנכש ולחורש ולכיסוח ולביקוע ולעידור. ת'ל "שדך לא" "כרמך לא". כל מלאכה שבשדך וכל מלאכה שבכרמך. ומניין שאין מזבלין ואין מפרקין ואין מאבקין. ת'ל "שדך לא" "כרמך לא". ומנין שאין מקרסמין ואין מזרדין ואין מפסלין באילן. ת'ל "שדך לא" "כרמך לא". כל מלאכה שבשדך וכל מלאכה שבכרמך.
אי "שדך לא" "כרמך לא" יכול לא יקשקש תחת הזיתים ולא ימלא בקעים תחת הזיתים ולא יעשה עוגיות בין אילן לחבירו. ת'ל "שדך לא (כרמך לא) תזרע וכרמך לא תזמר". זריעה וזמירה בכלל היו. ולמה <עמ' רנב, פרסום 3> יצאו. להקיש עליהן ולומר לך. מה זריעה וזמר שהן מיוחדין עבודה בשדה ובכרם אף כל דבר שהוא עבודה בשדה ובכרם.
#וכי אסירא# חרישא בשביעית #גופה#. אבל לפניה ולאחריה בזמן הזה #לא אסיר. דאמ' ר' שמעון בן פזי אמ' ר' יהושע בן לוי משום בר קפרא#. רבן גמליאל ובית דינו נמנו על שני פרקים הללו וביטלום.
#אמ' ר' יוחנן. מאי טעמייהו דבי ר'#. נאמר כאן "שבתון" ונאמ' בשבת בראשית "שבתון". מה שבת היא אסורה לפניה ולאחריה מותרין. אף כאן היא אסורה לפניה ולאחריה מותרין. #וכדרב אשי. דאמ' רב אשי. כי גמירי הילכתא# בזמן שבית המקדש קיים #דומיא# דערבה וניסוך המים. אבל בזמן הזה #לא#.
#ואסיר למישתל קמי# שביעית #אלא הוא דברך מן קמי# שביעית. #דתניא#. <עמ' רנג, פרסום 3> ''אין נוטעין ואין מבריכין ואין מרכיבין ערב שביעית פחות מל' יום לפני ראש השנה. ואם נטע או הבריך או הרכיב יעקר. ר' יהודה אומ'. כל נטיעה שאינה קולטת לשלשה ימים שוב אינה קולטת. ר' יוסי ור' שמעון אומר. לשתי שבתות'' #<משנה. שביעית ב,ו>#.
#תנא קמא סבר#. לשלשים יום #כדרא. ור' יהודה סבר#. בשלשה #כדרא. ור' יוסי ור' שמעון סברי#. לשתי שבתות #כדרא#.
#ב'צ. הילכת' כתנא קמא דאמ'#. שלשים. #או כר' יהודה דאמ'#. שלשה. #או כר' יוסי ור' שמעון דאמרי#. שתי שבתות.
#ת'ש. דאמרי בי רב משמיה דרב#. הלכה כר' יוסי באדרוגינס ובהרכבה. <עמ' רנד, פרסום 3> #ושמואל אמ'#. הלכה כר' יוסי בקושי ובקידוש. #איבעיא להו#. בהרכבה #מאי. ת'ש. דאמ' שמואל לרב ענן#. הלכה כדברי האומר שלשים ושלשה. #וקימלן דכל היכא דפליגי רב ושמואל#. הלכה כרב #באיסורי#.
#דרש'#. ''מקום שנהגו לעשות מלאכה'' #<משנה. פסחים ד,א>#.
שאילתא קטו | המסירה: Cincinnati, Hebrew Union College, 136
<~> "בהר סיני". <עמ' רנד, פרסום 3> #שאלתא. דאילו מאן דמזבין זבינתא לחבריה אסיר לאטעוייה וזבוני ליה בטפי ממאי דשוי. דכתי'# "וכי תמכרו ממכר לעמיתך או קנה מיד עמיתך אל תונו איש את אחיו".
#וכי היכי דאסיר ליה למזבננא הם הכי נמי אסיר ליה לזבונא. דכי טעי מזבננא וקא מזבין בבציר ממאי דשויא אסיר ליה לזבונא למיזבניה בבציר מן דמיה. דת'ר#. "אל תונו". אין לי אלא שנתאנה לוקח. נתאנה מוכר מנין. ת'ל "או קנה".
#ודאי אודעיה מזבננא ואמ' ליה דלא שוי הכי ואנא (ב) בהכי הוא דמזבנינא לך. <עמ' רנה, פרסום 3> אינמי אמ' הכי זבונא למזבננא. שפיר דמי#.
#דת'ר#. בד'א. בסתם. אבל במפורש מוכר שאמ' ללוקח. חפץ זה שאני מוכר לך במאתים יודע אני בו שאינו שוה אלא מנה. על מנת שאין לך עליו אונאה. אין לו עליו אונאה. וכן לוקח שאמ' למוכר. חפץ זה שאני לוקח ממך במנה יודע אני בו שהוא שוה מאתים. על מנת שאין לך עליו אונאה. אין לו עליו.
#והיכא דטעה וזבן אי הוה ההיא טעות'# שיעור דנקא #!או זוזא!. איכא דינא לאהדוריה. ורשותא בידיה דההוא טעויי דאי בעי שקיל לטעותא ואי בעי הדר בזבינתיה. דתנן#. ''האונאה ארבעה כסף מעשרים וארבעה כסף לסלע שתות למקח'' #<משנה. בבא-מציעא ד,ג>#. #ואיתמר. רב הונא אמ'#. שתות מקח שנינו. #ושמואל אמ'#. שתות מעות שנינו.
<עמ' רנו, פרסום 3> #תניא כותיה דשמואל#. מי שהוטיל ידו לעליונה. כיצד. מכר לו שוה חמש בשש. מי נתאנה. לוקח. י?ד? לוקח לעליונה. רצה אומ' לו. תן לי מעותיי או תן לי מה שאונ!תי!ני. מכר לו שוה שש בחמש. מי נתאנה. מוכר. יד מוכר לעליונה. רצה אומר לו. תן לי מה שאונ!תי!ני או תן לי מקחי.
#ועד אימתי מיצי הדר ביה#. עד כדי שיראה לתגר או לקרובו. #כדתנן#. ''עד אימתי (מו..) מותר להחזיר. עד כדי שיראה לתגר או לקרובו'' #<משנה. בבא-מציעא ד,ג>#. #ואי שהה טפי מהכי אמרינ'. מיסבר סבר וקיבלה ואחלה לטעותיה#.
#ודאי טעה בציר# מדנקא #לאלתר הוי# מחילה. #טעה טפי# מדנקא בטל מקח #הו?י?# <עמ' רנז, פרסום 3> ושניהם חוזרין. #דאמ' רבא. הילכתא#. פחות משתות נקנה מקח. יותר משתות בטל מקח. שתות קונה ומחזיר אונאה. +<וזה וזה בכדי שיראה לתגר או לקרובו02>.
#וכי קאמרינן# <2> אשתות <1> זה וזה #אינמי# יותר משתות. אבל פחות מן שתות ללתר. #מדמותבינן. ת'ש. דאמ' רבא. ואמאי. ליהדר ליה פורתא. אי בציר# משתות #תיהוי אידך# מחילה. #ואי ס'ד# דפחות משתות #נמי# בכדי שיראה לתגר או לקרובו. #מותבינן#.