הבנק הפר את חובת הגילוי כלפי התובע בכך שלא גילה לו את היקף החוב שהספיקה החברה לצבור בחשבונה.
ת"א 1811/08, זהר חלילי נ' בנק למסחר בע"מ (בפירוק) , בבית משפט המחוזי בתל אביב, בפני כבוד השופטת שושנה אלמגור, ניתן ביום 9 במאי 2012.
במעמד החתימה על כתב הערבות פקיד הבנק לא הביא לידיעת התובע את היקף החוב שהספיקה החברה לצבור בחשבונה עובר לחתימה על כתב הערבות. גובה החוב הוא נתון מהותי, ומשלא נמסר לתובע הפר הבנק את חובת הגילוי המוטלת עליו.
במקרה דנא נדדונה תביעה למתן פסק דין שבו יוצהר כי משכון הרשום לטובת הבנק על הזכויות בחנות במרכז התיירות בעיר אילת בטל ומבוטל. התובע טען כי מעולם לא התחייב מרצונו לערוב לחובותיה של חברת יורו - מאני נכסים (1995) בע"מ אשר עמה חתם על חוזה למכירת החנות.
בית המשפט קבע כי העוצמה הרבה שבידי הבנקים שוללת מלקוחותיהם, במקרים רבים, את היכולת להתמודד מולם כשווים מול שווים. בשל יחס כוחות זה הבנקים חבים חובות אמון ללקוחותיהם. על הבנק מוטלת החובה לפעול בתום לב, להימנע מהטעיית הלקוח, לגלות לו כל פרט בעל חשיבות לשירות אשר ניתן לו, וגם למסור ללקוח מידע מיזמתו אם יש חשש שבלעדיו הוא עלול לטעות.
בית המשפט ציין כי מחומר הראיות עולה שהתובע הבין כי הוא ממשכן את זכויותיו בחנות וחותם על כתב ערבות. ברם, הבנק הפר את חובת הגילוי כלפיו. במעמד החתימה על כתב הערבות פקיד הבנק לא הביא לידיעת התובע את היקף החוב שהספיקה החברה לצבור בחשבונה עובר לחתימה על כתב הערבות. גובה החוב הוא נתון מהותי, ומשלא נמסר לתובע הפר הבנק את חובת הגילוי המוטלת עליו. היה על פקיד הבנק להסביר לתובע כי האשראי בסך 400 אלף ₪ כבר ניתן לחברה, ונוסף על כך כי היא חבה סכומים משמעותיים לבנק וכי לא יועברו אליו כספים נוספים על חשבון יתרת התמורה מכוח הערבות עליה חתם.
עוד ציין בית המשפט כי ערבות מנותקת מהחוזה והיא מתמדת, מטרתה להבטיח את החזר האשראי שכבר העניק הנתבע לחברה או שעוד יעניק לה. הנבק לא השכיל להראות כי הנושא הוסבר לתובע או כי הועמד על חשיבות הדברים. חובת הזהירות המוגברת של הבנק אינה חדלה לחול מחוץ לגדרי יחסיו עם לקוחותיו. גם כשהוחתם התובע על מסמכי המשכון הפר הנתבע את חובת הגילוי. הדבר בא לידי ביטוי כאשר הפרקליט, שידע שסך 400 אלף ₪ נמצא בבנק הפועלים, נטע בלב התובע את התחושה שבעקבות החתימה על מסמכי המשכון הוא יקבל את סכומי הכסף שהתחייבה יורו - מאני לשלם לו ע"פ החוזה ביניהם. על כן שהתובע הוטעה לחשוב כי חתימתו תביא לכך שיקבל לידיו את תמורת החנות.
בנסיבות המקרה הנדון קבע בית המשפט כי לשני הצדדים אחריות, הבנק הפר את חובת הגילוי, אך יש לומר כי גם להתנהגותו של התובע ראוי ליתן משקל. התובע תרם למצג שהוצג לפני הבנק, שלפיו כבר קיבל סכום נכבד על חשבון התמורה במעמד החתימה על החוזה, מה שהוכח כי לא קרה. כמו כן העיד שבשנת 2000 החזיר לשותפיו 150 אלף ₪. הסכום מורכב, מן הסך של 133,333 ₪ ששילמה חברת יורו מאני לבנק הפועלים במקום התובע ומהפרשי הצמדה כלשהם. כמו כן שוכנע בית המשפט כי התובע ידע שהחנות ממושכנת לבנק. וחרף זאת, הוא לא העביר את אותם הכספים אל הבנק כדי שחובות החברה יפחתו, ותחת זאת בחר להעבירם לשותפיו. יוצא מכך שאף כי הבנק הפר את חובת הגילוי כלפי התובע, אין לבטל את מִשכוּן הזכויות בחנות כליל. יש להחיל אותו אך על שליש מן הסכום המובטח במשכון, וזאת כשיעור אשמו התורם של התובע.