בן שלמה נ' דרעי - פסקדין
מיקומך באתר: עמוד ראשי >> חיפוש פסקי-דין >> בן שלמה נ' דרעי
בן שלמה נ' דרעי
15936-05-10
מוריס דרעי ז"ל
בפני בקשת רשות ערעור על החלטת רשמת ההוצאה לפועל מיכל מצא אשר הורתה לסגור את תיק ההוצל"פ שפתח המבקש נגד המשיב.
תיק ההוצל"פ נפתח למימוש פס"ד של בית הדין שאושר כפסק בורר בבית המשפט המחוזי. פסק הבורר שאושר קבע בחלקו האופרטיבי כך:
"כל סכום שתוציא שמחה דרעי מאת התובע (המבקש בתיק זה ג.א.) חייב הנתבע (עזבונו הוא המשיב בתיק זה ג.א.) להחזיר לתובע מיד.
כמו"כ חייב הנתבע לדאוג לכך שאחותו תצהיר לביהמ"ש כי התובע אינו חייב לה מאומה ותבטל את כל הליכי ההוצל"פ נגד התובע" (ההדגשה שלי ג.א.)
לדברי המבקש, הסכסוך שהביא את בית הדין לתת את הפסק היה כזה:
המבקש לווה כסף מאחותו של מר מוריס דרעי ז"ל. המבקש החזיר את ההלוואה לאחות באמצעות מר מוריס דרעי, אך הוא לא העביר את הכסף לאחותו לכן האחות תבעה את המבקש ופתחה נגדו תיק הוצל"פ שמספרו 03-12495-02-2 לגביית סכום ההלוואה. המבקש טוען כי פסק הבוררות לא קבע סכום שבו חוייב מר דרעי כי באותו שלב לא היה ברור מה יהיה גובה החוב ומה הסכומים שתגבה האחות מהמבקש. עתה לאחר שתיק ההוצל"פ שפתחה האחות נסגר, ניתן לדעת בדיוק מה הסכום שהוא שילם לאחות ולפי סכום זה הוא ביקש להגדיל את החוב בתיק ההוצל"פ נשוא החלטה זו וכן ביקש למנות כונס נכסים לדירת המשיב. בעקבות בקשה זו טען המשיב כי יש לסגור את תיק ההוצל"פ משום שלא ניתן לבצע אותו בהוצל"פ. רשמת ההוצל"פ קיבלה את טענת המשיב וקבעה כי לא ניתן לבצע בהוצל"פ את פסק הבורר שאושר וזאת מחמת כך שפסק הבורר לא קבע שהמבקש אכן שילם לאחות סכום כלשהו או מהו הסכום ששילם המבקש לאחותו של המשיב. משלא נקבע סכום כזה יהיה חייב רשם ההוצל"פ להיזקק למקורות חיצוניים לפסק הדין על מנת למלא את פסק הדין בתוכן. היזקקות למקורות חיצוניים אינה בסמכות רשם ההוצל"פ שכן, הדבר עלול להביא לכך שרשם ההוצל"פ יאלץ לקיים הליך משפטי מחודש מורכב וארוך לרבות שמיעת עדים, קבלת ראיות וסיכומים.
כב' הרשמת קבעה כי כפי שנפסק שרשם ההוצל"פ אינו מוסמך להיזקק למקורות חיצוניים לשם מתן פרשנות לפסק דין, כך גם הוא אינו רשאי להיזקק למקורות כאלה לצורך השלמת פרטים שאינם בפסק הדין.
כאמור, על קביעה זו חולק המבקש ובשל כך הגיש את הבקשה שבפני. לדבריו מדובר בבירור פשוט, בתיק הוצל"פ אחד שפתחה אחות המשיב נגדו ולאחר שהתיק נסגר ניתן לדעת בדיוק מה הסכום ששולם בו וסכום זה על המשיב להחזיר לו לפי פסק הבוררות.
המשיב טוען כי רשמת ההוצל"פ צדקה בהחלטתה שכן מדובר בהיזקקות למסמך חיצוני כאשר לא ברור שתיק ההוצל"פ שפתחה האחות מתייחס לאותה הלוואה שהייתה נשוא הליך הבוררות. כמו"כ לטענתו פסק הדין לא קבע סכום חיוב ולכן יש לראותו כפסק דין הצהרתי שאינו ניתן לביצוע בהוצל"פ.
הצדדים הסכימו שתינתן החלטה לפי כתבי הטענות ולאחר עיון בהם החלטתי לתת למבקש רשות לערער (ככל שצריך רשות כזו שכן סגירת התיק הינה מעין בקשה בטענת פרעתי והערעור עליה הוא בזכות) לדון בבקשה כבערעור עצמו ולקבל את הערעור ואלה נימוקי:
אינני מקבל את הטענה לפיה פסק הבורר הוא פסק דין הצהרתי בלבד שאין בו הוראות לביצוע ואינו ניתן לביצוע בהוצל"פ. פסק הבורר קובע בפירוש שהנתבע חייב להחזיר לתובע כל סכום שאחותו תוציא מהמבקש. אין די בעובדה שלא ננקב סכום לחיוב כדי לקבוע שמדובר בפסק דין הצהרתי. הסכום לא ננקב כי לא היה ידוע באותו מועד מה הוא יהיה אך חובה להחזיר כל סכום שיגבה יש כאן, ולפיכך אין מדובר בפסק דין הצהרתי בלבד.
אין מקום גם לקבוע, מבלי לבצע כל בדיקה, כי כיון שמדובר בהיזקקות למסמך חיצוני וצריך לשמוע ראיות פסק הדין לא ניתן לביצוע. ניתן למצוא דוגמאות בהם פסק דין אינו קובע סכום לתשלום אלא מנגנון בלבד ועדיין לא ניתן יהיה לטעון שכיון שהמנגנון מחייב שמיעת ראיות, לא ניתן לבצע את פסק הדין.למשל, דוגמה בה קובע פסק הדין כי צד א' ישלם לצד ב' סך של 50 ₪ לכל יום עד פינוי דירה שחויב צד א' לפנות. פסק הדין לא קובע סכום לפיצוי כי הסכום לא ידוע במועד נתינתו. פסק הדן גם לא יכל לקבוע מה יהיה מועד הפינוי בפועל כי מועד זה אינו ידוע. רשם ההוצל"פ שיקבל תיק כזה יצטרך לשמוע ראיות ולהחליט מה היה מועד הפינוי בפועל ועל פי קביעה זו לקבוע את גובה הפיצוי. נראה לי כי אין ספק שפסק דין כזה ניתן לביצוע בהוצל"פ ואין בעובדה שרשם ההוצל"פ יצטרך לשמוע ראיות (שכמוהם כהיזקקות למסמך חיצוני) לגבי מועד הפינוי בפועל כדי לקבוע שפסק הדין אינו ניתן לביצוע.
בנדון דנן, אמנם בפסק הבורר לא צויין מהו מספרו של תיק ההוצל"פ שפתחה האחות כנגד המבקש ואולם מפסק הדין עצמו ברור שישנו תיק הוצל"פ כזה שכן בפסק הדין קיים סעיף (שצוטט לעיל) המורה כי על המשיב לדאוג לכך שאחותו תבטל את כל הליכי ההוצל"פ כנגד התובע. כלומר פסק הדין קובע, בחיבור שני הסעיפים האופרטיביים שבו, שהמשיב ישלם למבקש כל סכום שישלם המבקש לאחותו בהליכי ההוצאה לפועל שזו נקטה נגדו.
כאשר מדובר בכספים שגבתה האחות בהליכי הוצל"פ וכאשר סכום החוב שמבקש המבקש לגבות בתיק זה הוא רק הסכום הנובע מתיק ההוצל"פ שפתחה אחותו של המשיב נגדו, כל שנותר לברר הוא האם תיק ההוצל"פ שבגינו מבקש המבקש לקבוע את החוב בתיק זה הוא אכן תיק שנפתח לצורך גביית ההלוואה שהייתה נושא הבוררות. נראה לי כי אין ספק שעניין זה הינו בסמכותו של רשם ההוצל"פ. כמובן שהנטל להוכיח שתיק ההוצל"פ שפתחה האחות נגד המבקש הוא בגין אותה הלוואה נשוא הפסק מוטל על המבקש וככל שהוא לא יצליח להראות שכך הם הדברים הוא לא יהיה זכאי לגבות סכום זה בתיק זה, ואולם העובדה שבית הדין קבע בפסק הבוררות שקיים תיק הוצל"פ וקבע שכל סכום שיגבה בתיק זה יהיה חייב המשיב להחזיר למבקש די בהם כדי לאפשר לרשם ההוצל"פ לדון בעניין. כל שעל רשם ההוצל"פ לעשות הוא לבדוק האם תיק ההוצל"פ קשור להלוואה נשוא הבוררות.
אני מקבל איפוא את הערעור ומורה להחזיר את התיק לרשמת ההוצל"פ שתקבע האם תיק ההוצל"פ שטוען המבקש שהוא תיק ההוצל"פ שאליו התייחס פסק הבוררות של בית הדין הוא אכן התיק. מדובר בברור פשוט לכאורה ואין בעצם העובדה שיהיה צורך לשמוע ראיות בעניין זה כדי לקבוע שרשם ההוצל"פ לא מוסמך לדון. תיק הוצל"פ 03-31435-97-5 יפתח מחדש, ככל שהוא נסגר לפי החלטת כב' הרשמת, לפי החוב שהיה ביום סגירתו.
על פי האמור בתגובה, המשיב העלה נקודות נוספות שבהם לא דנה כב' הרשמת בעקבות החלטתה לסגור את התיק. כמובן שבמסגרת הדיון שתקיים כב' הרשמת נפתח העניין מחדש וככל שימצא צורך תדון הרשמת גם בטענות הנוספות שהעלה המשיב.
כיון שבהליך ההוצל"פ לא נקבעו הוצאות אף אני לא אקבע הוצאות והעירבון שהפקיד המבקש יוחזר לו .