בית הדין לעבודה הכיר במומחיות ההתאחדות
בצעד תקדימי, דחה ביה"ד את בקשת אריאל הרוש ושאר שחקני בית"ר לשעבר, והעניק למוסד לבוררות את הסמכות לדון בכל תביעה הקשורה לשכרם ופיצוי פיטורין
2 תגובות גידי ליפקין | 18/02/2020 20:39
בהחלטה תקדימית של בית הדין לעבודה, היא מעניקה למוסד לבוררות של ההתאחדות לכדורגל את הסמכות הבלעדית לדון בכל תביעה הקשורה לשכרם של שחקנים ופיצויי פיטורין. זאת בהתאם לעמדת ההתאחדות לכדורגל והוראות ההסכם שנחתם בין הצדדים, בחסות ההתאחדות. בית הדין עשה למעשה סדר, כאשר הכיר בהתאחדות לכדורגל כמוסד לבוררות, ומאותת לשחקנים – יש למעשה הסכם שחתמתם ברצון. את ההישג רושם עו"ד רוני מוזסון ביחד עם שני סדוף פרל ממשרד אורלנסקי, אייזנברג, מוזסון ושות’, כשאת ההתאחדות לכדורגל יצג בתיק עו”ד אבישי איפרגן, ממשרד פישר, בכר, חן.
בקשתו של עו"ד מוזסון, בשמה של בית"ר ירושלים, הביאה להחלטה התקדימית בנוגע למרוץ הסמכויות בין בית הדין לעבודה והמוסד לבוררות בנושא פיצוי פיטורין בכדורגל. כל זאת בהמשך לתביעתם של שחקני בית"ר ירושלים לשעבר, אריאל הרוש, תומר בן יוסף, אוהד סיידוף, שי חדד, רועי זיקרי וברק משה שתבעו מהקבוצה פיצויי פיטורים, פיטורין שלא כדין בהיעדר שימוע, חופשה ודמי הבראה.
עו"ד רוני מוזסון (נעם מורנו)
אייל אברהמי, נשיא בית הדין לעבודה בירושלים, קבע בהחלטתו: “אני סבור כי העסקת שחקני כדורגל מחייבת התייחסות ייחודית, שונה והוליסטית, וכי בשלה השעה להכיר ברלוונטיות של המוסד לבוררות בתחום הספורט אף בנוגע לתביעות המוגשות על ידי השחקנים, למיצוי זכויותיהם בנושאי שכר ופיצויי פיטורין. לאחר ששמעתי את טענות הצדדים בדיון שהתקיים בפניי, ועיינתי בסיכומים מטעם הצדדים, הגעתי לכדי מסקנה כי יש לעכב את ההליכים בתובענה ולהעביר הסכסוך להכרעתו של המוסד לבוררות, מכל הטעמים המפורטים לעיל, ועיקרם: האוטונומיה השיפוטית שהקנה המחוקק למוסדות השיפוט הפנימיים, הניסיון והידע הייחודי הרלוונטי לענף הכדורגל, שהינו בעל אופי ודרישות בינלאומיות".
עוד קובע בהחלטתו נשיא בית הדין: “אין מדובר בתביעות של עובדים רגילים המתבררות בבתי הדין לעבודה, מערכת יחסי העבודה ומאזן הכוחות בין עובד למעסיק הוא שונה ויוצא דופן, ונדרשת היכרות מעמיקה והוליסטית של ענף הכדורגל. מהלך זה מתאים אף לקבוע בחוק הספורט ולמוסכם בהסכמי העסקה בין הצדדים".
רוני מוזסון אמר בתגובה: “אנו שמחים על החלטת בית הדין ששמה סוף לאי הוודאות בדבר סמכות המוסד לבוררות של ההתאחדות לכדורגל לדון בנושאים בין היתר שלשמם הוא קם. לאכוף על השחקנים את הוראות ההסכם עליהם הם חתומים”.