כהן נ' אסקין - פסקדין
מיקומך באתר: עמוד ראשי >> חיפוש פסקי-דין >> כהן נ' אסקין
כהן נ' אסקין
23772-11-09
אנדריי אסקין
"שופטים ושוטרים תיתן לך בכל שעריך..."
(פרשת שופטים, ספר דברים פרק ט"ז פסוק י"ח)
"שהשופטים הם הדיינים הפוסקים את הדינים... והשוטרים הם הרודים בעם העושים במלאכה להכריח את האנשים שיקיימו המשפט הפסוק מהשופטים."
( רבי דון יצחק בן יהודה אַבְּרַבַּנְאֵל, מאה 16 ספרד-איטליה)
מונחת לפניי תביעתו של מר כהן שרון, יליד 1969 ושוטר במשטרת ישראל (להלן:"התובע") לפיצויו בגין נזקי גוף שנגרמו לו ביום 14.03.05 בידי מר אסקין אנדריי, יליד 1983 (להלן:"הנתבע").
ביום 14.03.05 בשעה 06:20 נקראו שוטרים למועדון ברחוב ז'בוטינסקי ברמת גן מאחר והתובע יחד עם חברו סרבו לשלם חוב כספי לאחר בילוי במועדון. שני שוטרים שנקראו למקום דרשו מהנתבע ומחברו לשלם את חובם אך אלו סרבו. השוטרים הזעיקו למקום תגבורת של שוטרים נוספים – ביניהם התובע. הנתבע וחברו שילמו את חובם למועדון אלא שלפתע הלם הנתבע באגרופו אל פיו של התובע וגרם לחבלתו.
כנגד הנתבע הוגש כתב אישום בתיק פלילי 3072/06 והוא הורשע בעבירת תקיפה ביום 08.07.07. גזר הדין ניתן ביום 15.07.07 ולפיו נגזרו על הנתבע עשרה חודשי מאסר על תנאי למשך שלוש שנים וקנס כספי בסך 1,000 ₪.
בכתב ההגנה נטען כי הנתבע וחברו בילו במועדון הסנוקר ולמקום הוזמנה משטרה בטענה שהנתבע וחברו מסרבים לשלם אלא שבפועל מאחר והברמן במקום דיבר אליהם לא יפה הם המתינו עד שימסרו בידיהם את פרטיו של הברמן ובעוד הם ממתינים הגיעו למקום שוטרים והברמן אמר להם כי השניים מסרבים לשלם. השוטרים בתגובה צעקו על השניים ודחפו אותם לכיוון היציאה כאשר לפתע התובע החל מכה את הנתבע באגרופים לגבו והנתבע ביקש להגן על עצמו ובמהלך חילופי מהלומות נפגע התובע בפניו. הנתבע טען כי התובע המשיך להכות אותו אף לאחר שהגיעו שוטרים נוספים למקום.
ביום 10.06.10 הוגשה בקשה מטעם התובע ולפיה התבקש בית המשפט לפטור את הצדדים מהגשת תחשיבי נזק מפני שהתובע אינו טוען לנכות צמיתה כתוצאה מהתקיפה כמו כן הציע התובע כי בתובענה יינתן פסק דין בהתאם לסעיף 79א' לחוק בתי המשפט על סמך כתבי הדין ועל סמך טיעון בע"פ בישיבת קדם המשפט.
בהחלטתי מיום 13.07.10 ציינתי מה הם סכומי המינימום והמקסימום, לסיום התיק בפסק דין על דרך הפשרה.
משלא הושגה הסכמה לסיים ההליך בדרך זו, לא נותרה ברירה אלא להכריע בתיק זה לפי הכלל של "ייקב הדין את ההר" (מסכת סנהדרין דף ו' עמ' ב') וקבעתי את התיק להוכחות.
ביום 22.11.11 התקיימה ישיבת ההוכחות בה העידו התובע, הנתבע ומר ציבולסקי מרק וב"כ הצדדים סיכמו את טענותיהם בע"פ.
טענות הצדדים בשאלת החבות
ב"כ התובע המלומד טען כי קיימת הכרעת דין ברורה ומוחלטת לפיה הנתבע תקף את התובע ונתן לו אגרוף בפניו עד כדי אובדן הכרה של התובע וזאת ללא שום התגרות מוקדמת. התובע שהוא עובד ציבור מילא את תפקידו נאמנה וחזר בפני בית המשפט בדבקות על גרסתו כפי שהיא הושמעה בהליך הפלילי. גרסתו של התובע לא הופרכה ואף קיבלה חיזוק מעדויות ההגנה. ב"כ התובע טען כי על בית המשפט לקבל את ההכרעה בהליך הפלילי ולקבוע כי על פי נטל הראייה הנדרש במשפט האזרחי הוכחה עוולת התקיפה שביצע הנתבע. ב"כ התובע טען כי עדויות ההגנה הסתברו כבלתי מהימנות ורצופות בסתירות. עוד טען ב"כ התובע כי על בית המשפט לדחות כל טענה באשר לרשלנות תורמת או תרומה כלשהי למעשה התקיפה.
ב"כ הנתבע המלומד טען כי למעשה באירוע המדובר נפגע הנתבע עשרות מונים קשה יותר מהתובע שכן הוא ספג מכות קשות גם מהתובע וגם משאר השוטרים במקום. ב"כ הנתבע טען כי פגיעתו הקשה של הנתבע עולה מהמסמכים הרפואיים ומהתמונות שצורפו לתיק בית המשפט. ב"כ הנתבע טען כי יש להעמיק בטענה של אשם תורם שכן מעדותו של התובע עולה שהוא מודה בעצמו שהתרשל בליווי של הנתבע אל מחוץ למועדון. עוד נטען כי לא נסתרה האלימות כלפי הנתבע ועל כן סביר שהייתה לתובע רשלנות תורמת לאירוע.
דיון והכרעה בעניין החבות
עוולת התקיפה מעוגנת בסעיף 23 לפקודת הנזיקין (נוסח חדש) התשכ"ח – 1968 (להלן:"פקודת הנזיקין"):
"23. תקיפה