הובהר לעובדת מראש שהפנסיה ופיצויי פיטורים לא ייגזרו מהבונוסים, בית הדין לעבודה פסק אחרת
ראשי » רגולציה » פסיקה בדיני עבודה » הובהר לעובדת מראש שהפנסיה ופיצויי פיטורים לא ייגזרו מהבונוסים, בית הדין לעבודה פסק אחרת
מעסיקולוג 07/07/2020 6:00
הפסיקה קובעת שבחינת אופי רכיבי המשכורת נעשית בהתאם למהותה של התוספת, ולא בהתאם לכינוי שניתן לה על ידי המעסיק
האם יש לראות בבונוסים שהעובדת קיבלה במהלך עבודתה שכר יסוד לצורך הפרשות סוציאליות? בשאלה זו נדרש לאחרונה לדון בית הדין לעבודה.
נפסק שהסכומים ששולמו לעובדת בנוסף לשכר היסוד הקבוע מהווים חלק אינטגרלי ממנו, ולכן היא זכאית להפרשות לפנסיה ולפיצויי הפיטורים גם מתוספת השכר שהוגדרה בתלוש המשכורת כבונוס.
זאת על אף שבהודעה על תנאי העסקה שנמסרה לידי העובדת, הובהר שהיא תהיה זכאית לבונוס המותנה ביעדים הנובעים מהפקת אירועים, וצוין מפורשות שבונוס זה אינו מהווה חלק משכר היסוד לצורך תנאים סוציאליים. בית הדין לעבודה פועל על פי ההלכה הפסוקה, לפיה עליו לבחון את מהות התשלום במנותק מההגדרה שניתנה לו על ידי מי מהצדדים.
* העובד דרש בונוסים עבור התקופה שנעדר מהעבודה, וזכה בתביעה
* דן פינק: "בונוס גבוה פוגע בביצועי העובדים"
* פסיקה: הבונוס נלקח בחשבון גם לצורך תשלום פנסיה, פיצויי פיטורים ודמי חופשה
העובדת הועסקה בחברה בתפקיד אחראית שיווק וקידום אירועים של מוצרי קוסמטיקה. לטענתה, החלה עבודתה בשכר בגובה של 6,000 שקל, ועם הזמן שכרה עלה עוד ועוד. למרות זאת, שכר הבסיס נותר זהה והעלאות השכר הוגדרו בתלוש השכר כבונוס. כאשר פוטרה, חושבו פיצויי הפיטורים משכר הבסיס המקורי.
החברה טענה להגנתה ששכר העובדת כלל לא הועלה במהלך תקופת העסקתה, אלא היא קיבלה בונוס שהותנה בעמידה ביעדים והיה נתון לשיקול דעתה של החברה. לפיכך, כך נטען, מדובר ברכיב שכר שאינו מהווה חלק משכר היסוד לצורך הפרשות לגמל ולצורך חישוב פיצויי פיטורים.
שכר או תוספת?
הפסיקה קובעת שבחינת אופי רכיבי המשכורת נעשית בהתאם למהותה של התוספת, ולא בהתאם לכינוי שניתן לה על ידי המעסיק.
הכלל הוא ששכר עבודה מהווה תמורה קבועה בגין עבודה, בשונה מתוספת מותנית המשתנה מחודש לחודש, וכן בשונה מתוספות המהוות החזר הוצאות.
חריגה מכלל זה תיתכן במקרה בו הצדדים קבעו זאת באופן מפורש במסגרת הסכם קיבוצי או במקרה בו הוכח שאכן מדובר בתוספת שאינה מותנית [סע"ש 65353-06-15].
רק תשלום שאינו מותנה בתנאי או בגורם מיוחד, הוא למעשה חלק משכר היסוד המובא בחשבון לעניין חישוב פיצויי פיטורים. כך למשל, מענקים בסכומים קבועים, שמשמעותם "עמלות" המתווספות לשכר, הוכרו בפסיקה במסגרת הסכום הקובע לחישוב פיצויי פיטורים.
גם תשלום קבוע שניתן לעובד על עצם נוכחותו בעבודה, ללא כל תנאי, נחשב כשכר רגיל. במקרים אלו יחושבו פיצויי הפיטורים על פי שכר הבסיס + ממוצע העמלות ב-12 חודשי העבודה האחרונים. יש לציין שבונוס המותנה ברווחי המעסיק אינו מהווה חלק מהשכר לצורך תשלום פיצויי פיטורים.
במקרה זה, ובניגוד לדרישות החוק, כלל לא צוין בטופס ההודעה לעובד מהו שכר הבסיס. מדובר בחובה רישומית המוטלת על המעסיק, והיעדר רישום של שכר העבודה – המהווה פרט מהותי – פועל לרעת המעסיק במובן זה שעליו נטל הראיה להוכיח מהו שכר הבסיס.
נפסק שהחברה לא הצליח להוכיח את טענתה לפיה הבונוס נגזר מהיקפי המכירות, אישיים או מחלקתיים. בנוסף לא הוצגו ראיות בנוגע למחזור העסקאות או הרווחים של החברה, באופן שניתן להתחקות אחר הסכומים ששולמו מדי חודש ואופן חישובם.
כך חויבה החברה לשלם לעובדת השלמת פיצויי פיטורים בסך כ-18 אלף שקל, השלמת הפרשות לפנסיה בסך כ-6,000 שקל, ולכן השלמת פדיון חופשה בסך כ-1,000 שקל.
[ד"מ 29749-11-18]
בית הדין: הפיצוי לעובדת בהיריון שפוטרה יוּפחת אם…
בית הדין לעבודה: סמיכות הזמנים בין השימוע לפיטורים…
בית הדין לעבודה: המעסיק גרם לעובדת לחוויה של השפלה…
בית הדין לעבודה: ניתן לקיים לעובד שימוע גם לאחר…
בונוס לעובדים בית הדין לעבודה