אמא, אנחנו עניים? | הריון | לידה | טיפת חלב ברשת | תינוקות | פעוטות | התפתחות הילד
מאת: ליאת ציוני מורד | פורסם: 25/8/2016
כיצד תחנכו את הילדים לילדים ללמוד ולהבין דבר או שניים אודות עבודה קשה, ערכו של כסף והוצאות מחושבות?
"אמא אנחנו עניים?" השאלה הזו נשאלה יותר מפעם אחת על ידי הילד הגדול שלי. ברוב המקרים היא נשאלה בתגובה לסירוב שלי לקנות עוד משחק. זה אתגר ללא ספק. הרצונות בהם אנו מתנהלים סותרים זה את זה לעיתים קרובות: אנחנו רוצים לא להחסיר מהם דבר, אבל שידעו להעריך כסף, רוצים להשקיע בהם חוגים, טיולים ומתנות אך נאבקים ביום יום כלכלי, לא קל.
אז זהו, שהאחד לא חייב לבוא על חשבון השני, לדעתי האישית, ניתן למצוא את שביל הזהב. יתרה מזאת תפקידי כאמא הוא לא רק לאפשר, אלא גם לחנך.
האינסטינקט הראשוני שעלה בי למשמע השאלה היה לענות בשלילה מוחלטת. אנחנו ממש לא עניים. אז לקחתי אוויר וניסיתי לברר עם האיש הקטן שלי מה זה אומר להיות עני. הצבעתי בפניו על כך שיש אוכל במקרר, יש לנו בית, יש לו מגוון של בגדים, כל הציוד לבית הספר שהוא צריך והרבה מאוד משחקים וספרים. הוא טען שאני מגבילה אותם לחוג אחד ושהתגובה לבקשתו לקנות סוני פלייסטיישן נענתה בשלילה כי זה יקר מדי. מה שקפץ לי לראש כמובן זה שהוא מפונק קטן וחצוף. טוב שלמדתי עם השנים לקחת אוויר לכמה שניות לפני שאני עונה. אז ניסתי להסביר לו עקרונות כלכליים בלשון פשוטה. הסברתי לו שיש לנו כסף, אותו אנו מקבלים בזכות משכורת מהעבודה שאנו עובדים בה. הוספתי שזה בדיוק כמו חפיסת שוקולד - אם תאכל את כל החבילה ברגע שתקבל, יום אחרי לא יישאר לך שוקולד. אם אקנה לך כל מה שתרצה לא יישאר כסף לאוכל, לחשמל, לבגדים.
אבל יותר מלדעת להסביר לו לאן עלינו לנתב את הכסף, הפריעה לי העובדה שהוא לוקח דברים כמובן מאליו. אז כן אני רוצה שעולמו יהיה בטוח, יחד עם זאת אני רוצה שהוא יעריך את מה שנמצא בעולמו: קורת גג, אוכל או משפחה אוהבת - הם לא חלק ממציאות החיים של הרבה מאוד ילדים בארץ ובעולם. אני מוקירה תודה יום יום על מה שיש לנו ואני יודעת היטב שההבדל בין יש לאין עלול להיות מהיר מאוד. הסבתי את תשומת לבו לחבר שגר בדירה קטנה, לכותרות בעיתון שמדווחות על מצב העוני ועל ילדים רעבים ולבחירה המתמדת שאנו עושים בקשר למה כן ומה לא. הסברתי לו שבעלות של סוני פלייסטיישן שהוא רצה אפשר לקנות אוכל לכל החודש, שהעלות של ספר שווה לעלות של חבילת חיתולים לקטן. הראיתי לו שקנינו מטרנה לא בשבילנו אלא כדי להעביר למשפחה שהתינוק בה בוכה מרעב, כי להם, באמת אין כסף. הסברתי לו גם שאם אנחנו יכולים קצת לעזור למישהו אחר זה - הרבה יותר חשוב מעוד משחק בשבילו או חולצה בשבילי.
הוא הבין. כשהוא הלך עם הסבתא שלו לקנות תיק הוא שאל מה העלות ואם זה לא יקר מדי.
הבין הכל? אין לי מושג, כנראה שזו שיחה שתחזור על עצמה שוב ושוב, אבל אני מקווה שבסופו של יום אני אצליח לגדל את הילדים שלי , להיות למבוגרים שבודקים כמה כסף יש להם בארנק לפני שהם מוציאים אותו ויותר משמעותי לכאלו שיודעים להכיר תודה על מה שיש להם.
מאת ליאת ציוני מורד
מאמנת משפחתית כלכלית
0523932031