קפיטליזם היא תורה כלכלית וחברתית שהתפתחה באירופה בין המאה השש עשרה והמאה התשע עשרה, המבוססת בעיקרה על הזכות של פרטים וקבוצות לקניין פרטי והחופש לסחור בו כרצונם, תוך הסתמכות על אכיפת זכויותיהם באמצעות הרשות השופטת וזרוע אכיפה יעילה. תחת מונח זה נכללות גם תורות מוסר (דוגמת הליברליזם) התומכות בזכות הבעלות הפרטית ובצמצום הגבלות ממשלתיות על מימוש זכות זו.
2 המערכת הכלכלית והחברתית הקפיטליסטית
2.1 בעלות פרטית על הקניין
2.2 פעולה רציונלית
2.3 הגבלת שימוש באלימות וכוח המדינה
2.4 גישות להגדרת חברה קפיטליסטית
3 כלכלה קפיטליסטית
3.1 מידת החופש הכלכלי
3.2 חופש כלכלי ודמוקרטיות
3.3 מדינות קפיטליסטיות ומדינות רווחה
4 כלכלות קפיטליסטיות, מאפיינים וביקורת
4.1 צמיחה כלכלית ורמת חיים גבוהה
4.2 דגש אינדיבידואליסטי
4.3 זכויות פוליטיות וזכויות אזרח
4.4 לגליזם והגנה משפטית
4.5 ניעות כלכלית
4.6 הטיה צרכנית
4.7 התפלגות ההכנסות
4.8 תנודתיות ומשברים כלכליים
4.9 קפיטליזם ואימפריאליזם
4.9.1 נאו-אימפריאליזם
4.9.2 גלובליזציה
5 סוגים של משטרים קפיטליסטיים
5.1 תורות קפיטליסטיות
5.2 תורות אנטי-קפיטליסטיות
המונח קפיטליזם מבוסס על שם-התואר הלטיני capitalis ("ראשי, עיקרי"), שנגזר משם העצם caput, שפירושו "ראש", שכן הונו של אדם בתקופה העתיקה נמנה במונחים של צאן, בקר ועבדים. אף שאדם סמית נחשב לאבי תורת הקפיטליזם, הוא לא השתמש במונח מעולם ותיאר את המערכת הכלכלית המועדפת עליו כ"מערכת החירות הטבעית". סמית, עם זאת, עשה שימוש נרחב במילה "הון" (Capital) בתארו את שיפור ההון כמטרה המרכזית של המערכת הכלכלית והפוליטית.
השימוש הראשון המוכר במונח "קפיטליזם" מופיע אצל תאקרי בשנת 1854, במשמעות בעלות על הון. השימוש המודרני הרחב הראשון במונח בא בספר "הקפיטל" של קרל מרקס ופרידריך אנגלס, המתייחס למערכת הייצור הקפיטליסטית ול"קפיטליסט" במובן של בעלים של אמצעי הייצור. המונח החל לשמש בהרחבה לתיאור השיטה הכלכלית הקפיטליסטית, כפי שניתן ללמוד מהשימוש של מאקס ובר במונח בכותרת חיבורו הידוע "האתיקה הפרוטסטנטית ורוח הקפיטליזם" משנת 1904 ומכותרת ספרו של הכלכלן ורנר זומברט "קפיטליזם מודרני" משנת 1906. שימושם המקורי של מרקס ואנגלס במונח היה ככינוי גנאי, אך המונח אומץ גם על ידי התומכים בקפיטליזם לתיאור השיטה הכלכלית בה הם דוגלים.
המערכת הכלכלית והחברתית הקפיטליסטית[עריכת קוד מקור | עריכה]
ערך מורחב – המערכת הכלכלית והחברתית הקפיטליסטית
התאוריה הקפיטליסטית היא דגם העוסק בדרך בה פועלת הכלכלה בחברה. ישנן שתי גישות עיקריות, הראשונה אומרת כי התאוריה עוסקת באמצעים ולא במטרות. לשיטתם התורה הקפיטליסטית מגדירה מספר תנאי יסוד חשובים הקובעים את אופן התפתחותו של מה שמכונה על ידי פרידריך האייק "סדר מתפתח מאליו" - אופן ארגון והתפתחות כלכלי וחברתי, הנוצר על ידי בני אדם באופן וולונטרי וללא הכוונה. הקפיטליזם מגדיר מה צריך לעשות כדי להביא להיווצרות סדר מתפתח מאליו, אך אינו עוסק בהערכת טיבם, איכותם או מידת מוסריותם של השינויים. במלים אחרות, הקפיטליזם עוסק במה שיש ומה שיכול להיות, לא במה שצריך להיות.
ישנם אחרים הטוענים שהתאוריה הקפיטליסטית מבקשת להציג סדר חברתי ראוי יותר ונכון יותר בעיני הוגיה לעומת חלופות אפשריות אחרות.
קפיטליזם הוא שיטה כלכלית וחברתית שבסיסה הרעיוני הוא התפיסה שהתפקוד היעיל ביותר של מערכת כלכלית וחברתית יושג כאשר תישמר החירות האישית של הפרט, ובמיוחד כשתישמר זכותו לבעלות פרטית על קניין. שאר עקרונותיה של התאוריה נובעים מתפישת יסוד זו.
בעלות פרטית על הקניין מוגדרת בתאוריה הקפיטליסטית כיכולתו של פרט לעשות כל שימוש ראוי ברכושו. על פי גרסאות מסוימות גם גופו של אדם נחשב חלק מ"רכושו". הסייג היחיד שמציב הקפיטליזם לשימוש זה הוא שמימוש הבחירה החופשית של אדם לא יפגע בחירותו של פרט אחר לפעול באופן דומה.
התורה הקפיטליסטית מניחה הנחות מסוימות על טבע האדם. המודל הבסיסי שלה הוא רציונליזם ותועלתנות. המודל הרציונלי תועלתני הטהור מניח אדם יודע כל המסוגל לשקול את כל האפשרויות הקיימות, לדרג אותן. בנוסף הוא יודע להגדיר לעצמו את התועלות האפשריות לכל אפשרות מבין דרכי הפעולה, ולבחור בדרך הפעולה האופטימלית שתביא אותו לתועלת המקסימלית.
המודל הטהור כמובן לא קיים במציאות, אך הטענה היא שהוא קירוב טוב לדרך שבה פועלים אנשים במציאות.
פעולה רציונלית המבוססת על בחירה חופשית אינה יכולה להתקיים כאשר אדם אינו יכול לבחור באופן חופשי. מעבר לפעולת גורמים (כמו מזג האוויר) שאינם בשליטתו של האדם, ההגבלה הנפוצה על חירות הבחירה קיימת כאשר אדם אחד מונע מאדם אחר לבחור באופן חופשי, לרוב באמצעות שימוש באלימות.
על–פי התאוריה הקפיטליסטית, כדי לאפשר מימוש של בחירה חופשית ובעלות פרטית על הקניין יש ליצור חסם יעיל שיהפוך את השימוש באלימות לבלתי משתלם בהשוואה להתנהגות שלווה. לשם כך, תובע הקפיטליזם כינון מערכת חוק וסדר יעילה, שבמרכזה מערכת משפטית חזקה המבוססת על מערכת חוקים או חוקה איתנים. כדי למנוע ניצול לרעה של מערכות המשפט והחוק לצורך הפעלת אלימות על–ידי המדינה, גורס הקפיטליזם כי יש להגביל את כוחה של המדינה במקום שבו ניתנה לה דריסת רגל, ולהגדיר באופן ברור מקומות בהם לא תינתן לה דריסת רגל מלכתחילה.
פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: לא מסביר היטב כלל את הגישה המרקסיסטית, על פיה החברה מבוססת על מאבקים בין מעמדות מנצלים ומנוצלים.
כלכלה קפיטליסטית[עריכת קוד מקור | עריכה]
ישנן אמות מידה שונות לבחינת השאלה מהי חברה קפיטליסטית ולדרג את מידת הקפיטליסטיות של חברות שונות. דירוגים א�