﻿﻿ תנ"ך על הפרק - דברי הימים ב כג - המלכת יואש / הרב צבי שוויגר שליט"א
נאמר בסוף הפרק הקודם:
וַעֲתַלְיָ֙הוּ֙ אֵ֣ם אֲחַזְיָ֔הוּ רָאֲתָ֖ה כִּ֣י מֵ֣ת בְּנָ֑הּ וַתָּ֗קָם וַתְּדַבֵּ֛ר אֶת־כָּל־זֶ֥רַע הַמַּמְלָכָ֖ה לְבֵ֥ית יְהוּדָֽה
וַיְהִ֤י אִתָּם֙ בְּבֵ֣ית הָֽאֱ-לֹהִ֔ים מִתְחַבֵּ֖א שֵׁ֣שׁ שָׁנִ֖ים וַעֲתַלְיָ֖ה מֹלֶ֥כֶת עַל־הָאָֽרֶץ׃
(דברי הימים ב כב י-יב)
ובפרקנו נאמר:
וּבַשָּׁנָ֨ה הַשְּׁבִעִ֜ית הִתְחַזַּ֣ק יְהוֹיָדָ֗ע... וַיִּכְרֹ֨ת כָּל־הַקָּהָ֥ל בְּרִ֛ית בְּבֵ֥ית הָאֱ-לֹהִ֖ים עִם־הַמֶּ֑לֶךְ וַיֹּ֣אמֶר לָהֶ֗ם הִנֵּ֤ה בֶן־הַמֶּ֙לֶךְ֙ יִמְלֹ֔ךְ כַּאֲשֶׁ֛ר דִּבֶּ֥ר יְ-הוָ֖ה עַל־בְּנֵ֥י דָוִֽיד׃
וַיּוֹצִ֣יאוּ אֶת־בֶּן־הַמֶּ֗לֶךְ וַיִּתְּנ֤וּ עָלָיו֙ אֶת־הַנֵּ֙זֶר֙ וְאֶת־הָ֣עֵד֔וּת וַיַּמְלִ֖יכוּ אֹת֑וֹ וַיִּמְשָׁחֻ֙הוּ֙ יְהוֹיָדָ֣ע וּבָנָ֔יו וַיֹּאמְר֖וּ יְחִ֥י הַמֶּֽלֶךְ׃
(דברי הימים ב כג א,ג,יא)
במלכות בית דוד ממתינים לבן המלך שיגדל
(משנה תורה הלכות מלכים פ"א ה"ז)
נראה פשוט שדין זה נכון רק לגבי מלכי בית דוד, שהמלכות הובטחה להם בבלעדיות ואין אפשרות למנות מלך ממשפחה אחרת. לכן זוכה הבן במלכות באופן מובנה למרות גילו. לפי הסבר זה אפשר להבין את מאמר יהוידע הכהן לפני החזרת יואש: "הִנֵּ֤ה בֶן־הַמֶּ֙לֶךְ֙ יִמְלֹ֔ךְ כַּאֲשֶׁ֛ר דִּבֶּ֥ר יְ-הוָ֖ה עַל־בְּנֵ֥י דָוִֽיד׃", דהיינו המלכות עוברת לבן מכורח הבטחת ה' לדוד על המשכיות המלכות בקרב בניו ובניהם.
ליואש חיכו עד גיל שבע, גיל שכבר יש בו מעט דעת ואז מינוהו (בעצת הזקנים).
עד שיגדל ממנים מחליף
כאשר ר' מנחם המאירי מביא דרשה זו של הרמב"ם הוא מוסיף "וממנין אחר עד שיגדל". תוספת זאת הינה לפלא, שכן אצל יואש לא מונה אף אחד בינתיים.
ויש לומר שהמאירי לא נתפס דווקא לדוגמא של הרמב"ם, אלא מתאר מה צריך להיות הסדר התקין בזמן שממתינים למלך המיועד שיגדל; יש למנות מישהו שיתפוס את השלטון וינהיג את המדינה. והסיבה שלא מינו מלך מחליף בגיל הינקות של יואש היא שסבתו, המלכה עתליה, החזיקה את המלכות ולא היה צורך למנות מישהו אחר, אמנם אם לא הייתה מולכת היו צריכים למנות מישהו להנהגת המדינה.
עיקר החידוש של הרמב"ם - שממתינים
בספר מערכי לב הקשה על הרמב"ם, מהיכן יש לו הוכחה שהמלכות עוברת בדווקא לבן, ואפילו הוא קטן. שמא במקרה כזה המלכות תעבור לאחד הדודים, אחי המלך הקודם, אשר גם הם צאצאיו של דוד המלך. והרי מיואש אין הוכחה שהמלכות עוברת בדווקא לבן משום שסבתו, המלכה עתליה, הרגה את כל דודיו.
ויש לומר שהרמב"ם באמת לא בא להגיד שהבן הרך קודם לאחד מדודיו, אלא הרמב"ם בא לחדש שבמידה ויורש העצר הוא רך בשנים, ממתינים לו ואין מעבירים ממנו את המלכות.
מלכות יואש מרוצה על העם
וַיִּכְרֹ֨ת כָּל־הַקָּהָ֥ל בְּרִ֛ית בְּבֵ֥ית הָאֱ-לֹהִ֖ים עִם־הַמֶּ֑לֶךְ וַיֹּ֣אמֶר לָהֶ֗ם הִנֵּ֤ה בֶן־הַמֶּ֙לֶךְ֙ יִמְלֹ֔ךְ כַּאֲשֶׁ֛ר דִּבֶּ֥ר יְ-הוָ֖ה עַל־בְּנֵ֥י דָוִֽיד׃
(דברי הימים ב כג ג)
שיהיו לעזרתו.
ובספר מלכים כתב:
וּבֵ֥ין הַמֶּ֖לֶךְ וּבֵ֥ין הָעָֽם - ...שיהו עבדים למלך.
רואים כאן שעניינה של מלכות היא קבלת העם ברצון את המלך עליהם. וכן מצאנו במלכות דוד (שמואל ב ה) שהעם בא לקבל את מלכותו, וכן גם במלכות שאול.