יורם (ולעיתים שרגא) – מקורו של הכינוי "יורם" ככל הנראה במחזה "ילדי הצל" מאת בן-ציון תומר, שהתפרסם בארץ בשנות השישים. גיבור המחזה יורם הוא חנון המנסה להפוך לצבר "גזעי", אך אינו יכול להתעלות על גלותיותו, דבר שמוטח בפניו שוב ושוב על ידי חברי הקיבוץ. המונח יצא משימוש החל משנות התשעים. ככלל מדובר בווריאציה קלה יותר של החנון, הדומה ל"מרובע".
גניחט/לאטח/נחנח/ניחנח – סוג של חנון נשי, חלש ושברירי, המסרב לבצע פעילות גופנית. ציטוט מהחמישייה הקאמרית: "מי שלח כזה לאטח לגולני?"
ילד טוב ירושלים – זהו סוג של חנון המאופיין בהיותו שמרן, ישר, תמים ועושה את מה שאומרים לו, מבלי לקחת שום סיכון או לעבור על כללי החוק והמוסר. על כיפות לילדים שהיו עשויים מארבעה משולשים, היה מקובל לרקום את המילים "ילד טוב" ו"ירושלים", ושני סמלים יהודיים הקשורים בדרך כלל עם העיר (חומות ומגן דוד או מנורת שבעת הקנים)[2][3].
איליה ברבנר, ‏נקמת היורמים: איך השתלטו החנונים על חיינו?, באתר ‏מאקו‏‏, ‏23 בפברואר 2011‏
אוחזר מתוך "https://he.wikipedia.org/w/index.php?title=חנון&oldid=27609316#מלים_נרדפות"