"כל העמים תקעו כף" | אתר ישיבה
דף הבית בית מדרש חגים וזמנים ימים נוראים ראש השנה תקיעת שופר
צלם אלוקים בישראל ובגוים (2)
"כל העמים תקעו כף" וכו' (תהילים מז, ב). טרם שאנו נגשים למצות היום - השופר, שתוכנה הכרזה והמלכה של מלכו של עולם, אנו שולחים הזמנה להשתתף אתנו יחד לכל באי עולם ותושבי חלד. ובכל מקום אשר בני ישראל נחתים שם על פני שבעה ימים, בבתי כנסיות ומדרשות ובצריפים עלובים ובמחנות הסגר מאחורי גדרי תיל, אנו חוזרים ושונים שבע פעמים על ההזמנה. לעמים ומדינות אדירות, לשולטים בימים וביבשות, לעמים טרודים ומטורדים בהגדלת כל אחד את כתרו ובהרמת כסאו מעל לאומות אחרות, לעמים אכולי שנאה וקנאה ותחרות אוכלי איש בשר זרוע רעהו, העסוקים בצחצוח חרבות ובהתכוננות למלחמה חדשה, אנו שולחים את דבר האומה הישראלית להצטרף בהמלכת מלכו של עולם, לתקוע כף איש לרעהו לעזוב את מעשה הרשע ומחשבות הזדון, להתאחד כולנו יחד תחת כתרו של מלך עליון להכריז ולקבל עלינו כולנו יחד את עול מלכותו.
ואנחנו יודעים - גם הפעם תשאר הקריאה כקול קורא במדבר, גם הפעם תשאר היד שלנו תלויה באויר, גם הפעם יתקימו הדברים "נדיבי עמים נאספו עם אלקי אברהם", צאצאי אותו אדם מופלא הנושאים בתוך עצמותם את דבר האלקים, אשר גם הם כמוהו מקבלים תמורת זה מנת גורל של לעג ומשטמה ומחנות הסגר וכבשני אש, המתנדבים בעמים, העם בני בניו של ראשון לגרים, בני בניו של אברהם העברי, שכל העולם כולו מעבר אחד והוא מעבר אחר. הם הם שנאספו, הם הם הכרוזים והם הם השומעים.
ומ"מ אין אנו נרתעים. בקרן השופר של האיל הכפוף, אשר כל כוחו אינו אלא בפיו, אשר כל יצירתו ובואו לעולם אינו אלא תוך מסירות נפש. אנו מכריזים על אזנים אטומות "ה' מלך על גויים!" בין שתרצו, בין שלא תרצו, בין שתכירו בכך בין שלא תכירו, מלכות ה' גדולה ממלכותכם, השגחת ה' היא הקובעת את מהלך דרככם, ואף אם תוסיפו להתכחש, ואף אם כהנה וכהנה תוסיפו להחניק את דבר ה' ותצרו צעדיו של עם ה', ואף אם תהפכו את העולם כולו לבית סוהר גדול - ה' מלך! לא רק אמונה בעתיד כי "ימלוך", אלא גם "מלך". כי כל מעשיכם ותככיכם וערמימיותכם לא יועילו להזיז אף כמלא נימא את דרך ההשגחה בעולם ורצון ה' הוא קם והוא יקום. ואף אם תעצמו עינים - "כנשא נס הרים תראו!". ואף אם תאטמו אזניים - "כתקע שופר תשמעו!". תנאי אחד אבל אנו מטילים בדבר - "אלקים ישב על כסא קדשו" (ישעיה יח, ג), כשיתישב על כסא מלכותו, כסא כבודו, אשר הוא הנהו העם הישראלי אשר לפעמים צולע הוא, אבל הולך הוא ונשלם, הולך הוא ונשלם בדם מליונות בניו, אשר את דמם שפכתם, הולך ונשלם הוא במליונות האנחות של מחוסרי כל אשר אתם שללתם מהם, הולך ונשלם הוא בהרהורי התשובה ובקבלת עול מלכותו על האומה הישראלית ברגעים הקדושים הללו - "אמרו לפני מלכויות כדי שתמליכוני עליכם" (ראש השנה טז א), נקשיב ונשמע בקול השופר הזה, קול השופר הגדול, אשר יה"ר ובמהרה יתקע ואזננו תשמענה ועינינו תראינה בשוב ה' ציון או"א.