מידות רעות | תראה לי את החבילה שלך
קלוז-אפ על ה’חבילה’ הגברית – זה הטרנד האחרון בעולם הפרסום. קידום שוויון מגדרי או פרובוקציה וולגרית?
במלתחות של מכון הכושר אותו אני נוהג לפקוד (נו, טוב, להיגרר בשערות ראשי) מתקיימת אינפלציה של “דיבור גוף גברי” – מה אכלתי, כמה ירדתי, כמה משקל הנפתי, והאם אני נראה שמן בפרופיל…נדמה שכל בנאי שרירים מנופח גילה את הכוסית הפנימית שבו. כל ה-”שיחות מלתחה” האלה מתקיימות בעירום, אגב.
זו תוצאה של הלגיטימציה החברתית שקיבל הטיפוח המטרוסקסואלי, ושל מודעות גוברת למבט הנשי (החדש) הבוחן. ולא פחות מכך, גם המודעות למבט הגברי המשווה. (וברור. הגודל לא קובע..יה רייט)
זה התחיל עם צילומי הפפראצי של ג’ון האם (“מד מן”) שתיעדו את חיבתו של הכוכב להתהלך נטול תחתונים במכנסיו. כל הרשת ריירה על תמונות התקריב של תויו המשורטטים מבעד לבד והשמחה הייתה רבה.
(ג’ון האם מסתובב “קומנדו”)
גם ה-אב הרוחני של כל המטרוסקסואלים, דיויד בקהאם, בצילומי הפרסומת לקו ההלבשה שלו לh&m , דחף את הבליטה שלו לחזית הצילום. אבל במקרה הזה מדובר בתחתונים כך שאיש לא ציפה שנתרכז בבלורית הבלונדינית שלו.
(דיויד בקהאם – מעניין באיזה שמפו הוא משתמש…)
אבל מי שלקח את ה”החפצה הגברית” למחוזות חדשים הוא המגזין הנחשב “VICE” שהגיליון האחרון שלו הוקדש לצילומי חבילות גבריות שצילמה צלמת האופנה קלייר מילבראט.
בהפקת האופנה התמקדה הצלמת בפלג גופם האמצעי של הדוגמנים, אותו מעטרת זיקפה ברורה הבולטת מתחת לאריג המכנסיים. את הראשים של הדוגמנים היא ערפה. אם בגלל “צנעת הפרט” ואם בגלל ש-למי יש ראש כשהזין עומד.
(ואף מילה על הגודל הנרמז בצילומים. פוטושופ וגרביים מגולגלים! ושאף אחד לא ינסה לשכנע אותי אחרת)
התגובות לצילומים הפרובוקטיביים התניידו על המנעד שבין “דוחה ו-וולגרי” ל”חתרני ומרגש”. כך או כך הם עוררו סערה לא קטנה – האם מדובר ב”מענה לתשוקה הנשית” כפי שטענה הצלמת, או שאולי רק בפרובוקציה וולגרית שנועדה למכור עיתונים.
את סדרת הצילומים הסבירה קלייר מילבארט כתגובת נגד לאופן שבו מוצגות נשים במדיה. זו דרכה, היא טענה, להפוך על פיהן את המוסכמות המגדריות ולעורר גברים לגלות רגישות לגבי האופן בו מוצגות נשים במדיה העכשווית. כפי שכתב גם תומר מיכלזון ב”הארץ”.
הזליגה של האובייקטיזציה המינית מעולם המושגים הנשי לגברי צוברת תאוצה בשנים האחרונות. התרבות ההומוסקסואלית שמצאה את דרכה למיינסטרים, המצאתו של מושג ה”מטרו-סקסואל”, ותרבות הפורנו האינטרנטי, הפכה את החיפצון הגברי למושג שיווקי שגור.
“סקס מוכר” – הסתבר, היא אקסיומה שפועלת לכל הכיוונים.
סוף סוף אנחנו, הגברים, טועמים מהתבשיל המעופש אותו האכלנו נשים בכמויות לאורך ההיסטוריה. והאמת – זה לא ממש טעים.
השימוש בהחפצה גברית הוא חלק ממה שמכונה בארצות הברית “פמיניזם-ליפסטיק” – ניכוס התנהלות “גברית” כדי לנגח את הצד המדכא, תוך שימוש באותם כלים בהם גברים משפילים נשים.
היום, נשים רבות מצהירות בגאווה שהן מעדיפות את הגבר שלהן שעיר, או חלק דווקא, וקרחת היא טרן-אופ וכרס היא ביג נו-נו ומי שגבותיו חברו להן יחדיו- שיתרחק. ההתייחסות הביקורתית אל הפיזיות היא כבר מזמן לא נחלתם הבלעדית של גברים נבערים ודכאניים. מכאן, כנראה, כבר קצרה הדרך להתייחסות נשית אל הגוף הגברי כאובייקט מיני טהור.
ההפנמה הנשית, ארוכת השנים, כמי שמשמשות מושא להתבוננות חיצונית, חצתה את הגדר אל העולם הגברי החדש. בסופו של דבר, כמו תמיד, זה הכסף שמדבר, ואוכלוסיית הגברים היא קהל יעד צרכני שרחוק ממיצוי מבחינת תעשיית היופי והאופנה.
זהו אינטרס ברור של התעשייה להפנות את אותו תסכול מובנה (ששולח נשים כה רבות לזרועות הפלסטיקאי), גם אל הגברים שבחבורה. המשת”פים התקשורתיים מגביהים את רף ה-”כך נראה גבר” בדיוק באותו אופן בו הם נוהגים כשמדובר באידאלים נשיים. וזה עובד.
(עוד “חבילות ארוזות היטב” מהפקת האופנה של קלייר מילבראט ב “וייס”)
אז נכון, ההחפצה בעולם הייצוגים התקשורתיים רחוקה מלהיות עניין סימטרי. עדיין מוכרים לנו מכוניות עם בחורה בביקיני ולא עם גבר בבוקסר. ובסופו של דבר, גבר צרכני הוא לא בהכרח גבר פמיניסטי. ועדיין, ייתכן שמשהו בגיוון הייצוג הגברי והנשי במדיה, מתרחב.
האם יש צורך בקלוז-אפ על חבילות גבריות כדי לקדם שוויון מגדרי”? בזה אני לא בטוח.
והלינק להפקה המדוברת, כאן
ולדף העסקי שלי בפייסבוק - https://www.facebook.com/erez.erezamiran?ref=br_tf
תגיות: VICE, אופנה, ג'ון האם, גברים, דיויד בקהאם, החפצה, זיקפה גברית, ליפסטיק, מגדר, מד-מן, מיניות, ניצול מיני, פורנו, פמיניזם, פרובוקציה, קלייר מילבראט, שויון מגדרי