בקשת רשות ערעור על החלטת בית משפט השלום בתל אביב מיום 26.2.13 (כב' השופט משה סובל).
בהחלטה נושא הבר"ע שלפני נדחתה בקשת רשות ערעור שהגישו המבקשים על החלטת כב' רשמת ההוצאה לפועל מירב כפיר שדחתה את בקשתם לבטל הליך פינוי של דירתם.
החלטת כב' רשמת ההוצאה לפועל ניתנה במסגרת תיק הוצאה לפועל שנפתח בשנת 2000 למימוש משכון על זכויות של דניאל מיכאל בדירה מכח הסכם מכר בינו לבין המבקשים כמוכרים אשר נותרו הבעלים והמחזיקים בדירה ושנגדם הוצא צו פינוי.
בין לבין, הגישו המבקשים תובענה (ה"פ 177125/01) בה עתרו להצהיר שאין לבנק זכות לפנותם מהדירה במסגרת תיק ההוצל"פ למימוש המשכון נגד הקונה ושהם זכאים להגנה על פי סעיף 33 לחוק הגנת הדייר. התובענה נדחתה בפסק דין סופי וחלוט בו נקבע בין היתר שהבנק זכאי לנקוט הליכים למימוש המשכון בתיק ההוצאה לפועל כנגד המבקשים.
לאחר מכן, בקשה שהגישו המבקשים לסגירת תיק ההוצל"פ נדחתה בהחלטה חלוטה של כב' רשם ההוצאה לפועל אדי לכנר בה נקבע שכל שנותר לדיון הוא שאלת הדיור חלוף.
בהמשך, בפסק דין סופי וחלוט שניתן ביום 15.8.10 נתקבלה תביעת שהגיש הבנק (ה"פ 1043/04) כנגד המבקשים להורות על רישום המשכנתא על הדירה שתנאיה יכללו גם ויתור על הגנות הקבועות בסעיף 33 לחוק הגנת הדייר וסעיף 38 לחוק ההוצאה לפועל (דיור חלוף).
לאחר שעיינתי בבר"ע על נספחיה, בהחלטות ובתגובת המשיב לבר"ע, החלטתי לדחות את בקשת רשות הערעור.
החלטת כב' רשמת ההוצאה לפועל לדחות את טענות המבקשים – עליהן חזרו בבר"ע שלפני – לפיהן המשיב אינו זכאי לממש המשכון בתיק ההוצאה לפועל נגדם אלא יש צורך בפתיחת תיק הוצל"פ חדש לאחר רישום המשכנתא על הבית, מבוססת על שנקבע בפסקי דין חלוטים ובהחלטות חלוטות בעניינם של המבקשים בהליכים האחרים בין הצדדים כפי פורטו לעיל.
ההחלטה לדחות את טענת המבקשים לפיה שמורה להם הזכות לבצע מכר עצמי של דירתם מיישמת לכאורה את הוראות החוק על נסיבות המקרה דנן (ראו סעיף 81ב1(ג) לחוק ההוצאה לפועל).
זאת ועוד, טענות המבקשים בעניין הסכם המכר לכאורה מיום 11.1.13 לא נדונו בהחלטה נושא הבר"ע זאת מאחר ולא הועלו לפני כב' הרשמת אלא לראשונה במסגרת הבר"ע על החלטת הרשמת. מה גם שלכאורה עולה מהחלטת כב' הרשמת (שלא צורפה במלואה לבר"ע ועיינתי בה מתוך תיק קמא בנט המשפט) ומהחומר שלפני שמכירת הדירה במחיר התמורה שבהסכם המכר הנטען על ידי המבקשים אינה מספיקה לסילוק מלוא החוב למשיב וטענות המבקשים ביחס לגובה החוב נטענו על דרך הסתם ללא גיבוי מספרי.
לא מצאתי פגם ממשי בהחלטה נושא הבר"ע שלפני במסגרתה נדחו השגות המבקשים על החלטת כב' רשמת ההוצלפ המצדיק התערבות בערכאה זו.
בהתאם נדחית גם הבקשה לסעד זמני שהוגשה במסגרת הבר"ע כאן.
הערבון שהופקד על פירותיו יחולט בהתאם על חשבון ההוצאות.
ניתנה היום, 8 מאי 2013, בהעדר הצדדים.