ניוזלטר בנושא חיבור לנשיות - מאת חולדה הנביאה - נביאת זעם מודרנית ורקדנית בטן
רקדניות בטן, כידוע, אוהבות להטיף לכל מי שמוכן לשמוע וגם למי שלא אבל הוא לא מספיק אסרטיבי, בעד קבלת הגוף, חיבור לשחלות, מעגלי נשים (מה זה?) וכיוצא בזה. הן עצמן מתייחסות לדברים יותר על דרך המטפורה, בדומה ליחסן למשפט שהן חוזרות ומשמיעות: "ריקוד בטן הוא מחול מקצועי כמו כל מחול אחר ואני השגתי את מה שהשגתי בשעות על שעות של עבודה בבית". כלומר הן יקבלו את הגוף כשהוא יהיה כמו שהן רוצות, יתחברו לשחלות אם זה שחלות של תרנגולת במעורב ירושלמי ויגיעו למעגל נשים אם ישלמו להן כדי שהן יופיעו שם עם חליפה עמוסת פאייטים, נעלי זהב ואיפור כבד מול חבורת שנטיות במדבר.
נבדוק נא מהו אותו קונספט: "להתחבר לנשיות". אם להתחבר לנשיות זה להוציא את הטוסיק על ידי יצירת לורדוזה בגב על גבול פריצת הדיסק, לנפח את הציצים שלך למימדים שלא נועדו לך (אם מעל או אם מתחת לעור), להתאפר כמו דוב פנדה במסיבת השקה של הבושם החדש של גוצ'י, להשתמש בתכשיטים לפי העיקרון של "כל המרבה הרי זה משובח", ולהעמיס על עצמך קריסטלים ופאייטים עד שאפשר להתבלבל בינך לבין עגל הזהב – אם כל זה זה להתחבר לנשיות אז רקדניות בטן אכן מחוברות, מצד שני גם אניטה פללי מחוברת.
אם כך כמה כללי זהב של החולדה:
רקדנית בטן - עם תגובה אלרגית לפאייטים, מתעבת מוזיקה שמחה ואת המושג: "יאללה אקשן", מנפצת סטיגמות שרקדנית אמורה לשמח את הקהל, למה?? מה רע ברקמות דהויות משוק הפשפשים, מוזיקת אבלים מקזחסטן ופרצוף ממורמר ואותנטי?
- רקדנית בטן קודרת אמיתית לא תיתפס מאופרת היטב, באין מנוס מרחי על עצמך איפור כלאחר יד ועל תעזרי במראה, זה לא נוח.
- הבגדים הנוצצים נועדו לנוצצים בנשמתם, אם נשמתך אפלה ועכורה כים סוער, התאימי את התלבושות שלך לנשמתך, להתאים את נשמתך לתלבושת ורוד-פיסטוק שהבאת ממצרים זה בלתי אפשרי, האמיני לי.
- חיוך – מיותר.
לסיכום: אם את רוצה להתקרב אצל עצמך אל תטרחי בזוטות כמו נשיות, שחלות, ומעגלים למיניהם, פשוט תשאלי בקול רם (היא קצת כבדת שמיעה) את הנשמה שלך מה היא רוצה והיא תענה לך: עוגיות ולישון (בלי לצחצח).