שקיעה נבוכה
לכודה בין קירות אבודים של שמים
ואלוקים ממשיך להתיז במכחולו המיוסר
והשקיעה מתכנסת בעצמה
מתחמקת מבוראה
ונמסה אל עוד ים ויום של געגוע
רוצחת ונרצחת באחת
שזהו יומה האחרון של השקיעה
ואלוקים בשלו מתיר את ארגמן דמינו
על קנבס של שמים עגומים
יוליה קגנוביץ' 7/10/2006 10:04:55
אוי...זה מקסים...את הבית האחרון קראתי שלוש פעמים, הוא נפלא!
נתנאל בוביס והקונכיות 16/10/2006 09:41:39
תודה לך יוליה אני חייב להגיד שהשיר מושפע ישירות מאחת היצירות הפחות ידועות של אגואוסטו מונטרסו כך שאם אהבת במיוחד את הבית האחרון כנראה שגם את נחשפת לאותה יצירה אני טועה?
משה ללוביץ (שיראל) י 20/10/2006 00:34:08
אני נחשפתי ליצירה זאת של אוגואוסטו שנכתבה אגב בחודשים האחרונים של חייו ----------------------------------------------- נתנאל חביבי הגדלת לעשות בכך שחידשת בנקודת מבטך המופלאה את הדיון האין סופי אודות משמעות יופי ואלוהות. והסיום שלא כמו בשירו של אוגואוסטו נותן בשלות מחשבתית נועזת אל היופי שברגע והקיום השברירי של האדם כאוביקט מטפורי חמקמק. לחכך ידיים בהנאה ולקנא!!!!!
[ליצירה] כיסוף וכישוף חביב אודה ולא אבוש נהנתי מהביקורת שלך על אף שהיא מעידה עלייך שאת\ה ללא כל צל צילו של ספק יוצר בינוני שמנסה לדרך על גב יוצרים מנוסים ומיומנים כמוני על מנת לכבוש את דרכו לפסגה אינני מאשים אותך ואולי אפילו מעט מעריך או מרחם על הטקסט העילג שאתה מוציא מתחת לטלפיך ואותו אתה מנסה לעלות לסדר היום הציבורי על ידי פרפגאנדה זולה ומתלהמת המתרחשת על שכמם החסון של יוצרים גדולים(כמוני:) נו מילא תהנה בכל מארג מזון ישנו האריה וישנו הצבוע אז שיהיה לך שבוע מהמם צבוע מתוק שלי אני :)