החלטה בתיק א 26654/04 - פסקדין
מיקומך באתר: עמוד ראשי >> חיפוש פסקי-דין >> החלטה בתיק א 26654/04
החלטה בתיק א 26654/04
בנק הפועלים סניף הרצליה
אשכר נאווה
על פי כתב התביעה, שהוגש "בסדר דין מקוצר" חבים הנתבעים לבנק התובע (להלן: "הבנק") סכומי כסף ניכרים כמפורט שם; עיקר התביעה נסמכת על חוב לפי הסכם הלוואה שסכומה (קרן) עמד על סך של -.277,000 ש"ח ליום כריתת הסכם ההלוואה, 18.6.2000, נספח ד'1 לכתב התביעה; ההלוואה ניתנה לנתבע מס' 2 (להלן: "זהר") בעוד אשתו, הנתבעת מס' 1 (להלן: "נאוה") מחויבת לה כערבה (להלן: "הסכם ההלוואה").
הסכם ההלוואה נכרת לצורך מימוש הסדר חוב שאליו הגיעו הנתבעים עם הבנק ונכרת באותו היום ולפיו הגיעו הנתבעים להסדר עם הבנק באשר לחובותיהם לבנק באותו המועד, כאשר לצורך תשלום החובות ופריסתם נינתה להם ההלוואה הנ"ל, על פי הסכם ההלוואה, כפי המפורט בהסכם להסדר החוב, נספח ד'2 לכתב התביעה, הוא מוצג במ/7 (להלן: "הסכם הסדרת החובות").
סכום משמותי נוסף שנתבע על ידי הבנק בתובענה זו נובע מיתרת חובה של נאוה בחשבון שנוהל על ידיה בבנק.
בבקשת הרשות להתגונן פרשו הנתבעים יריעה רחבה של טענות נגד הבנק, בכל הנוגע למערכת יחסיהם עם הבנק, הלוואות שנטלו ממנו, הלוואות שלא נטלו ממנו הואיל והבנק לא עמד כביכול בהבטחותיו וכו'. אין לנתבעים טענות לעניין גובה החובות הנתבעים מהם.
זוהר היה בעל עסק עצמאי לקבלנות בניה בשם "זהר פרויקטים" (סעיף 6 לתצהירו) ונאוה הייתה בעל עסק עצמאי של ניהול גן ילדים בשם "גן נאוה" (סעיף 5 לתצהירה).
עיקר טענות הנתבעים נוגעות לכך שהבנק לא עמד בהבטחותיו להעמיד לזהר הלוואת מימון לצורך ביצוע פרויקט שכונה על ידי הצדדים כ"פרויקט יעד" אשר במסגרתו היה על זהר לבצע עבודות בניה מסוימות עבור חברת יעד להנדסה ובנין גדעון פרייזר בע"מ (להלן: "חברת יעד"; סעיף 24 לתצהירו וראה סעיף 3 לסיכומי טענותיו).
לפי זהר, אי עמידת הבנק בהבטחותיו למימון אותו פרויקט, גרמה להתמוטטות עסקיו של זהר ומקנה לו ולנאוה טענת קיזוז (לא ברור כיצד טענה כזו עוזרת לנאווה באשר ליתרה שבחשבונה היא, אך אין הדבר משנה).
ספק אם לאור חתימת הסכם הסדרת החוב יש צורך להידרש לטענה זו, אולם מאחר והנתבעים רואים בה את עיקר הגנתם, לא אמנע מדיון קצר, ולו בהצגת דוגמאות, על מנת לסבר העין עד כמה טענות הנתבעים בעניין זה מופרכות ואפילו על פניהן.
בסעיף 27 לתצהירו טוען זהר שהמימון שהובטח לו ולא קבל מהבנק לעניין פרויקט יעד היה בסך של -.50,000 ש"ח; לעומת זאת, סדר הגודל של הפרויקט עמד על למעלה מסכום של 1 מליון ש"ח, כך שהמימון המדובר היה בסדר גודל של כ 5% מהפרויקט (סעיפים 24, 25 ו 42.ב לתצהירו של זהר).
לא סביר על פני הדברים שאי קבלת מימון, אפילו הובטח, בסדר גודל מזערי ממין זה שלא קבל זהר, היה בו כדי להביא להכשלת הפרויקט דבר המקנה לזהר, כפי גישתו, טענת קיזוז בגין הנזקים שנגרמו לו.
זהר מאשר שהוא לא שעבד את הפרויקט לבנק (סוף חקירתו הנגדית בעמ' 6 לפרוטוקול) כך שלא הייתה כל מניעה לזהר לקבל את האשראי הדרוש לו (סה"כ 50 אלף ש"ח כדבריו) ממקור אחר; אלא שאת אי קבלת האשראי ממקור אחר מסביר זהר בכך ש"הייתי עסוק בתוך הפרויקט ומסיבות אלה לא הייתי יכול לקבל אשראי על סמך החוזה בבנק אחר".
אלה דברים חסרי משמעות אמיתית. אם באמת אבדן הפרויקט גרם לזהר נזקים בסכום של למעלה מ -.500,000 ש"ח כטענותיו (סעיפים 42 ו 44 לתצהירו של זהר) ואם הרווח שהיה צפוי לו מהפרויקט עמד על סכום של כ -.175,000 ש"ח (סעיף 42.ב לתצהיר), לא סביר הוא שלא יכול היה להתפנות מעיסוקיו ולקבל את האשראי הנדרש לו, אם כל מה שנדרש היה סכום של -.50,000 ש"ח ואם אכן הבנק לא עמד בהבטחותיו לעניין אשראי זה.
בחינת הנזקים הנטענים על ידי זהר מצביעה על גישתו האבסורדית; בסעיפים 41 ו 42.א לתצהירו טוען זהר שהוא נאלץ להשאיר בידי חברת יעד את מוצרי העץ ששימשו לצורך ביצוע הפרויקט וטוען להפסד כספי בגודל העלות של המוצרים הנ"ל; אלא שבאותם סעיפים הוא מציין שאי העמדת האשראי על ידי הבנק גרמה לכך שהוא נאלץ להסכים שחברת יעד היא שתרכוש את אותם מוצרים !?.
מדוע אם כן נבע לו הפסד מכך שהמוצרים הנ"ל נשארו בידי מי שרכש אותם?
בסעיף 39.א. לתצהירו טוען זהר שכוונתו הייתה שמוצרי העץ ישמשו אותו גם לפרויקטים אחרים, אין דבר שמנע ממנו לרכוש אותם, כחדשים, לאותם פרויקטים שכן ההוצאה בשלב פרויקט יעד נמנעה ממנו; באותו סעיף הוא טוען שהוא התכוון לרכוש אותם בשיק דחוי.
האם הכוונה היא שההפסד שנגרם לו הוא בימי האשראי שלא נוצלו על ידיו? כמה ימי אשראי, באיזו ריבית? ובעיקר: בסופו של דבר זכה זהר וחברת יעד הייתה זו שמימנה עבורו את התשלום עבור מוצרי העץ שבהם עשה שימוש וכך לא נאלץ לשלם עבורם ומה רע בכך?
מעבר לכל זאת, שומט עניין מוצרי העץ את מלוא הבסיס לטענותיו של זהר.
לפי סעיף 42.א לתצהירו, עלות מוצרי העץ הייתה בסך של -.157,197 ש"ח. אם חברת יעד רכשה את המוצרים במקומו (הגם שהעץ נשאר שלה לאחר מכן) הרי שנחסכה מזהר עלות מימון הרכישה של העץ, העולה שלשה מונים על סכום האשראי שהיה עליו לקבל מהבנק! למעשה קבל זהר אשראי רב יותר מזה שלא קבל מהבנק ובכ"ז התמוטט (מבחינתו) פרויקט יעד.
הגנתו של זהר בעניין זה אינה אלא "הגנת בדים" שניתן לדחותה כבר בשלב הדיון בבקשת הרשות להתגונן (ע"א 1266/91 יעקב קרן נ. בנק איגוד לישראל בע"מ ואח', פד"י מו4 עמ' 193).