מה אמרת, יקירי? | ולווט אנדרגראונד
→ אז מה קורה?
אצבעות שחורות 21.2.14 ←
שישי, יום שהוכרז על ידי כיום חופשה, הפך ליום בו אני דגה קישורים ומפה ומשם, עדיין לא מדפדפת בעיתונות הסו"ש המרתקת, ומציעה לכם קטיף דובדנים קליל ואופציה לבחור, בהסתמך על שערי העיתונים, אם בא לכם לגרור אחד מהם הביתה. או את כולם.
לשכת רה"מ מגיבה לטור של קובי ניב על יאיר נ. והנורווגית.
רז זמצקי נעצר בחשד לשוד קשישות.
זמצקי 2001. זמצקי 2009.
נו, מה קשור לבלוג ביקורת תקשורת? זמצקי ערך בין היתר את המקומון תל אביב בתחילת המילניום.
[התחלתי לכתוב את הפוסט אתמול, כולל הקטע על זמצקי, ועוד בראשית דבריי, והנה הבוקר אני רואה שבמי נגד מי הרחיב הבלבית, גם הוא בראשית מדורו].
מאיפה יש לבנימין בן אליעזר מיליונים לפנטהאוז ביפו (אלדד יניב)?
אחרי עשרות שנים בשירות המדינה, בצבא ובממשלה, לבן-אליעזר יש פנטהאוז חדש. הוא שם בצד שקל לשקל, חיסכון ליום צרה, עד שבקופה נצברו תשעה מיליון למטרה. הוא מעולם לא הסביר מאיפה הכסף, וכיצד הצליח מפרנסה בשירות המדינה לגרד מיליונים ולרכוש 300 מטר מול הים ביפו, ולהשקיף על מרכז פרס לשלום, מלמעלה. אבל די לשנאת העשירים: עכשיו כשהוא בן 78, עם תרומה כל כך גדולה למדינה, לא מגיע לבנאדם קצת שקט ופינה פרטית קטנה לשחק עם הנכדים? אבל כש"הצדיק פינטו" רוצה להמליך את הנשיא הבא, פנטהאוז התשעה מיליון שבגבו של המרכז לשלום עוד יחכה. גם הים. גם השלום. כי הלילה עוד צעיר, ופואד גם.
כך לא נגעה איילת שקד בגפני, וכך סולקה רות קלדרון מקול ברמה. מהדורת החדשות החרדית, נייעס, ב-ynet.
האם לפיד לא רצה להתראיין לקול ברמה או להפך?
הפושים של אתרי החדשות.
צוואתו של פיליפ סימור הופמן.
הארץ תרגם קריקטורה מהניו יורקר. אלא שחלק מהתחכום של הקריקטורה באנגלית נובע מהיפוך התפקידים והסטריאוטיפים (שהרי הטענה היא שגברים אינם מקשיבים לנשים), באמריקה הדוברת היא האישה, שברבורי בח"לה לא מעניינים אותה, והשפוף הוא הגבר.
בהארץ לא השכילו לשים לב להבדל הדקיק הזה והסטריאוטיפ נותר על כנו.
(חשיפה: מוטי קהת).
הוושינגטון פוסט מספר שה-FDA אישר 24 תרופות לטיפול באין-אונות של הגבר. אבל כמה תרופות אושרו לנשים? נאדא, זירו, 0.
מתברר שהשאלה לא רק מחקרית (איך מוצאים מה גורם לחשק המיני של נשים), אלא אפילו קצת פוליטית: עד כמה יש לאישה זכות לשפר את חיי המין שלה (הגברים השמרנים לא שמחים עם זה. כנראה סתם פירוש שלי. נורית)?.
האושר אין לו סוף. עמנואל רוזן התחתן ויהפוך שוב לאב בקרוב.
זוכרים שסיפרתי פה ב-1 בפברואר על המדור המוזר של נחום ברנע בו כתב על עפר שכטר+גיא פינס+רותי רודנר?
אז ממי נגד מי, ר' קישור למעלה, עולה שפינס (מעריץ של הנ"ל) כתב לברנע אישית באותו יום ותיקן את טעויותיו.
מה לא הייתי נותנת תמורת האימייל של פינס והתשובה של ברנע (אם הייתה). פליז פליז, גיא, רותי?
​הביטחון הופרט בצהלה (מוסף כלכליסט).
מכירים את זה שמוכרים לכם משהו שאתם לא צריכים, אבל ממש? אז הנה. הכתבה השיווקית הזו בהארץ על מודד כף הרגל.
כולה עקבו אחר ההוראות, השוו מידות בין המדינות השונות (יש בכל אתר ממיר), וזהו.
הרציתי אתמול בפני עובדי גוף מסוים. דיברתי איתם על העובדה שנתניהו לא מתראיין לתקשורת הישראלית. בלי יוצא מן הכלל כולם צידדו בו ואמרו שכן, ככה צריך, מתנהגים אליו לא יפה, אז שלא יתראיין. בחיי.
פוסט זה פורסם בקטגוריה שערים, עם התגים גיא פינס, נחום ברנע, עמנואל רוזן, קריקטורה, רז זמצקי. אפשר להגיע ישירות לפוסט זה עם קישור ישיר.
51 תגובות על מה אמרת, יקירי?
21 בפברואר 2014 בשעה 8:55
יש עורכים בבית? העילגות בהארץ חוגגת
http://www.haaretz.co.il/news/law/1.2249767
21 בפברואר 2014 בשעה 8:59
רז זמצקי – זה מה שקורה לעיתונאים כשהם מזדקנים ונפלטים מהמערכת? זמצקי היה מינוי של שמוליק שם טוב (שגם הוא כמעט כבר לא בתחום). שמוליק היה ידוע במינויים המפתיעים שלו. לפעמים זה הצליח לו ולפעמים לא. הייתי מעדיף להתאבד מאשר לשדוד קשישות ולכן אין לי סימפטיה לרז זמצקי.
21 בפברואר 2014 בשעה 9:06
יותר עדיף לשם טוב. למה לא להתמסר למרחבים?
וגם: מה זה ההכללה הזאת? זמצקי הוא אחד. לא מייצג איש. וזה לא קרה לו "כשהוא הזדקן". כבר משנת 2000 הוא הסתבך. והוא היה אז בשנות השלושים שלו.
21 בפברואר 2014 בשעה 9:25
וואלה? לא ידעתי שהוא עכשיו מדריך תיירים בסירה שלו. האמת? יודע לחיות הבנאדם.
21 בפברואר 2014 בשעה 12:26
סחטן, סחטן וסחטן לשמוליק שם-טוב. טריפר אמיתי.
21 בפברואר 2014 בשעה 16:56
יש לו גם גנים טובים, טפו-טפו. אביו, ויקטור שם-טוב, חגג בתחילת החודש יום הולדת 99 שיבדל"א 🙂
וינטג׳ הגיב:
21 בפברואר 2014 בשעה 10:27
מה אשם פה שמוליק שם טוב? עורך הוא לא עורך דין או מורה. אולי הוא טיפוס צבעוני כמו אלוף בן?
איך זה שאין לו מה לאכול? מה עם הביטוח הלאומי?
21 בפברואר 2014 בשעה 15:46
ממתי מקבלים ביטוח לאומי בגיל 51?
21 בפברואר 2014 בשעה 16:18
יש כל מיני קיצבאות. החרדים חיים רק מקיצבאות. רבים מהערבים, אסירים משוחררים ומיני מקרים סוציאליים. משה סילמן שהצית את עצמו במחאה החברתית התלונן על קיצבה נמוכה מדי אבל קיבל. לפי מה שהבנתי מגוגל הוא מכור להימורים וזה סיפור מסובך. כמה שלא יתרמו לו זה חבית ללא תחתית.
21 בפברואר 2014 בשעה 9:08
רז זמצקי, בן 51 מתל אביב, נעצר בחשד ששדד בחודשים האחרונים תיקי יד מקשישות. בתשעת החודשים האחרונים אירעו חמישה מקרי שוד וזמצקי קושר עצמו לפי המשטרה לשניים מהם.
בטוקבקים של טמקא משתולל השד העדתי. איך אדם נורמטיבי מגיע למצב כזה? סקס, סמים ורוק נ׳ רול?
http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-4489751,00.html
21 בפברואר 2014 בשעה 10:09
משפחה ששורשיה נטועים עמוק בתרבות של הארץ הזאת
21 בפברואר 2014 בשעה 15:27
מלח הארץ יוצא לקרב
21 בפברואר 2014 בשעה 17:36
שיחקת אותה. נורית אלחנן פלד, מיכאל בן יאיר ומיכאל ספרד באותו מקבץ נגד ילדה בת 17 תוך הפגנת בורות ספרותית.
סבאח היא תוצר של התרבות והחינוך שמדינת ישראל נותנת לילדיה
האין זו מדינת ישראל ששלחה את אדם ורטה לחנך אותה? ומי גרם לנ"ל לא להבין את "1984"?
21 בפברואר 2014 בשעה 10:24
מאיזה גיל אשה שארנקה נחטף נחשבת לקשישה.
21 בפברואר 2014 בשעה 10:47
מהגיל שבו הבינה לראשונה מהו מזרחי נורמטיבי
21 בפברואר 2014 בשעה 10:50
נפלת ברשת.
רני רן הסקרן הגיב:
ככל הידוע, פעל החשוד נגד קשישות בנות 90-80, תקף אותן באלימות בחלק מהמקרים והביא באירוע אחד לפינוי קורבן השוד לבית חולים. כעת מנסה המשטרה לקשור בינו ובין מקרי השוד האחרים בעיר, שנושאים מאפיינים דומים.
"מדובר בחשוד שניצל את חולשתן של הקשישות כדי לשדוד אותן", אמר גורם במחוז תל אביב. "הוא ידע לארוב להן בפינות מבודדות או בכניסה לחדרי מדרגות ושם התנפל עליהן".
21 בפברואר 2014 בשעה 11:05
שאלה מרעננת שנדושה לא אחת – מהו קשיש, מיהו יהודי וגו'. לא אתייחס לזה עכשיו.
הלחץ על בלוטת הדמעות מקורו לא בתיאור המעשה הפלילי, אלא בנסיבות של המעורבים במעשה. קשישה אחת שחיה על קצבת המוסד לביטוח לאומי, לקחה את קצבתה ויצאה השוקה לרכוש לעצמה כמה סלקים עייפים מאתמול כדי להתקין לעצמה חמיצת סלק לשבת. הגיעה השוקה, רכשה סלק ובדרך לביתה נחטף תיקה שמכיל קצבה וסלק. דמעות. נהר של דמעות.
אותה קשישה זכתה בלוטו. יצאה לקניון רמת אביב, העמיסה עצמה על המדרגות הנעות לקומה השנייה, ופסעה מעדנות לחנות הענק של לואי ויטון תוך שהיא חולפת בבוז על שני הסדרנים המעונבים בכניסה שתפקידם המוצהר לסנן קשישות שמתקינות חמיצות לשבת לטובת קשישות שמורחות קוויאר בלוגה על פניהן כל לילה כמתכון בדוק לשימור הנעורים, נגשה ורכשה תיק שעלותו לצרכן 40 אלף K. (כן, יש שם דברים כאלה למי שאינו בקיא בהבלי העולם הזה). בחוץ התנפל עליה קשיש בן 51 חטף את תיקה ונעלם. צחוקים (למעט פסיכופת אחד שחשב שהסיפור הזה ראוי שיגיר דמעות בגינו לראשונה בחייו).
הכל תלוי בסיטואציה. גם מיהו קשיש.
21 בפברואר 2014 בשעה 11:14
למה להגזים? 40,000 שקל ולא 40 אלף K.
21 בפברואר 2014 בשעה 11:32
תשובה כהלכה! אותה אשה בת 60 לצורך העניין, נראית לא יותר מ40 הודות לפלאי תעשיית הניו אייג'ינג חצתה במעבר חציה ונדרסה. למחרת נכתב בידיעות אחרונות: קשישה בת 60 נדרסה מצבה קל עד בינוני. מה גרוע יותר מבחינתה?
21 בפברואר 2014 בשעה 12:18
אם היא בחרה בחולדאי – מגיע לה שישימו בידיעות גם תמונות לפני ואחרי.
21 בפברואר 2014 בשעה 13:08
את חולדאי ידעו להעריך רק לאחר לכתו.
21 בפברואר 2014 בשעה 9:14
איך משתלב הראיון של פואד בידיעות עם הטור של אלדד יניב? כמו שחנופה משתלבת כאן עם כל דבר. עיתונאי ישראלי לא זקוק להשכלה, אינטליגנציה, ניסיון, אומץ, דרייב פנימי. עיתונאי ישראלי זקוק לדבר אחד: לשון ארוכה שתתלקק ותתחנף לכל מי שזז. מעורר רחמים. כל כתבת חנפנות על איש ציבור היא עוד צעד קטן בדרך לריסוק הדמוקרטיה.
הכתבה ב"כלכליסט" על משמר האבטחה הפרטי בשכונת צהלה מעוררת גועל ותיעוב. זה הכיוון שהמדינה הזו הולכת? מתחמים שמורים היטב לקפיטליסטים מסריחים? כמו בברזיל. חסר כאן רק פאבלות. ועם מצוקת הדיור יכול להיות שגם זה בדרך…
21 בפברואר 2014 בשעה 17:35
"זה השלב שבו, במידת הצורך, נכנסים לפעולה כלבי השמירה, מקור הגאווה והייחוד של החברה. כלבי הענק, מזן רועה בלגי, מגיעים מחוות רבייה מיוחדת בהולנד לאחר שעברו אילוף ממושך. עלות כלב כזה, לדברי גורמים בחברה, מגיעה לכ־5,000 יורו".
מה הולך פה, הכתב ראה את כלבי הענק האלה בעיניים? הכלבים שהוא מדבר עליהם הם כלבים מסוג מלינואה. גם יחידת עוקץ רוכשת כלבים כאלה. אם הכלב הקטן הזה (אבל השרירי) ששוקל בממוצע 35 ק"ג הוא ענק, אז הכלב שלי ששוקל כעשרים ק"ג יותר, הוא נפיל שבנפילים, ענק שבענקים, עצום שבעצומים, ארכי-גולית שבגולייתים. והוא לא. הוא גדול, אבל בשום פנים לא ענק ביחס לאדם בוגר. אפשר לראות את הכלב הענק גם בצילום. להערכתי, חוץ מהאפשרות שהוא לא ראה את הכלבים האלה בעיניים, האפשרות הסבירה שהכתב גמד.
21 בפברואר 2014 בשעה 17:38
21 בפברואר 2014 בשעה 10:06
אבל כמה תרופות אושרו לנשים? נאדא, זירו, 0.
זה נצחון גדול לפמיניסטיות הרדיקליות. הרי אם החוקרים, מן הסתם גברים, היו מפתחים אפרודיזיאק ואגינלי הן היו מאשימות אותם בשוד קשישות.
21 בפברואר 2014 בשעה 13:07
משווים תפוחים לאגסים?
תרופות לטיפול באין אונות לא מטפלות במקרים שהם לגבר אין חשק אלא להפך, במקרים בהם יש לגבר חשק אבל אין לו יכולת. תרופות לטיפול במקרים בהן לאישה יש חשק מיני אבל אין לה יכולת קיימות מזמן, קוראים להן כדורים נגד כאב ראש.
21 בפברואר 2014 בשעה 12:17
הצמדת התואר קשיש/ה תלויה בגיל הכותב/העורך וביחסיו עם המבוגרים במשפחתו
21 בפברואר 2014 בשעה 13:38
למשל הכותרת הזו
היה אפשר להסתפק בכותרת פחות פיקנטית – בעלת חנות תכשיטים וכו' .
תמונה מדהימה היום ב"דה מרקר" ברשת: יאיר לפיד נותן מטבע לקבצן מבוגר, כשזוגתו ליהיא עומדת ומתבוננת. התמונה צולמה אתמול בנמל תל אביב. לא יודע למה, אני כבר בוהה דקות ארוכות בתמונה הזו. היא מרתקת אותי, לא יודע למה.
21 בפברואר 2014 בשעה 16:27
המשטרה בשפל של כל הזמנים. מתפוצצות לה מכוניות ברחובות ומתפוצצים לה תיקים בפרקליטות. עכשיו יוצאת המשטרה במסע הסברה: לא פותרים בעיות בחצי שעה כמו בטלוויזיה.
ומסיבת עתונאים שיכורת כוח של ניצבים ובכירים עורכים כדי לבשר על פענוח תיק, שאינו פענוח?
21 בפברואר 2014 בשעה 18:01
לאחרונה הכרתי צמד בכירים במשטרה, אנשים טובים. שאלתי לגבי הדנינו והמוניטין הכחול בעקבות החיסולים. התעקשו שדנינו תותח והסבירו שנכנסו משפחות חדשות כי ההם בקלבוש ושהמצב בגדול השתפר ואפילו יש סיכוי שנראה שוטרים מסיירים ברגל, כמו פעם. הצחיקו אותי. קשה להחזיק פאסון כשהשוטר עם כרס וגרביים לבנות עד הברך.
21 בפברואר 2014 בשעה 20:02
למה פואד מתכוון כשהוא אומר שהוא לא יכל לדבר עם ציפי חוטובלי כי היא יצאה לחופשת לידה? הרי היא עוד לא ילדה, נכון? היא אמורה להיות רק בתחילת ההריון…..
לא. התחתנה ב-27/05/2013.
משמע התעברה בליל הכלולות.
אה, אם כך אז היא באמת עומדת ללדת בקרוב, תודה על ההבהרה, משום מה חשבתי שהיא בחודשים יותר מוקדמים.
21 בפברואר 2014 בשעה 22:56
מישל עושה הילארי?
22 בפברואר 2014 בשעה 1:04
כשפסיכופתים מגנים על אנשים משעממים עם הרבה מדי כסף.
#זהירות_כלבים_נורמטיבים, #סליחה_מהכלבים.
הסיפור של רז זמצקי עצוב ונוגע ללב, כמו בכל מקרא של איגרא רמא לבירא עמיקתא.
מתי הוא היה עורך עיתון תל אביב?
22 בפברואר 2014 בשעה 11:31
גם אתה לא נכנס לקישורים?
22 בפברואר 2014 בשעה 11:40
דפקא נכנסתי ולא היה שם כלום על זה, רק כל מיני מסביב. חוצמזה – כאן כולם מקושרים ומחוברים, חשבתי תוך שניה יענו לי.
22 בפברואר 2014 בשעה 11:46
בתחילת שנות ה-90 הצטרף לרשת מקומוני "ידיעות תקשורת" ומונה לעורך "תל אביב", מקומון הדגל.
22 בפברואר 2014 בשעה 11:53
שאלתי מתי כדי לדעת אם ראיתי משהו שלו. תחילת שנות התשעים רוב הזמן לא הייתי כאן. כנראה זו הסיבה שלא הכרתי את שמו. אאל"ט גם אחרי זה לא הותיר איזה חותם… (האמנם?)
22 בפברואר 2014 בשעה 11:56
נו, קיבלת תשובה, איך אתה יכול לזכור איזה עיתונים ראית בתחילת שנות התשעים ואם זמצקי היה חתום עליהם? אתה מכיר את שמות עורכי העיתונים/מקומונים/מוספים לפי תקופות?
22 בפברואר 2014 בשעה 12:07
בשנים שבהן חייתי בת"א הייתי קורא נמרץ של העיר ועיתון תל אביב (ופעם גם התפרסם משהו שלי בהארץ). השם היחיד שעולה לי בהקשר הזה הוא גל אוחובסקי שנהניתי מהמוצר שלו. ביקשתי למקם את השם בזכרונותי. לגיטימי?
ויקפדתי את אוחובסקי ונמצא שהיה עורך "העיר" ממש בתקופה שהייתי "על הקו". כנראה שעשה עבודה טובה 🙂
22 בפברואר 2014 בשעה 11:08
מקרה כמובן (הסקולורוזה החלה מוקדם השנה 🙂 )
22 בפברואר 2014 בשעה 11:10
רגע – יש נסיבות מקלות. גם שוליים של ג'ט לג וגם המינון הגבוה של ארמית בכל המשפט. אבקש שלא להסתלבט עלי בטירוף, רק קצת 🙂
עוף השמיים יוליך את הקול עד למיין.
22 בפברואר 2014 בשעה 11:42
נתקעתי לחצי יום בקונקשן בלוגאן וחשבתי על האפשרות ללכת לדפוק לו בדלת 🙂
23 בפברואר 2014 בשעה 14:15
👿 8) 8) 😕 😐