חינוך | סרטן בגב האומה
מחשבות לא מוסמכות על למה אולי לא יהיה יותר חרא (לקראת שנה"ל התשע"ה)
פורסם בתאריך 31 באוגוסט 2014 על ידי עבגד יבאור
לפני שנה בערך כתבתי כאן מה דפוק בעיני בחינוך למצויינות. השנה, לרגל שנת הלימודים התשע"ה המתרגשת עלינו, אני רוצה להתמקד בצירוף הדבילי "למידה משמעותית", ובאופן שבו הדביליות שלו היא אולי הדבר הנכון בזמן הנכון.
דיסקליימר: יאנוש קורצ'אק המלך אמר פעם "מי שדואג לימים זורע חיטה, מי שדואג לשנים נוטע עצים, מי שדואג לדורות מחנך בני אדם", ושינויים במערכת חינוך אכן ניכרים בעבור שנים רבות. כל פרשנות שמצטמצמת לשנה אחת, ואפילו לקדנציה של שר אחד, בהכרח מחמיצה הרבה. הכתוב מטה לכן נמנע מזיהוי פרוייקטים ויוזמות ספציפיות (אף שיש כמה שמוכרות לכותב), מתוך הנחה שגם אלו אינן בהכרח מעידות על דבר ועשויות להסתיים בלא-כלום. הכתוב מטה הוא לפיכך עירבוב לא-בריא של משאלת לב ותחושות בטן.
לא הרבה אחרי שנכנס שר החינוך שי פירון לתפקידו, במרץ 2013, החל הצירוף "למידה משמעותית" להישמע יותר ויותר. הוא הצטרף לעוד צירופים נאים שראינו במהלך השנים, דוגמת "חינוך למצויינות", "למידה מתוקשבת", "למידה במאה ה 21", "הפער הדיגיטלי", "חינוך לערכים" ועוד. זה היה צפוי, אחת לכמה זמן מתחלף המטאטא שבראש משרד החינוך, מנסח אג'נדה שמתומצתת בכמה סיסמאות, ומכאן ועד סוף הקדנציה – מפומפמות הסיסמאות במורד הפירמידה: מהשר אל הפונקציונרים, מהם אל המנהלים והמדריכים המקצועיים, שמוסרים אותן למורים, שמוסרים לתלמידים ולהורים שמוסרים לשפיגלר ששם גול. לדעתי הפעם המצב מעט שונה מבעבר, שכן הצירוף הזה ניחן בשתי תכונות שיחד עשויות למלא את הנביבות היש-עתידית של המילים "למידה משמעותית" בתוכן. שתי התכונות הן עמימות ותזמון.
מצד העמימות – הצירוף "למידה משמעותית" כל כך כללי, שכמעט כל מה שרוצים יכול להכנס תחת הכותרת שלו, בעיקר כל מיני דברים לא מדידים שאינם הכנה למבחנים, ואפילו, תחזיקו חזק, דברים טובים. למען ההגינות, צריך לומר שגם "חינוך לערכים" ניחן בתכונות דומות, אבל כאן נכנס עניין התזמון.
מצד התזמון – השר פירון מגיע לכיסאו אחרי שר שגאוותו הגדולה, מלבד סיורי תלמידים בחברון, היא עלייתה של ישראל בדירוג במבחנים הבינלאומיים. תקופתו של השר סער התאפיינה בעיסוק כמעט אובססיבי במדידות ובכימות הישגים, מה שפעם אחר פעם מוביל להכנה שטחית למבחנים כתחליף ללמידה. מדובר בתוצר לוואי של חילחול התרבות העסקית למערכת הציבורית, המתבטא במה שאפשר לכנות קפיטליזם חינוכי, ובסדרה המעולה "הסמויה" קוראים לו Juking the Stats. המורים שראיתי ושאני מכיר קצו בקדחת המדידות, ויותר מכולם קצו בה הטובים שבהם.
העמימות של "למידה משמעותית" מאפשרת בשנה האחרונה למורים, מנהלים (ואפילו לפונקציונרים במשרד) לתכנן ולהוציא לפועל יוזמות ופרוייקטים שהם, ובכן, פשוט רעיונות טובים ולא מדידים, ולא ברור ישירות איך יתרמו לעליית ציוניהם של תלמידי ישראל בסדרת המבחנים הבינלאומיים הבאה. הלאות והתסכול מתקופתו של גדעון סער גורמת לרבים וטובים בשטח ובמשרד לרצות להוציא לפועל מה שאפשר כל עוד אפשר, והעמימות המושגית היא לפיכך קרקע פוריה. עוד דבר שקשור בתזמון הוא הרפורמות, שהחלו למעשה עוד בתקופתה של השרה תמיר, והביאו לעליה חשובה במשכורות המורים. זה אומר שלמורים הטובים היום אולי קצת פחות בוער לעזוב, בגלל הכסף, אבל גם בגלל שהם יוכלו ללמד כמו שצריך.
על כל התיאוריה היפה הזו יש הרבה דברים שיכולים להעיב, החל בקיצוץ הצפוי בתקציב החינוך, עבור בנטיה של השר להציב יעדים אידיוטיים, וכלה במסורת המפלגתית של "יש עתיד" לדבר גבוהה גבוהה ולעשות מעפנה מעפנה.
האמת היא שאין לי מספיק מידע או רקע כדי לסמך אף אחת מהטענות האלה בצורה שקרובה למחקרית, ואולי אלה תקוות שווא, זאת לא תהיה הפעם הראשונה. אבל אני מכיר כמה מורים, כמה מנהלים ואפילו פונקציונר או שניים במשרד החינוך, ולמרות שעולה לי בבריאות להגיד דברים טובים על הממשלה הזאת, אני די אופטימי.
שנת לימודים מוצלחת שתהיה, למי שחוגג, וספציפית לילדה אחת שעולה לכיתה א'.
פורסם בקטגוריה חינוך, כללי	| עם התגים גדעון סער, חינוך, שי פירון	| כתיבת תגובה
חשיפה: כך תיושם התכנית של משרד החינוך להכפלת מספר הניגשים ל-5 יחידות מתמטיקה
פורסם בתאריך 14 באוגוסט 2014 על ידי עבגד יבאור
משרד החינוך הודיע אתמול על תכנית "מתמטיקה תחילה" שנועדה להכפיל את מספר התלמידים המסיימים תיכון עם 5 יחידות במתמטיקה. לכתבנו נמסר שבמסגרת התכנית, שתתוקצב ב 13 מיליון ש"ח, החל משנת הלימודים הקרובה יבוטל מסלול ה-5 יחידות מתמטיקה לבגרות במתכונתו הנוכחית. בנוסף, שמו של מסלול ה-4 יחידות ישונה ל"5 יחידות", שמו של מסלול ה-3 יחידות ישונה ל"4 יחידות", ומגמת נגרות תיקרא מעתה "3 יחידות מתמטיקה"*.
רף יש רק בלחם
* אין באמור לעיל כוונה להעליב נגרים, שדווקא משתמשים במתמטיקה מדי יום במסגרת עבודתם.
פורסם בקטגוריה חינוך	| עם התגים בגרות, מתמטיקה, שי פירון	| תגובה אחת
שני סיפורים ומחשבות לא מוסמכות על חינוך לעולם קפיטליסטי
פורסם בתאריך 26 באוגוסט 2013 על ידי עבגד יבאור
ערב שנת הלימודים התשע"ד
סיפור I
לפני כמה שבועות, בשעת לילה מאוחרת אחת, נכנסתי לקנות כמה ירקות ואיזה ממתק בסופר-אלונית כלשהו באיזור הצפון. המוכרת, שלהערכתי היתה אישה צעירה קצת אחרי צבא, הייתה אנטיפטית וגועלית בצורה שממש השאירה עלי רושם, ויצאתי מהחנות תפוס במחשבות. חשבתי על כמה מעט מן הסתם משלמים לה, על כך שהיא בטח אוספת שקל לשקל לקראת הטיול הגדול או הלימודים או סתם כדי שיהיה לה לעבור לגור איפהשהו מחוץ לבית ההורים, אין לי מושג. חשבתי שאם היא היתה מתבגרת מיינסטרימית בישראל של העשור הקודם, היא מן הסתם צפתה בתכניות ריאליטי, כמה שעשועונים, כמה סרטים אמריקאים, הסטנדרט. חשבתי על המעבר מעולם דימויים שמבטיח עושר ופרסום נוצצים לכל אחד, אם הוא מספיק מוכשר, ובעצם גם אם לא, די אם ירצה מספיק וילך עם האמת שלו, מה שזה לא יהיה. זו בטח אכזבה מזעזעת לצפות לכל הדברים האלה, ואז למצוא את עצמך מעבירה יום אחרי יום בלהגיד ללקוחות "תודה שקניתם ב Yellow" או מה שלא תהיה המקבילה שהם אומרים בסופר-אלונית. טוב, אלו כמובן פנטזיות שלי, ויתכן שהיא עובדת על סטארט-אפ שירפא את הסרטן, או סתם היה לה יום רע או כל דבר אחר, אבל זה הסיפור הראשון.
סיפור II
אני קצת מרמה פה כי זה סיפור של יאיר לפיד מהנאום שלו במסגרת פורום הפיס לחינוך (שכנראה גנוב בחלקו מקן רובינסון) , מה שאומר שיתכן שיש לו עוד פחות ביסוס במציאות מהסיפור הקודם, אבל מילא. הסיפור הולך ככה – לפיד היה תיכוניסט מרדן ולא להיט בלימודים, עד שמורה אחת, בת זוגו של נתן יונתן אם אתם מסוגלים לתאר לעצמכם, שכנעה אותו לשלוח כמה שירים לתחרות שירה של עיריית תל-אביב. לונג סטורי שורט – לפיד זכה במקום הראשון, והוא מדגיש בנאום שלו שזו היתה הפעם הראשונה שהוא הרגיש איך זה להיות הכי טוב במשהו. אני אחסוך לכם את המחשבות שלי על במה הוא לדעתי הכי טוב, וזה, על כל פנים, הסיפור השני.
מסתבר שאחד הפחדים הגדולים של יאיר לפיד הוא לא להיות יוצא-דופן בשום צורה. רק אירוני הוא כי הפחד הזה הוא אחד הדברים הכי פחות יוצאי דופן שיש, כפי שניסיתי להדגים באופן מגושם דרך המוכרת בסופר-אלונית. יש לפחד מה"רגילות" הרבה פתרונות בתוך תרבות הפופ עצמה – למשל שכל אחד מאיתנו דווקא כן מצוין במשהו, אבל הקושי הוא למצוא במה. זה הפתרון שמוצג בהרצאות של קן רובינסון ויאיר לפיד. אחד מתפקידיו של בית הספר הוא לפיכך לעזור לאתר את המיוחד בכל אחד ואחת מאתנו ולפתח עד שנהיה מעולים בדבר הספציפי הזה. זהו אותו חינוך למצוינות שמדברים עליו. היומרה של החינוך למצויינות היא להכין אותנו לעולם הקפיטליסטי ולתחרות חסרת הרחמים (והקפיטליסטים יאמרו – ההוגנת) הגלומה בו. אם נמצא ונפתח את המצוין בנו הרי שנצא למרוץ הגדול של החיים עם נעלי ריצה משובחות, חימום, ונסיון במרוצים קטנים יותר.
מה שיקרה אחרי שהמרוץ יתחיל הוא שחלק מאתנו יקדימו את האחרים, חלק ירוויחו יותר כסף, חלק ירוויחו פחות. חלק יתקדמו לעמדות ניהול בכירות במגזר הפרטי או הציבורי, חלק יעבדו באבטחה, או במפעל, וחלק יאבדו את עבודתם. לפעמים זה עניין של כישרון, תכנון קריירה ושכל, וכל אדם עם יותר מרבע שעה של נסיון-חיים ידע לספר ש Dumb luck משחק גם הוא תפקיד חשוב. איך שלא הופכים את זה – לא כולם יכולים לנצח. על כל מאה מיליון שמנסים – יש סטיב ג'ובס אחד, וגם הוא מת מסרטן בסוף.
המסקנה שלי היא שהחוויה שהכי קריטי להכין אליה ילדים היא לא התחרות – אלא הכישלון, או מה שיותר וודאי – הבינוניות. בית הספר צריך לחסן את הנוער מהתחושה שאם את לא מיליונרית לפני גיל 30 אז את בנאדם חסר-ערך, שאם אתה לא בטלוויזיה אתה לא נחשב. הדרך לעשות את זה בעיני היא דווקא לא להגביר את התחרותיות בבית הספר, את המבחנים, המדדים ואותות ההצטיינות אלא להיפך. אני יודע, אני יודע, זה צריך לבוא מהבית, אבל זה לגמרי תובע שיתוף פעולה של בית הספר. המסר בבית הספר צריך להיות ברור: להצטיין בלימודים זה נחמד, גם בספורט וגם בבלט, זה אחלה, אבל זה לא מה שקובע את הערך של אדם. מה כן? כל מיני דברים, אבל כולם סובייקטיבים, כי אדם זה לא משהו שאתה מודד את הערך שלו ביחידות אוניברסליות. אני לא מכיר מישהו שמאוהב באמת במישהו אחר בגלל כישרון או יכולת יוצאת דופן או משהו שאפשר לכתוב על נייר. כשאני חושב על האנשים הקרובים אלי – החיבה שלי אליהם בכלל לא עוברת דרך מה שהם מסוגלים לעשות בעולם הזה, כמה מתמטיקה הם יודעים, וכמה טוב הם מבשלים או מציירים. אני לא רוצה שמערכת החינוך תרגיל ילדים לחשוב שהערך שלהם בעולם בא ממה שהם מסוגלים לעשות, כי מה שנקבל מזה הוא עדר של מבוגרים אכולי חרדות. זה לא שצריך להתעלם מזה שהעולם האמיתי קיים שם בחוץ, אני פשוט חושב שהדרך להכין אנשים צעירים לקראתו היא לא ליצור שכפול שלו בקטן, אלא לבנות אנשים מספיק חזקים, כאלה שהוא לא יפרק כשהם יגיעו אליו.
שנת לימודים מוצלחת שתהיה, לכל ההורים, המורים והתלמידים.
פורסם בקטגוריה חינוך	| 7 תגובות
תרגול פסיכומטרי: אנלוגיות מילוליות
פורסם בתאריך 27 ביוני 2013 על ידי עבגד יבאור
הקיפו בעיגול דמיוני את התשובות הנכונות:
(עונש אכזרי יוגרל בין כל מי שיפתור לא נכון)
טוויטר : פייסבוק
דיאספורה : לינקדין
פייסבוק : החיים האמיתיים
החיים : המוות
הסולו בסוף "מת אב ומת אלול": החיים והמוות
אנלוגיה : אלגוריה
דימוי : מטאפורה
פתגם : ניב
סינקדוכה : מטונימיה
דוקטור רשע : אינספקטור גאדג'ט
פורים : יום
נושך : נובח
זהב : נוצץ
כיפורים : יום ה
מצווה : עבירה
לם : לם
עירית : לינור
חאפ : לאפ
יאיר : לפיד
נרו : יאיר
ביבי : נתניהו
ייסע : אוטו
ברנרד : שו
וזה : לא
לא : זה
גבר : לא
, : –
לשיר : להיות ירדן
שק של מלט : זר בדלת
של שחור : בגד תכלת
חדר חושך : חיים משה
הזמן : שקד
תשובות במהופך
פורסם בקטגוריה חינוך	| עם התגים אנלוגיות, פסיכומטרי	| תגובה אחת
פורסם בקטגוריה אופיום, חינוך	| עם התגים אורנה קופרמן	| 51 תגובות
פורסם בתאריך 17 ביולי 2012 על ידי לייש
צריך לעזור לשכבות החלשות אקדמית
השבוע בקולנוע!
פורסם בתאריך 29 באפריל 2012 על ידי עבגד יבאור
חיכיתם, התגעגעתם, ועכשיו הוא כאן: הסרט שיטלטל את העולם התורני, יחבק אותו חיבוק יהודי חם וישלח לו ידים.
"גידלתי את ילדי ואת נכדי אצל הרב אלון, יש כאן עלילה … קנאה, … שקרים." (רוחמה הרשקוביץ מארגון "ארבע אימהות" למען הרב מוטי אלון)
(כרטיסים בהנחה לחיילים חתיכים)
עזרו ותמכו: עמיר ואלי.
פורסם בקטגוריה חינוך, פשע, קולנוע	| עם התגים בני אלון, משחקי הרב	| תגובה אחת
העצב כל כך דומה לשיעמום…
פורסם בתאריך 13 בנובמבר 2011 על ידי עבגד יבאור
(תמונה מתוך הארץ)
מנסים להיזכר מי זה רבין
פורסם בקטגוריה חינוך	| עם התגים רבין	| כתיבת תגובה
שהבת שלי תדיר בן של גזעני? פויה!
פורסם בתאריך 1 בנובמבר 2011 על ידי הריב"ס
לא נגענו, אבל הוספנו הדגשה.
בנוסף נמסר לכתבנו כי על אתיופים* נאסר בכלל להגיע, כדי לא להדיר צופים משבט הקו קלוקס.
(ותודה לליש, שהגיע הזמן שיכתוב את הפוסטים שלו בעצמו.)
* ככה אומרים כושים בפוליטקלי קורקטית (המת').
פורסם בקטגוריה אופיום, חינוך, יהודים, לא נגענו	| עם התגים שירת נשים	| 4 תגובות
אלוהים נותן אגוזים למי שלא יודע מה טוב לו
פורסם בתאריך 21 באוגוסט 2011 על ידי הריב"ס
תלמידים בבאר שבע התעוררו הבוקר למציאות שהיא חלומו הרטוב של כל תיכוניסט – טיל פגע בבית הספר כשלא היו בו תלמידים. התלמידים בתגובה: "איפה נלמד עכשיו?"
בנוסף דווח כי נבחרת מעודדות שבדית עוברת בעיר ואוספת תלמידים שיעזרו למעודדות להסתבן בזמן העומס הכבד במקלחות. הנערים כבר הגישו תלונה למועצה הלאומית לזכויות התלמיד: "איך נספיק לגמור את החוברות לחופש ככה?"
פורסם בקטגוריה חינוך	| עם התגים באר שבע, גראד, תלמידים	| כתיבת תגובה
דן, ידע, ודמעות #174: טריוויה של אמצע השבוע
דן, ידע, ודמעות #175: טריוויה של אמצע השבוע
דן, ידע, ודמעות #176: טריוויה של אמצע השבוע
דן, ידע, ודמעות #173: טריוויה של אמצע השבוע