פומרנץ נ' א.א. מעיינות בע"מ - פסקדין
מיקומך באתר: עמוד ראשי >> חיפוש פסקי-דין >> פומרנץ נ' א.א. מעיינות בע"מ
פומרנץ נ' א.א. מעיינות בע"מ
52297-04-13
אריה פומרנץ
1.התובע עבד אצל הנתבעת פרק זמן קצר, בין תחילת דצמבר 2012 ליום 17.1.13, בו פוטר.
2.בתביעה שלפנינו נתבעים הפרשי שכר, פדיון חופשה וכן דמי גמולים לפנסיה.
3.בדיון המקדמי נוסחו העובדות המוסכמות הבאות:
א.התובע עבד אצל הנתבעת החל ממועד שנוי במחלוקת בתחילת חודש 12/12.
ב.ביום 17.1.13 התובע קיבל מכתב פיטורים וסיום העבודה בפועל באותו היום.
ג.השכר המוסכם עם התובע היה 9,000 ₪ נטו, בכפוף לפלוגתא האם מדובר בשכר נטו לאחר הורדות לפנסיה ומיסוי בגין טלפון ורכב.
4.לישיבת ההוכחות היום התייצבו התובע ושני מנהלי הנתבעת, מר אלימלך ומר גלעד.
5.בתמיכה לטענה בדבר תחילת עבודה ביום 4.12.12 ולא ביום 9.12.12, כפי שהנתבעת טענה, התובע הציג תכתובת דוא"ל בה עוזרת המנכ"ל בנתבעת שלחה לו רשימות עבודה שונות והתכתבות נוספת בנושא, בתאריכים 4.12.12 עד 6.12.12.
מעיון בתכתובת עולה כי התובע ביקש ללמוד נושאים הקשורים במכירות אצל הנתבעת ולשם כך ביקש את הרשימות. עוד עולה מאותה תכתובת, כי הנתבעת לא הסכימה להעביר לתובע את כל החומר שביקש. בכך יש לחזק את גרסת הנתבעת, כי התובע החל לעבוד רק ביום א' הסמוך, בתאריך 9.12.12 וכי המיילים שקדמו לכך נעשו ביוזמת התובע שרצה להתכונן לתפקיד החדש ולא מעבר לכך. בנוסף, יש בכך ללמד כי תחילת העבודה בפועל היתה רק ביום 9.12.12 כפי שהנתבעת טענה, שהרי אם התובע כבר החל לעבוד אצלה, לא היתה מניעה להעביר לו את כל החומר שביקש לשם ביצוע העבודה אצל הנתבעת.
בשולי הדברים נעיר כי בכל מקרה, לא ניתן ללמוד מהודעות הדוא"ל כי התובע עבד 3 ימים מלאים, המזכים במלוא השכר.
לאור האמור לעיל, מתקבלת גרסת הנתבעת לפיה התובע החל לעבוד אצלה רק ביום 9.12.12. מסיבה זו, אין התובע זכאי להפרשי שכר לימים 4-8/12/12.
6.המחלוקת השניה בנושא הפרשי השכר, היא בשאלה אם כאשר הוסכם עם התובע שכר נטו, הכוונה לשכר "נטו", לאחר ניכויים לפנסיה ומיסוי בגין טלפון ורכב.
בעניין זה הנתבעת טענה כי לא היתה כוונה לשאת במס בגין הרכב או רכיבים אחרים חייבים במס וכי לא בכדי התובע לא אמר דבר לאחר שקיבל את המשכורת הראשונה.
7.בנושא זה אנו מקבלות את עמדת התובע. דרך כלל, כאשר צדדים מסכמים על שכר "נטו", הכוונה כי המעביד ישא בתשלום המס (ר' בג"צ 4838/03 קרן קיימת לישראל נ' בית הדין הארצי לעבודה, פ"ד נט(5) 241 (2005); דב"ע מח/ 3-227 מרגי – אוניברסיטת בן גוריון, פד"ע כח 403 (1995)). משלא הוצגה הודעה על תנאי עבודה וגם לא הוצג חוזה עבודה, אין למעשה כל ראיה שיש בה לתמוך בגרסת הנתבעת, לפיה בעניינו של התובע סוכם אחרת ובאופן החורג מהמקובל במשק.
8.מתלושי השכר וכרטסת הנהלת חשבונות של התובע עולה כי בגין עבודתו בחודש דצמבר 2012 שולמו לו 6,090 ₪ ואילו בגין חודש ינואר 2013 שולמו לו 4,567 ₪.
לאור המסקנה לגבי שכר הנטו לתובע, הוא זכאי להפרשי שכר כדלקמן:
בגין חודש דצמבר 2012 - 297 ₪ (ההפרש בין הסכום ששולם לתובע נטו ובין 22/31 ימי עבודה X 9,000 ₪, שהם הסכום שהיה על התובע לקבל באותו חודש).
בגין חודש ינואר 2013 - 368 ₪ (ההפרש בין הסכום ששולם לתובע ובין 17/31 ימי עבודה X 9,000 ₪, שהם הסכום שהיה על התובע לקבל באותו חודש).
9.התובע התחיל לעבוד אצל הנתבעת, כאשר היה מבוטח בביטוח פנסיוני. למרות זאת, משעבד כחודש וחצי, אינו זכאי לדמי גמולים לפנסיה. זאת משום שבסעיף 6 (ה) לצו ההרחבה לביטוח פנסיוני מקיף במשק לפי חוק הסכמים קיבוציים, התשי"ז – 1957, נקבע כי לעובד שהתקבל לעבודה כשהוא מבוטח בביטוח פנסיוני כלשהו, ההפרשות יבוצעו לאחר שלושה חודשי עבודה.