מחשבות מהעבר - קבלה, מדע ומשמעות החיים - הרב מיכאל לייטמן ﻿
דף הבית / כללי / מחשבות מהעבר
ב- כללי 6 ביולי 2008	949 צפיות
שאלה: אתה אומר שאם מסתכלים אחורה שוקעים במחשבות זרות ואגואיסטיות, אבל גם ככה כל מחשבותינו הן אגואיסטיות ואנו נמצאים בשליטתן עד ה"מחסום", אז מה ההבדל?
תשובה: ההבדל הוא האם אנו שואפים קדימה או חיים את העבר. כשאנו שואפים קדימה אנו נמצאים ב"לא לשמה", בתנועה אל המטרה; אנו מזמינים על עצמנו את אור התיקון. לעומת זאת, כשאנו מסתכלים אחורה אנו נופלים לקליפות, לרצונות הקודמים.
שאלה: אני לומד קבלה כבר יותר משנה. פתאום, לפני כמה חודשים, התחילו להטריד אותי מחשבות מהילדות ששנים לא נזכרתי בהן. אלה תחושות מוזרות וכואבות. מה עלי לעשות? למה זה קורה?
תשובה: עליך רק לשאוף קדימה, כמו בהתקפה! לנסות לא להיזכר בעבר. לא אתה אחראי על העבר – הבורא עיצב לך אותו!
לינק מקוצר למאמר: https://laitman.co.il/99WMc
אגו בורא חיים מחשבות תיקון	2008-07-06
תגיותאגו בורא חיים מחשבות תיקון
קודם להחליף סביבה – בעד או נגד?
הבא על גסיסת גוף האדם – בתוכנית "שאל את המקובל" מתאריך 26.06.08
6 ביולי 2008 at 14:23
האם יש לנו שליטה על מחשבותיינו? ומדוע העבר מתעקש לצוץ שוב ושוב? כדי שנתגבר על הקושי הזה לעבר המטרה?
6 ביולי 2008 at 15:48
ברכת שלום על התורה/רב"ש/פרשת ויקרא/מאמר קמא
אדם כי יקריב מכם קרבן לה' (א, ב)
ענין הקרבנות מרמז לנו שהאדם צריך לקרב את עצמו לה', שהקרבן הוא מלשון התקרבות, כמו שכתוב: "ולדבקה בו", שענינו הוא "הדבק במידותיו, מה הוא רחום אף אתה רחום". מה שאין כן כשאדם עוסק כל היום לטובת עצמו, מזה הוא נתרחק מה', וממילא מי שמרוחק מהשני אינו יכול לקבל ממנו כלום. לכן כשהאדם מקיים "אף אתה רחום", זה נקרא דבקות, ואז הוא מתאחד עם ה'.
לכן, כשהאדם מקריב קרבן, היינו שהוא נותן חלק מרכושו שהוא מטובת והנאת עצמו – לה', על ידי זה הוא מתקרב לה'. וזה פירוש : "אדם כי יקריב מכם קרבן", היינו שהוא צריך לתת חלק מכם – לה'. שעל ידי זה שמקיים "אף אתה רחום", על ידי זה הוא מתקרב לה'.
וזה היה בזמן שבית המקדש היה קיים. אבל עתה בעוונותינו חרב בית המקדש ובוטל התמיד ואין לנו כהן בעבודתו ולא לוי בדוכנו ולא ישראל במעמדו, ואתה אמרת נשלמה פרים שפתינו. ואמרו רז"ל : "זאת התורה לעולה למנחה ולחטאת ולאשם – כל העוסק בתורה, כאילו הקריב עולה חטאת" וכו'.
אבל לא לכולם ניתנה ההזדמנות ללמוד תורה. ולזה ניתן לנו דבר השותפות של יששכר וזבולון, שמבין שניהם נעשה עסק אחד. לכן כשתומכים בלומדי תורה – הרי זה כאילו הוא בעצמו לומד תורה. לכן על ידי זה נזכה להתקרב לה', ועל ידי זה נזכה שיקוים : "עץ חיים למחזיקים בה ותומכיה מאושר", ונזכה לגאולה שלמה במהרה בימינו אמן.
לחנוך מאיטליה
6 ביולי 2008 at 17:09
ברכת שלום על התורה/רב"ש/פרשת צו/מאמר קמה
צו את אהרן (ו, ב)
פירש רש"י : אמר רבי שמעון, ביותר צריך הכתוב לזרז במקום שיש בו חסרון כיס.
ומדוע לא אמר : במקום שיש חסרון כסף או חסרון ממון, אלא אמר חסרון כיס.
ושמעתי …(קסה) כיס הוא הכלי שנותנים שם את הממון.
חסרון כיס – חסרון כלי, דהיינו חסרון רצון. כי אין אור בלי כלי, אין מילוי בלי חסרון.
כשאין לאדם חסרון לשלמות, על זה יש ביותר לזרז את עצמו ולעשות כל מה שבידו להשיג רצון.
קסה. בברכת שלום מאמרים פרשת תזריע (שנת תשמ"ו מאמר כב) מביא פירוש זה בשם אביו בעל הסולם זצוק"ל ששמעו מרבו האדמו"ר מפוריסוב.
6 ביולי 2008 at 17:15
" לא אתה אחראי על העבר – הבורא עיצב לך אותו! "
זאת בדיוק השאלה למה הבורא עיצב עבר כל כך קשה וכואב!!!!
מי רוצה להתקרב לבורא כזה???
7 ביולי 2008 at 10:59
מה דוחף אדם לאכול ?
תחושת הרעב
רעב = אותיות עבר
מה דוחף אותו לגלות את האור, תחושה של חשכה
אישה עם חיסרון
7 ביולי 2008 at 13:18
ומה עם מי שאינו חש רעב בכלל ואוכל רק על מנת לחיות כדי להמשיך לטפל בילדיו?