תגובה לכתבתו של נעם אוחנה בעיתון הארץ – רדיקל חופשי
כותרת די מפחידה, יש לציין. כותרת שמבשרת לנו על סיכונים פוטנציאליים בשימוש בהנדסה גנטית. אבל בינינו, את הכותרת סביר להניח ניסח עורך בעיתון, שבסופו של דבר מבין מה מוכר ומה לא. הכתבה לעומת זאת הייתה די מאוזנת.
בכתבה, סקר אוחנה את דרכי הערכות הבטיחות הנהוגות ביחס למוצרים מהונדסים גנטית, רמז לבעיות בדרך הבחינה ואף ניתח מקרי קיצון בהם יכולה להתממש סכנה. את המאמר קינח אוחנה עם חזון עתידי, שאני אומר לכם את האמת, אני די שותף לו. בכלל, אם לסכם כבר עכשיו, מדבריו של אוחנה עולה שהוא מאמין בשיטת ההנדסה הגנטית כבעלת פוטנציאל לשינוי חיובי אבל הוא חושב שיש עוד שינויים שצריכים לקרות כדי שהפוטנציאל יתממש (וכאן שוב אנו תמימי דעים). אך יש הרבה סימני שאלה שעולים בכתבה, סימני שאלה שיכולים ליצור חששות ופחדים אצל הקורא (ואני מתערב מראש שלא זאת הייתה כוונת המחבר). אך בכל מקרה, החלטתי להעמיד על דיוקן כמה מהנקודות שהוזכרו ונותחו בכתבה. ראשית כי אני מאמין שיש להעמיד בפני הציבור את כלל המידע ושנית כיוון שאני מאמין שזה יוכל לשרת את אוחנה ורבים אחרים אשר מאמינים כי הנדסה גנטית אינה מסוכנת כפי שטוענים לפעמים אך עדיין ישנם סימני שאלה שצריך לפתור. ושלא יובן מדבריי כי לי לא קיימים כל סימן שאלה בנוגע להנדסה גנטית, וודאי שקיימים, קיימים לי סימני שאלה לכל סוג מזון ומוצרי מזון מהונדסים אינם שונים או מיוחדים לעניין זה.
אז בואו נתחיל ונעבור על כמה מהטענות והנתונים שעלו בכתבה :
"מדוע מוצרי מזון מסוימים, כגון סויה, מראש מכריזים על עצמם כלא מהונדסים גנטית"
שאלה מצויינת. התשובה נמצאת בסוף הפוסט
ובכן, צריך שנייה להבהיר מה מכילים ה13 שנה הללו. דו"ח של חברת האנליזה פיליפ מקדוגל בחן את הזמן הנדרש על מנת להכניס זן מהונדס גנטית לשוק (וגם את העלות). בין 5 ל 8 שנים זה הזמן שלוקח לזן להיות מוכן (בגדול) לכניסה אל השוק. כגרסת "בטא" אפשר תיאורטית לקצר אף את הזמן הזה (תלוי בצמח שהושבח). אך 15 שנה, זה הזמן שייקח מרגע תחילת המחקר ועד לכניסה האמתית אל השוק. מאיפה מגיע הפער? ובכן אוחנה בעצמו ציין זאת "בדיקות יעילות ובטיחות". הרגולציה חברים, הרגולציה. ולמעשה לעיתים נתון זה בעצמו אף אופטימי. תקופה זו למען האמת לא שונה במיוחד ממשך הטיפוח בשיטות שאינן מתבססות על הנדסה גנטית. אך כן, ללא הרגולציה הזמן מרגע תחילת המחקר ועד לשחרור מוצר אל השוק היה יכול להיות קרוב לזמן ששוער מראש כי ייקח.
"בסך הכל ישנם שני סוגי בדיקות שנעשים כיום במערב, כולל בישראל, לאישור בטיחותו של מזון מהונדס גנטית."
אוחנה ממשיך בדוגמא על גילוי סיכון בזן מהונדס
" לדוגמה, בשנת 1996 פורסם בכתב העת The New England Journal of Medicine מאמר על הניסיון לפתח סויה מהונדסת גנטית שתהיה עשירה בחומצה אמינית חיונית בשם מתיונין. לצורך כך, הוכנס לסויה גן מאגוזי ברזיל, שמקודד (מתורגם) לחלבון עתיר במתיונין. אך בבדיקות אלרגניות, זן הסויה המהונדס גרם לפי 100 יותר תגובות אלרגיות מהסויה הטבעית, ובדיעבד הסתבר שאותו גן הוא אלרגן משמעותי גם באגוזי הברזיל עצמם. על כן הופסק גידול סויה זו."
ובכן זו דוגמא טובה דווקא ללמה הנדסה גנטית היא שיטה בטוחה יותר מאחרות. מה שקרה הוא שלקחו גן מצמח שידוע כי הוא אלרגני (אגוז ברזיל), והחדירו אותו לזן אחר (סויה). זן הסויה הזה אכן התגלה כזן אלרגני לאנשים אשר הייתה קיימת להם בעבר אלרגיה לאגוזי ברזיל. אך למען האמת לא צריך להתפלא שהצליחו למצוא זאת טרם הכניסה לשוק (ובמקרה הזה טרם רוב רובו של ההליך הרגולטורי הנדרש). בהנדסה גנטית, בניגוד לשאר שיטות הטיפוח, אתה יודע בוודאות הרבה ביותר מה השינוי הגנטי שאתה מחדיר לצמח. לכן אם מחדירים לזן גן המביא ליצור חלבון מזן אשר גורם לאלרגיה – נדרשת בחינת הערכה אלרגנית של הזן. אתה יודע מה הסיכון – אתה יודע מה לבדוק. אך כאמור בזנים שאינם מהונדסים, לא קיימת כל בחינת סיכונים על פי החוק. לדוגמא, צמח הקיווי, כאשר החל להיות משווק במערב, התגלה כמעורר אלרגיה באנשים רבים. וגם את אגוז הברזיל אין בעיה למכור כמובן. אבל שוב – כאן יש יתרון של ההנדסה הגנטית, אתה יודע מה אתה עושה לצמח.
לאחר מכן חותם אוחנה את הנושא
"על כן הופסק גידול סויה זו."
למעשה זן זה מעולם לא יצא לשוק.
אגב אלרגיות מזון, בעזרת הנדסה גנטית ניתן לא רק להחדיר גנים אלא אף ניתן להוריד את ביטוים של גנים קיימים בצמח. כך לדוגמא ב2007 הצליחו חוקרים להוריד את הגן העיקרי הגורם לאלרגיה בבוטנים ובכך הורידו את רמת האלרגניות שלהם. אבל הזן הזה לא נכנס אל השוק, ולא קרוב לכך. למה? התשובה בסוף הפוסט.
"למשל בעגבנייה או תפוח אדמה מהונדסים ייתכן שגנים מסוימים יגרמו לעלייה בכמות הרעלן שקיים בהם, סולנין."
ובכן דוגמא מצויינת. בצמחים סולניים אכן ישנו חומרים רעילים דוגמאת הסולנין. מי מבטיח לנו הרי ששינוי גנטי במקום אחד של הדנ"א לא יגרור שרשרת שינויים שתוביל בסופו של דבר להגברת ייצור הרעל הקיים? ובכן זה אפשרי. אבל למען האמת השינוי בתבנית ההתבטאות הכללית של הגנים בעקבות הנדסה גנטית נבדקה גם ביחס לשיטת ההכלאות וגם ביחס לשיטת השריית המוטציות (שתי השיטות הנפוצות להשבחת צמחים פרט להנדסה גנטית). ובכן, נמצא שבהנדסה הגנטית השינוי לתבנית ההתבטאות הכללית של הגנים הוא הקטן ביותר. או במילים אחרות : בהנדסה גנטית הבלגאן בדנ"א הוא הקטן ביותר והסיכון למצב זה הוא הנמוך ביותר. ולכן לא צריך להתפלא שדווקא בשיטות שאינן הנדסה גנטית כבר נוצרו צמחים שהכילו את רעל הסולנין ברמות גבוהות, סיקר את הנושא בהרחבה ידידי ד"ר נעם לויתן בבלוג "תיבת נעם". לצערי הנושא חזר על עצמו בעשרות השנים האחרונות, כאשר כל פעם נוצר צמח בעל תכונות רעילות. אך נושא זה מעולם לא זכה לתהודה תקשורתית, פשוט כי השיטה שגרמה לכך לא הייתה הנדסה גנטית. ושוב – רק את ההנדסה הגנטית בודקים, את השאר לא.
לדוגמא מביא כאן אוחנה את מקרה העמידות לקוטל העשבים גלייפוסט. בכתבה אומנם מצויין שתכונה זאת נגרמת על ידי החדרה של "אנזימים שמפרקים את קוטלי העשבים" למרות שבמציאות התכונה נגרמת על ידי החדרה של אנזימים שכבר קיימים בצמח ולא מוסיפים כל פעולה חדשה. מה הטריק? קוטל העשבים פוגע בפעולת האנזים הזה בצמח והגן שמוחדר מקודד לאותו אנזים רק שעמיד לקוטל העשבים. למה זה חשוב להיות קטנוני על הנקודה הזו? פשוט- היא מבהירה שלא מדובר בבעיה של הנדסה גנטית. למעשה באירופה, היכן שכיום יש קשיים רבים מצד השלטונות לגדל מזון מהונדס העמיד לקוטל העשבים גלייפוסט, מגדלים זנים שעמידים לקוטל העשבים אימדזולינון. גם קוטל העשבים הזה פוגע באנזים בצמח, אך העמידות אליו הוקנתה על ידי יצירה של מוטציות ברחבי הדנ"א שהביאו גם כן ליצירה של אנזימים עמידים לקוטל העשבים. אה… וכמובן שהזן הזה לא נבדק לבטיחות כי הוא לא מהונדס גנטית.
"מחקר שפרסמו ב-2014 בכתב העת Food Chemistry חוקרים נורווגיים ובריטיים הראה שכמות קוטלי העשבים ושרידיהם בגידולים חקלאיים היא גדולה יחסית לשנים עברו ואינה מוכחת כבטוחה"
"בארץ על פי חוק אסור לגדל מזון מהונדס גנטית"
למען האמת לא. בארץ מותר לגדל זנים מהונדסים, הם צריכים לעבור הליך רגולטורי מסויים. זה פשוט שמעולם לא הועבר צמח שכזה תהליך רגולטורי שלם שכזה. אה, ושכחתי כמובן להזכיר – גם בישראל כמו ברוב העולם, מבקשים לבדוק רק זנים מהונדסים גנטית. מזנים שטופחו שלא בעזרת הנדסה גנטית מבקשים אם תוכלו לעצום עיניים.
וכאן אנו מגיעים לסיום שאני מסכים איתו ברובו :
אז דבר ראשון, נעם אוחנה, שאפו. מכל הלב. עצם המשפט " לא ההנדסה הגנטית עצמה היא הבעיה, אלא השימושים שבוחרים לעשות בה" מעיד שכותב הכתבה הוא אדם שאינו מעוניין ליצור בהלה ובאמת מעוניין לקדם פתרונות למען כל בני האדם
ביחד, אני ואתה נוכל ליצור הסברה שתפיג את ההפחדה. זה המייל הפרטי שלי, אני מחכה לך : s.fleishon@gmail.com
מחשבה אחת על “תגובה לכתבתו של נעם אוחנה בעיתון הארץ”
נתנאל שיווק
מרץ 28, 2018 בשעה 8:53 pm להגיב
→ חרטוטי פוטוסינטיזה
מדען אחד שובר שתיקה. ←