רס"ן משה בר דוד ז"ל
בא' בסיון תשל"א, 25/5/1971
בט"ו באדר תשס"א, 10/3/2001
הותיר: אישה, בן, הורים- חיים ובתיה ואחות אתי
משה בן בתיה וחיים. נולד ביום א' בסיוון תשל"א (25.5.1971) בבת ים, אח צעיר לאתי. למד בבית-הספר היסודי 'סוקולוב' ובתיכון 'רמות' בבת ים, תלמיד מצטיין ובעל יכולת לימוד עצמי גבוהה. אהב ללמוד ולהכין עבודות שהעמיק בהן, ואהב מאוד לקרוא. מגיל מאוד צעיר קרא ספרי הרפתקאות, סדרות של יגאל מוסינזון ועוד.
משה היה בן מסור ואהוב, ונכד יקר, שדאג לסבתו החולה עד יומה האחרון. חבר נאמן שרכש חברים רבים בנעוריו, ואלה תמיד חיפשו את קרבתו. על משה ניתן היה לסמוך בעיניים עצומות, כל שהטילו עליו לעשות בוצע כהלכה. תכונה בולטת שלו היתה הרצון להתנדב. לכל עניין ולכל אירוע הוא הציע את עזרתו, ומילא אחר כל הציפיות שתלו בו.
משה הרבה לעסוק בספורט. בתיכון היה ספורטאי מצטיין, ובמשך שנים שיחק טניס, כדורגל וכדורסל.
בחודש נובמבר 1989 התגייס משה לצה"ל ושירת כמתכנת ביחידת המחשבים (ממר"מ). כעבור שנתיים וחצי לערך נשלח לקורס קצינים, ובדצמבר 1992 הוסמך כקצין ושובץ בלהק ציוד של חיל-האוויר, שם המשיך לשירות קבע. משה עסק במערכות ממוכנות, ובסוף שנת 2000 הועלה לדרגת רס"ן. הוא אהב מאוד את עבודתו בצבא. ידו היתה בו-זמנית בפרוייקטים רבים, ובכולם השקיע את מיטב מרצו, זמנו ויכולתו.
מפקדו אל"מ אדגר סיפר: "משה הספיק כה רבות במהלך שירותו הצבאי, למרות גילו הצעיר. המצוינות, הכריזמה, הכשרון והאנרגיה העצומה שאיפיינו את משה תורגמו להישגים גבוהים בכל תחום שעסק בו. הישגיו הבולטים נטעו בי אמונה כי למשה עתיד מבטיח בחיל-האוויר, וכי יש לטפחו בערוץ הפיקודי והמקצועי. במהלך עבודתנו המשותפת נחשפתי גם לפן האנושי שבמשה, אשר התבטא בדאגה רבה וברגישות לצורכי פקודיו ומשפחתו. משה היה אהוד על חבריו, ואהב לעזור ולסייע."
במהלך שירותו סיים משה לימודי תואר ראשון בכלכלה ובמחשבים ותואר שני בכלכלה באוניברסיטת בר אילן, והחל בלימודי תואר שני במינהל עסקים. זמן קצר לפני מותו נבחר לתוכנית שירות למצוינים, והיה אמור לצאת לשליחות בחו"ל.
בעת ששירת בממר"מ פגש משה את ליאת, ולאחר ארבע שנים של חברות נישאו השניים וקבעו ביתם במודיעין. ביום 8.8.1999 נולד בנם ליאור. משה אהב מאוד לטפל בבנו, וממעט הזמן הפנוי שנותר לו אחרי העבודה והלימודים תמיד מצא זמן להקדיש לליאת ולליאור.
ביום ט"ז באדר תשס"א (10.3.2001) נפטר משה באופן פתאומי והוא בן עשרים-ותשע. הוא הובא למנוחות בבית-העלמין הצבאי בחולון. הותיר אחריו אישה, בן, הורים ואחות.
מפקדו סא"ל עופר ספד לו: "בשלושים שנות חייך, עם כל שמחת החיים והאנרגיות האדירות שהיו בך, הצלחת להשיג מה שאנשים רגילים לעתים לא משיגים בשבעים שנה. הקמת בית, סיימת את ממר"מ, סיימת תואר ראשון במחשבים ותואר שני בכלכלה ובימים אלה שקדת על לימודי תואר שני נוסף. אנו בחיל-האוויר זיהינו את כשרונך הרב ואת הפוטנציאל העצום הטמון בך וניסינו לטפח אותך... העתיד נראה כה מבטיח, ולפתע נעצר הכל כרעם ביום בהיר."