d0a9daf611eddca287202f6fcb09e964

Hej brevkasse,


Jeg er en pige på 17 år, som har været enebarn hele mit liv. Mine forældre har været skilt siden jeg var 3, og heldigvis er de forblevet gode venner, selv efter bruddet. Sagen er den, at de her for nyligt er begyndt at snakke om, at de vil have et barn til. (Det skal lige siges at de ikke har fundet sammen på ny, men som jeg kan forstå har min far sagt ja, for at gøre min mor glad) 


Jeg tog det først ikke så tungt, for min mor har i mange år snakket om at hun godt ville have flere børn. Men da de nu har snakket om det flere gange, virker de til at være ret opsatte på det. De har begge to prøvet at snakke med mig om hvad jeg synes, og jeg må desværre erkende at jeg har meget svært ved at indfinde mig med tanken, og jeg kan desværre næsten kun se negative ting ved det. 


Tanken om at have søskende har altid tiltalt mig, men jeg synes bare at det er lidt sent med en efternøler nu, som vil være 18 år yngre end mig når han/hun bliver født. Jeg er ikke vokset op med andre end mig som fokus, og jeg er bange for at der vil opstå en masse jalousi? 


For det andet så ved jeg bare, at fordi jeg bor alene med min mor, og det hovedsageligt kommer til at være hende der passer barnet, ved jeg bare at jeg ligesom kommer til at være en form for "anden forældre" som skal tage mig af barnet. Jeg har ikke brug for det ansvar, men jeg ved at når barnet kommer, så kan jeg ikke rigtig fraskrive mig det...


For det tredje så kan jeg ikke klare tanken om at hele min hverdag kommer til at dreje sig om det nye barn, fordi jeg i forvejen har mit at kæmpe med.


Det hele lyder ekstremt egoistisk, og det er ikke fordi jeg ikke ønsker at gøre min mor glad, men jeg ved simpelthen ikke hvad jeg skal gøre af mig selv, og hvad jeg kan gøre for at få det bedre. Jeg har lyst til at græde hele tiden og ingen af mine forældre forstår hvordan jeg har det. 


Hvordan kan jeg forberede mig på at få en søster eller bror når jeg hele mig liv har været enebarn og i centrum? Altså hvordan kan jeg forberede mig på at dele mine forældre. 


Hvordan undgår jeg at der opstår søskende jalousi? Og hvordan kan jeg fralægge mig at tage ansvar for barnet?


- Jeg håber virkelig I kan hjælpe mig  

Mvh. En desperat pige.

 
Ny lillebror/lillesøster
========================


ungzone.dk
2019.43

Hej med dig,

Først og fremmest vil jeg sige, at jeg godt kan forstå din bekymring. Da du har været enebarn hele livet, kan jeg godt forstå, det er svært at skulle forene sig med tanken om ikke længere at skulle være dine forældres eneste barn. 

Jeg har selv en lillebror, som er 2 år yngre end mig, hvilket selvfølgelig er en helt anden situation, end din, men selvom han har været der det meste af mit liv, har der også engang imellem været lidt jalousi. Det er en svær ting, men der vil jeg sige, det har hjulpet mig at tale med min mor om det. Det er en helt naturlig følelse, som kan opstå mellem søskende, og er ikke noget man skal skamme sig over. Kunne du måske tale med dine forældre om det? Du har de følelser, som måske føles skamfulde, fordi du jo, som du skriver, også ønsker at dine forældre er glade. Men dine følelser styrer du ikke selv, og det er vigtigt at tage dem alvorligt. 

Du kan evt. fortælle dem stille og roligt, at du bekymrer dig om disse ting, og så er jeg sikker på, de vil tage dig alvorligt, og vil forsøge at tage en form for hensyn, så du ikke føler dig "glemt". 

I forhold til din bekymring om hvor meget ansvar du får for barnet, vil jeg sige du har ret til at sige fra, hvis du synes det bliver for meget. Det er jeg sikker på, din mor vil forstå. Det er ikke dit barn, men din lillebror/-søster, og derfor skal du selvfølgelig ikke stå for al pasningen. Dette er også en ting, jeg vil foreslå dig at tale med din mor om, så I kan forventningsaftstemme, og undgå en skæv "arbejdsbyrde". 

Uanset hvad, så er du stadig dine forældres datter, og det vil du altid være, uanset hvor mange børn, de måtte få. Det kan også være det ender med at blive en spændende oplevelse med en baby i familien :-). 

For lige at opsummere, er mit råd til dig at fortælle dine forældre, at du er bekymret for om de kommer til at glemme dig, samt at du er bange for, at du får et for stort ansvar for barnet. Jeg er sikker på, I nok skal finde på en løsning, så I alle er glade. 

Mange hilsner fra Regitze 

 

Hej du. 

Det er da også noget af en situation at stå i. 

Jeg kan fuldt ud forstå alle dine tanker og overvejelser, og er enig med dig i at det er et stort ansvar du kommer til at stå med, hvis du skal til at agere ''anden forældre. 

Jeg tænker det vigtigste du kan gøre er at sætte dig ned og få en rigtig god snak med begge dine forældre og fortælle dem det som du er skrevet her ind om. For ligesom at få dem forklaret hvordan du har det med deres valg og at du ikke har lysten til at agere ''anden forældre'', hvilket du er bekymret for at du kommer til at være. 

Med hensyn til jalousi, tror jeg at du på det tidspunkt (og nu) lille bror/søster ankommer er voksen nok til at kunne forstå at du nu skal dele. Allerede i forhold til de tanker du har nu om det, viser at du tænker meget over det. Til den tid at den lille nye kommer, er du også i en alder hvor der skal til at ske en hel del i dit liv og du vil nok per automatik løsrive dig lidt fra familien. 

Jeg er da ked af at høre at du har dit at kæmpe med og kan godt forstå at det skræmmer dig lidt at der kommer et nyt forstyrrende element ind i dit liv. Ved dine forældre hvad du kæmper med? Måske at du til den tid kan læne dig lidt mere op af din far, hvis du tænker at de mor får for ''travlt'' med baby? 

Jeg ved ikke hvad du laver til hverdag, men hvis du går i skole er der måske en psykolog eller andet menneske knyttet til skolen som du kunne søge lidt råd og vejledning hos? eller så undersøg hvorvidt der er nogle gratis tilbud i din by eller kommune, hvor du kan søge nogle råd og vejledning ved. 

Ellers så kan jeg forslå at søge råd ved dine venner og veninder om hvordan det er at have søskende. Og så prøv at finde nogle positive ting ved det at skulle til at have en lille bror/søster, for at forsøge at få lidt at glæde dig til. 

Jeg håber at du kan bruge mine råd til noget, og held og lykke med det hele!

De bedste hilsner 

Michelle :-)    