7207c808a8c2c2606ed3eef23c0faccc

Hej brevkasse. Jeg er en pige på 16 år. Jeg startede på efterskole d.11 August 2019, til at starte med på en idrætsefterskole i Haarby. Efter ca. 1 måned fandt jeg ud af at efterskole og mig ikke passede sammen. Jeg fortalte det til mine forældre, som syntes jeg skulle fortsætte. Jeg gik der helt ind til d.10 december ca. Jeg var rigtig ked af det, jeg græd ofte. 

Det var ikke venner og veninder der var problemet, jeg havde nogen at være sammen med, men efterskole livet passede ikke til mig, det med at bo med nogen og bo på en skole, og spise med mange, og ikke selv kunne bestemme hvor jeg tog hen når jeg fik fri. Mine forældre forslog at flytte efterskole til en mere kreativ efterskole, og jeg sagde ja til ideen, da jeg jo var villig til at prøve alt, og heller ikke ønsker at være "anderledes" fra mine to ældre brødre som elskede efterskole. Jeg flyttede fra den ene dag til den anden til en kreativ efterskole i Varde, hvor jeg satte alt ind for at blive glad. Jeg har kun gået der i 2 uger, men jeg kan slet ikke mere. Mine forældre synes jeg skal blive ved at prøve, men jeg kan mærke at jeg bliver trist og jeg kan ikke sove om natten, jeg græder hver gang jeg tænker på at jeg skal tilbage, og jeg kan på ingen måde mere. 

Jeg er desperat, for jeg kan mærke det også skubber mig væk fra mine forældre, for jeg har ikke længere lyst til at fortælle dem hvad der forgår i mit liv, for de bliver sure når jeg nævner at jeg simpelthen ikke kan mere.

Alternativet er at jeg kommer ind i en offentlig 10. klasse der hvor jeg bor (Vejle), så går jeg i skole hver dag, men får fri præcis som i folkeskolen. Skolen har dsv. ikke det bedste ryg, men jeg ønsker på alle måder at holde skolen ved lige. 

De private 10. klasser er helt fyldt, men jeg har fine karakterer og jeg slacker ikke på nogen måde, og tager skolen meget seriøst. Næste år skal jeg på gymnasiet, så jeg ønsker bare at mine sidste 5 måneder af dette år vil blive gode, for jeg kan ikke overskue mere. Jeg ved simpelthen ikke hvad jeg skal gøre for at få lov at komme ud, for jeg kan ikke blive glad der det kan jeg mærke, og nu har jeg brugt min første halvdel af året på at være ulykkelig. 

  


 
Jeg er desperat for at stoppe på efterskole
===========================================


ungzone.dk
2020.05

 Hej med dig,

  
Det lyder som en rigtig ubehagelig situation, og jeg kan godt forstå du har brug for at blive glad igen. Jeg er ked af at høre, at dine forældre bliver sure på dig, når du fortæller at du ikke kan holde ud at gå på efterskolen længere, for det er ikke rimeligt at du skal blive i noget, som du ikke trives i, og som gør dig ulykkelig. Det er ikke alle, som bryder sig om at gå på efterskole, blandt af de årsager, du selv nævner. I de tilfælde, skal man selvfølgelig ikke gøre det, og jeg synes du skal fortælle dine forældre, at du simpelthen er ulykkelig over at være der, og at du har brug for at komme hjem og væk derfra. Det er ikke sundt at have det sådan i længere tid, og det vigtigt at tage sine egne følelser alvorligt - hvilket jeg synes du gør, ved at anerkende dem, og spørge om hjælp til at gøre noget ved det! Hvis du er ked af det hele tiden, og sover dårligt, kan det også komme til at gå ud over din skolegang, hvilket er endnu en grund til at få gjort noget ved det. Hvis du ikke føler dine forældre vil lytte på dig, så kan du eventuelt tale med en studievejleder, kontaktlærer eller lignende på efterskolen, og så kan de hjælpe dig med at få kigget på det. 

Jeg håber du finder en løsning, så du kan blive glad igen, og at du kunne bruge svaret - ellers er du altid velkommen til at skrive herind igen :-)

Mange hilsner fra Regitze 

 

 Hej med dig 

Puha det lyder godt nok til at det har været rigtig hårdt for dig at forsøge dig med efterskole livet. Min holdning til efterskole er at det altså bare ikke er noget for alle og det lyder virkelig ikke til at det er noget for dig. Jeg synes at du skal sætte dig ned en sidste gang med dine forældre og fortælle dem at du altså virkelig ikke kan mere. Man kan jo sige, at de jo ikke ligefrem kan tvinge dig til at tage tilbage igen. Jeg tænker at du skal forklare dem at det her påvirker dig rigtig meget og at det i sidste ende faktisk kan gå udover din skolegang (lektier og karakterer), men også udover dig rendt fysisk og psykisk at gå at havde det sådan. Du bliver nød til at gøre klart for dem at du ikke vil tilbage og så må de blive sure det er der desværre ikke noget at gøre ved og jeg er sikker på at de nok skal blive gode igen. Jeg synes at du skal fortælle dem det, som du også skriver her, at det går udover de forhold til dem at de ikke lytter til det du siger. Du kunne eventuelt vise dem det du har skrevet her? 

Jeg håber at du kan bruge mit svar til noget og jeg ønsker dig alt held og lykke med det hele! 

 

De bedste hilsner 

Michelle :-)

 