
 Hej jeg er 16 år og har hvad de fleste ville kalde et problem,  

  

Jeg har aldrig blevet officielt diagnoseret men er næsten 100% positiv sikker på jeg har depression, anxeity, social anxeity og skizofreni  

(Er dog diagnoseret med angst anfald)  

  

Det har virkelig taget en del af mit liv fra mig, jeg føler mig ikke levende længere jeg er der bare. Samtidig falder jeg sammen i min lille verden værd dag og det er rigtig udmattende. Jeg er hele tiden bange og føler altid der er noget efter mig, og det gør det skam slet ikke bedre at jeg kan se, høre og mærke ting andre ikke kan  

  

Det mest almindelige er en skikkelse jeg kalder IT det lidt som en mand uden ansigt men det ikke et køn bare en skikkelse, på det seneste jeg har IT rørt ved min skulder eller hoved og jeg kan mærke det, er jeg sindssyg?  

  

Ud over det er det bedste ved min dag at selvskade det ikke altid cutting, det også at rive neglene hen ad huden til jeg bløder eller presse dem ind i huden eller hovedbuden til jeg ikke kan mere. Det lyder fuldstændig vanvittigt men jeg føler det det eneste jeg ser frem til når jeg vågner om morgenen det også som om det det eneste der holder mig tilbage på jorden men også det eneste der holder mig til forstanden  

  

Jeg kan mærke at det bliver svære og svære at få vejret, jeg har det som om jeg langsomt drukner i luft? Jeg føler alt og intet på samme tid, jeg bekymrer mig om alt og intet  

  

Og det så længe siden jeg for alvor var glad at jeg har næsten glemt hvordan det føles, selvfølgelig er mine venner søde og de opmuntre mig men jeg synes bare at a en eller årsag at jeg bare ikke er rigtig glad  

  

Jeg har altid gjort hvad andre bad mig om men er træt af at være en dukke at lege rundt med, men jeg tør ikke opdage hvem jeg egentligt er heller.  

Til sidst vil jeg sige at jeg er ret sikker på jeg er født “broken” jeg har bare altid været sådan her, men har holdt det til mig selv, er jeg sindssyg? Kan jeg fikses? Hvad kan jeg gøre? Håber jeg kan få hjælp 
Fra forstanden?
===============



Kære du,

Jeg kan godt forstå, at du føler, at du er ved at gå fra forstanden, men du må ikke tvivle på, at der er håb forude. 

Jeg ved ikke om du allerede er i kontakt med din læge, men mit bedste råd er helt sikkert, at du bliver sat i kontakt med noget professionel hjælp. Det kan være svært at tage det første skridt, men det er det hele værd. Når du har fået kontakt med din læge er det vigtigt, at du beskriver dine oplevelser lige så detaljeret, som du gør her, så de har de bedste forudsætninger for at hjælpe dig. 

Med hensyn til din selvskade vil jeg igen stærkt opfordre dig til at søge læge, så du kan få de rigtige redskaber til at bearbejde det, der måtte underlægge din trang. Et midlertidigt, men uholdbart råd i længden, vil være, at du finder en anden aktivitet at "erstatte" med, når du føler trang til selvskade. Dette kunne evt. være at skrive ned hvilke følelser du mærker og hvorfor du føler trangen. Alternativt kan du finde en hudvenlig tusch til at tegne på din hud når du føler trang. 

Igen, mit bedste råd til dig er at opsøge din egen læge, så du ikke skal stå med disse problematikker alene.

Jeg ønsker dig alt godt i fremtiden og håber du kan bruge mit råd. 

Kærlige tanker fra

Simone 

 