
Hej, 

jeg skriver bare for lige at komme af med det hele. Jeg ved ikke hvilken kategori det er. Skriver måske nogle spg men ved jeg ikke om jeg gør.

Jeg er som sagt en pige på 13. Jeg er begyndt at sove mellem 4-7 timer hver nat. Jeg falder ofte først i søvn ved 2-3 tiden og står op klokken 7 hver morgen.

Jeg kan ikke se en grund til at blive her og jeg føler jeg er spild af tid og plads. 

Jeg syntes aldrig jeg er god nok og at der bliver sat høje krav til mig. Jeg føler aldig at jeg kan tilfredsstille nogen og jeg lægger et stort pres på mig selv. Min klasse ved at hvis de ikke laver noget vil jeg lave det hele, så derfor laver jeg alt i gruppearbejde. Jeg bruger rigtig lang tid på skole og lektier.

Jeg er den der 12-tals pige, som kun får 12. 2 gange har jeg fået 10 og folk bliver overrasket over det. 

Jeg har siden jeg var 10 haft selvmordstanker. Det blev værre i marts, så forsvandt det lidt over sommeren, var der stadig en gang imellem. Så her i slutningen af december er det bare gået ned af bakke. Jeg er begyndt at lave selvskade og jeg har ødelagt min døgnrytme ved at jeg ligger og tænker/græder hele natten.

Min familie har en gang set mine år på håndledet, men de troede at det var en tegning.

Jeg har ikke rogtig snakket med nogen om det:(

Min far ved dog at jeg ikke vil være her, men han tror jeg mener løbe væk og flygte fra alting. Han ved også at jeg snart ikke længere kan bruge så meget tid og energi på at lave lektier og gruppearbejde. 

Skole dræner mig for energi:(

Jeg kan ikke mere og giver snart op.

  
Drenge er også begyndt at snakke om min krop (dårligt) og det har jeg virkelig også brugt meget tid på.

Det startede i august og er stoppet nu her pga corona.

Det skal lige siges at jeg er 160 cm høj, 42 kg og slank. Jeg har ikke så mange former, fordi jeg har haft en spiseforstyrrelse og stadig kæmper med at spise. Derfor har min krop udviklet sig lidt langsommere.

Den dreng der er værst kan godt lide min bedsteveninde, og hun kan godt lide ham. Jeg syntes bare ikke hun kan være bekendt at være snave med den dreng der har fået mig til at græde hele nætter.

Jeg har givet hende så mange chancer, men hun ødelægger det bare alligevel. Hun har flere gange fortalt mine hemligheder og sådan noget.

Jeg giver snart op!

Jeg ved ikke hvad jeg gør forkert, men jeg er aldrig god nok.

Jeg forventer ikke i svarer, men havde brug for at komme ud med det.

I skal ikke svare som i plejer “det er nok dig der stiller de største krav” for det hjælper ikke

  


 
Lidt af det hele
================



Hej.

Ved du hvad nogle gange, så har man brug for bare at komme ud med alle sine følelser og det skal der være plads til. Så jeg vil starte med at fortælle dig, at for at man kan finde hoved og hale i sine tanker så er man også nødt til at komme ud med dem. Hvilket du har gjort! 

Når jeg læser alle de ting du skriver, så lægger jeg specielt mærke til at du meget ofte skriver om hvad andre synes. Du skriver at du har fået to 10-taller og folk blev overrasket, derudover skriver du at du ikke føler du fortjener at være her i verden og at du konstant skal tilfredsstille andre.

Men det er ikke sandt jo, hvad jeg kan læse mig frem til så lyder det da som om at du har en masse gode egenskaber, du er god i skolen, du er en god veninde og du er hjælpsom. Det er da præcis sådan nogle som dig der fortjener at være her?

 Du gør ingenting forkert. Det er bare dine omgivelser der gøre tingene forkert også tager du ansvar for dem. Det skal du ikke. Det er da klart at din skole stresser dig og at du føler der er pres og krav der stilles. I forhold til gruppearbejdet, så skal du lærer at sige fra. Hele den her besked og de ting du gennemgår, det handler om dig og ingen andre. Så mit råd til dig er at fratræde dig fra alle andres problemer, vaner osv. Det er ikke dit ansvar og du skal heller ikke tage det på dig.

  
Men det er nemmere sagt end gjort, så mit råd til dig angående i skolen vil nok være at prøve at sige fra. Jeg ved det er svært, men selvfølgelige skal du ikke lave alt for dine klassekammerater. Så du kan evt. prøve at dele skolearbejdet op og så kun fokuser på dine ting og hvis de ikke laver det, så skal du prøve at lade vær at lave deres, du kan altid sige til dem. Jeg vil rigtig gerne hjælpe jer, men jeg vil ikke lave det for jer længere. Derudover så er det da dejligt at du får gode karakter, men du skal heller ikke ødelægge dig selv for din skole. Jeg siger ikke at du skal være ligeglad med dine lektier eller skolen, men du skal måske fokusere mindre på det frem for hvad det du gør nu. Du kan måske gå en tur, være sammen med nogle veninder, sidde og se noget serie, høre noget musik hvad end der kan få dig til at slappe af. Det er klart at du føler du ikke er god nok, hvis der bliver sat et så stort pres på dig, så derfor prøv at skær ned på timerne som du bruger på lektierne og giv dig selv plads og ro til at fokusere på dig.

 I forhold til din veninde, så skal du altid vide at folk ser ting på helt forskellige måder og det kan man desværre ikke gå ind og prøve at ændre. Jeg havde nok reageret anderledes end din veninde, men vi er jo desværre ikke alle ens. Der er grænser for hvor meget tid og energi du kan give dine veninde af chancer og hvis det påvirker dig mere end det gavner dig, så er mit råd til dig at du lader vær at bruge mere energi på hende. Jeg ved godt at det er ens bedsteveninde, men hvis hun fortæller dine hemmeligheder, så synes jeg ikke at hun lyder som en god veninde. Jeg ved at der er forskellige fritidsklubber, hjemmesider hvor man kan møde andre mennesker. Måske kan det hjælpe på dig at møde andre så du kan få nogle nye og måske bedre relationer. Det er selvfølgelig op til dig hvad du selv føler.

 Et andet råd jeg personligt kan give dig, er også at når jeg har det rigtig svært eller der er ting der fylder rigtig meget i mit liv og måske flere ting, så jeg ikke helt ved hvordan jeg skal reagere, så skriver jeg for mig selv. Jeg skriver ALT hvad jeg føler ned om det er godt eller dårligt og på den måde, så får jeg afreageret på hvad jeg egentlig føler og tænker. Det har været godt for mig og måske kan det være det er godt for dig også? Det er igen forskelligt fra person til person.

 Jeg synes at du skal tale med nogle. Jeg forstår godt det er svært at ligge ord på hvordan man egentlig har det, fordi man ikke altid forstår det- men selvom du måske ikke kan se det nu, så har du jo stadigvæk noget håb i dig. Du har valgt at skrive herinde og jeg er dybt ked af hvis du er blevet fortalt at du stiller for høje krav, for sådan ser jeg ikke på det. Jeg synes faktisk at det lyder til at dine omgivelser skaber de høje krav.

 Derfor så synes jeg at du måske skulle kontakte en psykolog eller en støttegruppe hvor du kan møde andre unge der har det præcis på samme måde som dig. Få nogle redskaber til at hjælpe dig med at få en bedre tilværelse. For det sidste du skal føle, det er at der ikke er plads til dig og at du ikke er god nok. For det er du! Du skal bare lærer at se det selv, du skal forstå at du er mere værd og kan mere end du tror, og at andres mening ikke skal have lov til at fylde så meget. Derfor så synes jeg at du skal tale med nogle der kan hjælpe dig professionelt.

 Jeg håber virkelig at du kunne bruge mit svar til noget, og hvis ikke så er du altid velkommen til at skrive herinde igen.

 Vh. Rebecca

 

Kære du

Det er rigtig godt, at du skriver herind. Man behøver ikke at sidde med nogle spørgsmål, for at skrive til os. De fleste af os har brug for at komme af med nogle tanker og følelser indimellem. Jeg ser det derfor, som en god ting, at du skriver dem her. Det at skrive sine tanker ned, kan tit være en god metode til at få lidt "fri" i hovedet, når der er så mange ting på samme tid.

Det må være rigtig hårdt og opslidende at få så lidt søvn hver nat. Det går ud over rigtig mange ting, når man ikke kan få en ordentlig nattesøvn. Som du selv lidt beskriver også, så kan det hurtigt blive en ond spiral, når man har så mange tanker, der forstyrrer i hovedet hele tiden. Mange negative tanker dukker tit op, når man skal til at sove, fordi der på det tidspunkt endelig er ro omkring en og så kan de hårde og svære tanker få frit løb. 

Uanset hvor de høje krav kommer fra, så er det et stort pres at leve med og leve op til. Det må kræve rigtig meget af din energi altid at skulle præstere til toppræstation. Det med at have tendens til at være perfektionistisk kan faktisk være en overlevelsesstrategi, som man kan udvikle, hvis der er andre ting i livet, man ikke har kontrol over. 

Jeg tænker derfor både det, at føle, at man skal leve op til høje forventninger, det at udvikle en spiseforstyrrelse og det at skære i sig selv, godt kan komme fra nogle af de samme følelser. Alle tre dele kan handle om, at man gerne vil have kontrol over nogle ting, fordi der er andre ting i ens liv, som man ikke har nogen kontrol over. Det kan være rigtig svært og hårdt at sidde med en følelse af, at man ingenting kan gøre i bestemte situationer.

Du skriver, at du har haft selvmordstanker siden du var 10 år. Skete der noget bestemt i dit liv, da du var 10, som gjorde, at du begyndte at få selvmordstanker og andre negative tanker? Det er ikke altid, at man kan forbinde det med en bestemt situation, men nogengange kan man og det kan være en hjælp til at forstå, hvorfor man har det, som man har det. Derudover kan det også være en hjælp til at finde ud, hvor man kan finde den rigtige hjælp, så man kan få det bedre.

Jeg kan godt forstå, at du føler, at din bedste veninde svigter dig, når hun vælger at være sammen med ham, som gør grin med dig. Derudover fortæller hun ting videre, som aldrig har været meningen skulle videre til ham. Jeg tænker heller ikke, at din veninde kan være bekendt at gøre det overfor dig. Man kan måske sige, at man ikke altid kan gøre for, hvem man får følelser for, men derfor er det aldrig okay, at din veninde fortæller hemmeligheder eller andre ting, som var meningen kun skulle være mellem jer to. 

Jeg tænker ikke, at du gør noget forkert, selvom det kan føles sådan. Det jeg læser i dit brev er, at du har det rigtig svært lige nu og at du har rigtig mange forskellige tanker og følelser, som du hele tiden skal forholde dig til. Det er et enormt hårdt arbejde altid at skulle give plads til negative tanker og følelser. Det er ofte også sådan, at de vil blive ved med at komme og være der indtil man får hjælp til at se på dem og snakke med nogen om dem. 

Du skriver, at du har prøvet at snakke med din far lidt, men han har dog ikke helt forstået, hvordan du egentlig har det. Jeg ser det som et tegn på, at du trods alt finder noget tryghed hos din far, når du tidligere har forsøgt at åbne op, for hvordan du har det. Hvis du har mulighed for det, så vil jeg råde dig til at forsøge at snakke med ham om tingene en gang til, hvor du virkelig får sagt lige ud, hvordan du har det og hvilke tanker og følelser, du går rundt med. Han mangler på en måde at se alvoren i, hvordan du har det. 

Det kan dog også være en anden voksen, som du kan dele dine tanker eller følelser med. Gerne en, som du føler dig tryg ved. Det kan fx være en anden fra din familie eller en lærer på din skole. Hvis du oplever, at det kan være rigtig svært at sige højt, så kan du måske give dem det her brev, som du har skrevet til os. Det synes jeg beskriver rigtig godt nogle af de ting, som du kæmper med lige nu og som koster rigtig meget af din energi. Du kan også skrive et nyt, hvis du gerne vil have nogle andre ting med i det.

Hvis du får det fortalt til en voksen, så vil de også lettere kunne hjælpe dig med at komme til at snakke med en vejleder eller psykolog måske. Det kan lyde skræmmende, men de er her for netop at hjælpe med de svære tanker og følelser, så man kan få det bedre igen.

Jeg ved ikke, om jeg er kommet omkring nogle af ting, som du måske håbede på eller om du kan bruge noget af det til noget. Jeg håber trods alt, at det var en lille hjælp - og at du finder modet til også at søge hjælpen hos nogen, der er tættere på dig.

Jeg ønsker dig alt det bedste og håber, at du finder en vej gennem, så du igen kan finde meningen med at være her. Du er ligeså meget værd, som alle andre mennesker. Det betyder meget for mange, at du er her - og jeg er sikker på, at der er mange, der vil ønske, at du har det godt. 

Det kan være svært at bede om hjælp, men det er en kæmpe styrke at turde gøre det. Du er derfor også altid velkommen til at søge hjælp hos os igen.

Kærlige hilsner fra

Lotte

 