
 Jeg har en bekymring jeg går og tænker konstant på, som jeg håber jeg kan få svar på. Jeg har haft en depression og har stadig en spiseforstyrrelse og jeg er så bange for at de problemer vil følge mig resten af livet. Jeg starter på gymnasiet efter sommerferien og jeg frygter jeg ikke er i stand til at klare det, jeg har hørt at der ikke er plads til at fejle og mine karakterer ligger nu på 4 og 7 og hvad gør jeg så? Jeg er i forvejen meget svag psykisk og jeg er let at knække - specielt når det gælder succes, det knækker mig fuldstændig hvis jeg ikke lever op til de forventninger jeg har til mig selv og oplever nederlag gang på gang.   

  

Jeg er bange for jeg ikke er i stand til at kunne forsørge mig selv, da jeg ofte har svært ved at tilpasse mig nye steder, hvor jeg ofte får ondt i maven og bare gerne vil hjem. Jeg kan ikke lade vær med at spekulere på, hvordan min fremtid bliver og det får en følelse af frustration og afmagt op i mig. Alt det med at skulle til at tænke på at spare sammen til en lejlighed, kørekort, bil osv det stresser mig rigtig meget og tankerne flyver rundt i hovedet.   

  

Jeg kan slet ikke få tingene til at hænge sammen, for mine forældre har ikke lavet nogen opsparing til mig og jeg har intet job for tiden. I forvejen betaler jeg stort set alt selv og jeg kan bare ikke se hvordan jeg nogensinde skal kunne flytte hjemmefra og få det liv jeg drømmer om, når jeg i øjeblikket ikke har mulighed for at spare op og min familie ikke har valgt at lave en opsparing til mig.  

  

Det fylder så meget i mit liv, at jeg ofte græder over det. Jeg vil så gerne opleve succes i livet, men jeg har nok et eller andet sted givet op, da jeg bare føler at uanset hvor meget jeg kæmper sker der ingen fremskridt. Jeg ved virkelig ikke hvad jeg skal gøre ved det, men en ting er sikkert, der fylder SÅ meget hos mig. 
Frustration over fremtiden
==========================



 Hej C  
Jeg er ked af at høre at du går og har det dårligt over dine fremtidsudsigter, men jeg kan forsikre dig at der findes mange mennesker der har været og er i en lign. situation som dig, som har fået succes eller er i gang med at arbejde sig derop imod. Det er ikke umuligt, det kræver bare rigtig meget arbejde og rigtig mange nederlag. Du skal bare kunne acceptere nederlagene og kæmpe videre - andet er der ikke for at gøre. Jo, du kan give op, men det vinder du ikke noget ved.  
  
Hvis ikke dine karakterer ender ud med at blive som du håbede, så er det ikke verdens ende, for du vil højst sandsynligt sagtens kunne læse videre til det du gerne vil, bare af en anden vej. Det er rigtig svært at rykke på det billede, som man har forestillet sig i mange år. Man går og forestiller sig hvad man vil og hvordan man vil nå dertil, og når det ikke går som man forventer, så bliver man skuffet. Men hvis man dropper eller skruer ned for forventningerne, så vil du opleve at du bliver meget mere rolig og lærer at tage det som det kommer. Du skal nok nå dertil, og måske ikke som du havde forestillet, men det er også okay.   
  
Mht. til din økonomiske situation, så er det bare om at lede videre efter et job, og lægge så meget til side som muligt. Når du bliver 18 år får du SU, og af dem vil du formentlig også kunne sætte penge til side.   
Jeg er ret sikker på at det er de færreste der har en opsparing, og det forhindrer ikke nogen i selv at spare penge sammen til lejlighed og andre udgifter, så det er "bare" om at få et job :)   
  
Det kan tage tid, men du må være tålmodig og lære at tage en ting ad gangen, for ellers ender du med at stresse dig selv.  
  
Knus, Josefine 

Hej C,Snakker du med en psykolog eller terapeut om dine problemer? Ellers bør du gøre det for at få det bedre!  
     4 og 7 er fine karakterer. Du skal ikke presse dig selv for meget. Du skal nok klare gymnasiet. Gymnasiet er helt nyt for dig. Mange universitetsuddannelser kræver ikke et bestemt snit, men at fagene er bestået (02), så med mindre du vil læse jura eller andre populære universitetsuddannelser, så tag det roligt og bare gør dit bedste. Mere kan du ikke gøre.   
Der er mange - rigtig mange - der bor hjemme i din alder, så du skal slet ikke føle dig presset dig at flytte. Nu ved jeg selvfølgelig ikke, hvordan dit forhold er til dine forældre, men hvis det er fint, er der intet i vejen med at bo hjemme. Jeg bor selv hjemme i en alder af 21. Mit råd er at få dig et fritidsjob ved siden af gymnasiet og så lægge størstedelen af pengene ind på en opsparing til til et indskud til lejlighed og kørekort. Tag det med ro. Det tager tid at spare penge sammen. Møbler kan købes billigt og brugt i genbrug og males eller gøres andet ved, så de bliver rigtig nice og personlige, så mange penge til det, behøver du ikke. Bil synes jeg slet ikke, du skal begynde at tænke på endnu overhovedet, før du er færdig med en videregående uddannelse og har fast job. Ellers er det næsten umuligt at få råd til og en dårlig investering. En cykel kommer man rigtig fint rundt på som studerende.I fødselsdagsgave og julegave kan du de næste par år ønske dig ting til hjemmet f.eks. bestik, gryder osv. eller penge til opsparingen.   
Dernæst vil jeg råde dig til først at tage kørekort efter gymnasiet eller i en sommerferie, da det nemt kan blive for stressende.  
Prøv at slip alle bekymringerne. Du skal nok nå at få dine drømme opnået. Det hele behøver jo ikke at ske lige nu. Alle de ting, man drømmer om, sker ikke på samme tidspunkt - med mindre man har en masse penge, og det er ikke os alle, der har det.  
Ønsker dig det bedste! 