
 Hej, min mor og jeg har et godt forhold til hinanden. Og jeg har ikke haft kontakt med min rigtige far siden jeg var fire. Men for et år siden gik min mor fra min papfar, og så blev hun meget anderledes. Jeg skulle lave flere pligter (Jeg kan godt forstå at jeg skal lave mere nu når det kun var hende og min 3årige lillebror) men nu når min papfar var væk så begyndte hun at skælde mig meget mere ud. Og nu ordner jeg ALT vasketøjet, og når jeg kommer hjem fra skole så rydder jeg op og tømmer opvaskemaskinen osv. Men det bruger min mor så rigtigt meget syntes jeg, altså om morgenen tager hun ikke engang hendes morgenmad hen til vasken. Og for en måned siden fik min mor en kæreste, og nu skal min mor så være sammen med ham hver eneste gang min lillebror er henne ved hans far. Og når han er der kan jeg ikke gå ud i køkkenet eller noget, jeg skal bare blive inde på mit værelse.  

Men mit største problem er nok den måde min mor taler til mig på, hun siger at det er mig der har givet hende et dårligt liv og at jeg er skudt i hovedet. Og hun siger så mange sårende ting til mig hele tiden, hun gider ikke engang at have en ordentlig samtale med mig. Hun gider ikke at sørge for at få tid til læge til mig. Eller holde øje med hvornår der er forældre møde. Jeg prøver at bærge over med det, fordi hun har nogle problemer på hendes arbejde, men forstår ikke at det skal gå sådan udover mig. Jeg har også før prøvet at snakke med hende om de ting hun siger til mig, men hun får det drejet om til at det er mig der er noget galt med. Og at de problemer i har er min skyld.  

Men hvad kan jeg gøre for at jeg får det bedre med min mor? Og hvordan kan jeg konfrontere hende med det, fordi hun har en meget kort lunte. 
Meget sur mor
=============



 Hej Iben.   
Jeg kan godt forstå du er frustreret og at det gør dig ked af at din mor er sådan. Det er især svært for dig når du ikke engang kan snakke med hende uden hun får den drejet over på det. Forældre kan være meget svære at forstå nogle gange, og ikke fair hun siger de ting til dig som du nævner.   
Nu hvor du ikke kan snakke med hende om det, var det så en mulighed at du snakkede med en anden om det. En voksen du stoler på, måske noget familie eller en lærer, og så hvis han/hun du fortæller det til, kunne snakke med din mor. Jeg tror det vil være nemmere for din mor at forstå hvis en voksen snakkede med hende om det, end du selv gør det. og husk du skal ikke være bange for din mor! kan være hun er inde i en periode hvor hun måske har det lidt svært, og derfor vil det være bedre en voksen snakkede med hende.   
Jeg håber du kunne bruge mit råd til noget, og håber i finder en løsning på det.  
Laura :)  