
Hej  


Jeg er nu 17 år gammel, og jeg har nu endeligt samlet mig nok mod til at åbne lidt op om denne oplevelse jeg havde da jeg var omkring 13-14 år. Da jeg gik i enten 7. Eller 8. Klasse, blev jeg inviteret med til en fest/hygge druk. Det var ikke det store, husker det som at der var 5-6 personer i alt. Jeg kendte en af personerne gennem en veninde fra min klasse. Personen gik i klassen under mig og havde så inviteret nogle flere fra hendes klasse. Vi blev ret så fulde alle sammen og jeg snakkede ret godt med de andre selvom jeg ikke havde kendt dem før. I gennem aftenen snakkede jeg også lidt med en dreng. Jeg ville beskrive det som ‘venskabskemi, hvor andre gør det til en ting fordi man er to personer- og et af hvert køn’ altså jeg mener ikke selv jeg flirtede med ham, men bare at vi snakkede godt sammen som venner.

  


Jeg kan ikke huske hvad klokken blev, men da det var sent og et godt stykke ud på natten besluttede vi os for at gå i seng fordi vi alle var trætte. Der var ikke nok madrasser, og jeg endte med at sove med hovedet på en sækkestol, og ellers på gulvet. Ved siden af mig lå drengen. Jeg lå med ryggen til ham og var halvt sovende da han begyndte at røre ved min ryg. Jeg havde ikke lyst til at han skulle røre mig, men min krop stivnede fuldstændig. Han begyndte at sprede hans berøringer til bryster, røv og lår, først udenpå tøjet, og derefter under. Jeg sagde ikke fra, for det følte jeg ikke jeg kunne da panikkede i hele kroppen, jeg prøvede at bevæge mig væk fra hans berøringer, men lykkedes kun meget minimalt med det, nærmest slet ikke. 

  


Jeg endte med at falde i søvn, kan ikke huske om han stoppede, eller om det lukkedes mig at falde i søvn i mens. 

  

Men jeg vågner så på et tidspunkt i omkring 5 sekunder (husker jeg det som) hvor jeg ganske svagt er ved bevidstheden. I de fem sekunder har jeg et svagt minde af en hånd der laver cirkulære bevægelser udenpå mine trusser. Jeg faldt så i søvn igen, da jeg næsten ikke var ved bevidstheden i de få sekunder jeg var vågen.

  


Dagen efter har jeg en utilpas og underlig følelse i kroppen, men jeg prøver at sige til mig selv at det sikkert ikke var rigtigt hvad jeg mærkede og hvis det var, så var det ikke noget jeg ‘havde lov’ til at have det dårligt over når jeg jo ikke sagde fra. 

  


Mandag da der var pause i skolen, møder jeg så hende jeg kendte lidt i forvejen. “ ‘han/navn’ har sagt at han ga’ dig finger!” 

  

Jeg bliver helt chokeret og ved ikke helt hvad jeg skulle sige og tænke, fordi så var det jo noget om det?

  


Jeg ved ikke helt specifikt hvad mit spørgsmål er, jeg tror bare jeg rigtigt gerne vil have et andet perspektiv på det.

  

Det er tit noget der fylder om aftenen når jeg skal sove, hvor jeg til tider kan opleve samme følelse af ikke at kunne bevæge mig, og en hånd på min krop.

  


Jeg tænker jeg gerne lige vil forklare mine tanker omkring hvordan jeg kunne falde i søvn da man sikkert godt kan undre så over hvordan jeg kunne falde i søvn. 

  

Jeg har efterhånden flere erfaringer hvor jeg simpelhen har reageret med at sove for at slippe for at ‘være tilstede’ i situationer jeg har fundet ubehagelige. Min første kæreste kunne godt prøve på at presse mig til seksuelle ting jeg ikke havde lyst til. Normalt har jeg meget svært ved at falde i søvn grundet ADD/tankemylder, og jeg tager også melatonin. 

  

Men da jeg var hjemme ved min daværende kæreste og han prøvede at guilt trippe mig til at gøre ting, copede jeg med ubehaget ved at sige, jeg havde hovedpine og sove. 

  


Alt i alt har det jo været ubehagelig oplevelse, jeg ved godt at det nok er lidt i en gråzone eftersom jeg ikke sagde nej, men min tankegang går også bare på hvordan han ikke på noget tidspunkt tjekkede, om jeg var vågen og med på det. Jeg lå jo helt stille med ryggen til, og lod som om jeg sov fordi jeg ikke følte, jeg kunne snakke eller bevæge mig, og jeg håbede han tænkte, at det nok ikke var en god ide, når der ikke var nogen respons fra mig. 

  


Dette er ikke fordi jeg vil melde personen, eller sige at jeg har oplevet seksuelt overgreb. Jeg skriver fordi jeg rigtig gerne vil høre en andens tanker omkring dette, da jeg selv har svært ved at samle tankerne..

 
Seksuelt overgreb?
==================



 Hej med dig. 

Først og fremmest vil jeg bare sig at jeg syntes det er sejt at du skriver her ind og fortæller det. Det lyder som en rigtig ubehagelig oplevelse og som noget der fylder rigtig meget hos dig.

Jeg kan fornemme at du er meget i tvivl om hvad du skal tænke om det der skete og du ''vil ikke sige at du har oplevet seksuelt overgreb''. Jeg forstår godt de tanker du har omkring det, men når alt kommer til alt, så ER det, det du har oplevet. Selvom du ikke på noget tidspunkt sagde nej, så betyder det ikke automatisk ja. Han burde havde spurgt dig efter samtykke og sådan er det bare. Det håber jeg at du en dag er klar til at indse.   
Det lyder til at du ikke har haft de bedste oplevelser med fyre og det seksuelle og jeg syntes at du burde snakke med nogen om det. En du føler dig tryg ved en ven/veninde, familiemedlem, en lærer eller måske en psykolog. Der findes også forskellige foreninger man kan kontakte og snakke med, prøv at kigge under vores fane 'Find hjælp'. Jeg syntes det er vigtig at du får bearbejdet din oplevelse/oplevelser og første skridt er at snakke med nogen om det.   


Og så til sidst, du har alt ret til at føle dig 'dårlig over det', du må føle det du har lyst til, det han gjorde (og det din xkæreste har gjort) var forkert og det er på ingen måde din skyld. Din reaktion på det, da det sker er fuldstændig normal og noget rigtig mange oplever.   


Jeg håber at du kan bruge mit svar til noget. 

De bedste hilsner 

Michelle :-)

 

 Hej.

Ja, jeg forstår godt du har svært ved at samle tankerne. Det lyder som om du er havnet i en rigtig ubehagelig situation. 

Jeg tror ikke der er mange af os der kan lide at blive placeret i situationer, hvor det ikke er åbenlyst, hvad det rigtige er at gøre. Jeg kan sagtens se at det må være svært at sige fra i den situation, du var ude for. Og det har helt sikkert ikke gjort det mere behageligt, at han bagefter gik ud og fortalte alle sine venner at han havde givet dig finger. 

Men i forhold til dit spørgsmål om hvordan man samler tankerne, når der gælder denne her slags episoder; du har ret i at det netop er når man oplever stærke følelser, frygt, panik, at det særligt er svært. Jeg tror det du beskriver med at "sove" i lignende svære situationer er noget der sker netop fordi det er svært at samle tankerne. Bare rolig, det er en hel normal reaktion at "stivne", som du gjorde, da han begyndte at røre ved dig. Jeg tror man kan beskrive det der sker ved at sige, at når man ikke har løsningen på den problematiske situation, man er havnet i, så har kroppen denne her "spil død" - mekanisme, som den tager i brug. Så opstår der til gengæld at nyt problem, for på en måde er problemet der stadig væk. Når man spiller død og venter på at problemet skal gå sin vej, konfronterer man ikke sine egne følelser og tanker om hvad det er der sker, og så kan man, ligesom dig, komme til at sidder med et behov for at samle tankerne.

Mit bedste råd til dig er at du vender dig af med denne her "sove" strategi. Selvom det ikke er behageligt at sige fra over for en dreng, der rører ved dig, når du ikke har lyst, så kan det være en måde at løse situationen på, som ikke skaber det her efterfølgende problem med ikke at kunne samle tankerne. 

Hvis man vil undgå at stivne for at komme ud af svære situationer, tror jeg det kræver at man prøver at fokusere og spørge sig selv: "Hvad er det der foregår nu? Hvordan har jeg det med det?Hvad er problemet? Hvorfor er det et problem? Hvad er det rigtige at gøre her?" 

Det kan virke som om det er så let at lade som ingenting eller finde på en hvid løgn for at komme ud af situationen, som du fx gjorde, da du fortalte din kæreste at du havde en hovedpine. Og fordi det er let, kan det blive en vane. Selvom det er meget sværere, så tror jeg der er nogle fordele ved at stå inde for det man mener og minde andre om at man er ligeså meget værd som de er; For det første føler man ikke at man altid er den der er nødt til at være med på det andre gerne vil. For det andet hjælper man faktisk andre til at forstå hvad der er man føler og tænker. Når man tydeliggør sig selv på den måde over for andre, tror jeg andre oplever at man er nemmere at være i selskab med. Og andre lærer at respekterer éns følelser mere. 

Du kan prøve at spørge dig selv, næste gang får lyst til "ikke at være tilstede", som du meget rammende kalder det: "Hvorfor betyder det jeg vil i denne her situation mindre end det han vil?" For det håber jeg du vil være enig med mig i at det ikke gør. Og hvis du egentlig godt ved at det er sådan det hænger sammen, så handler det bare om at minde sig selv om det. Mange gange, når vi ikke siger det vi mener, eller gør det vi har lyst til, handler det om at vi er bange for hvad folk vil tænke. Man kunne også i stedet spørge sig selv: "Hvad er rigtigt og forkert i denne her situation?" 

Jeg håber det kunne bruges til noget. Ellers skriver du bare igen. 

mvh Markus

 