
Jeg vil starte med at sige, at jeg har en konflikt inde inde i mig selv.

Jeg er en kvinde på 25 år, og har en kæreste på samme år, som jeg. Vi har været sammen i 3 1/2 år. Desværre har det på det seneste været lidt gnidninger.

Min gamle flamme sagde sidste år, inden nytår, at han var vild med mig, som fik det hele til at blive lidt rodet. 

Efter nogle tilfældige beskeder. Møder hvor jeg så ham. Kom jeg frem til i år, at jeg var træt af alt den "hvisken tisken" da jeg ikke kunne forstå hans pludselige glæde for mig og blev forvirret over de signaler der blev sendt. Ja, helt forvirret over mine egne følelser.

Så jeg konfronterede ham.

Desværre ikke på den mest hensigtsmæssigtsmåde. Da jeg var bange for, at min kæreste vil blæse det op til mere, end hvad det var, løj jeg for min kæreste.

Uheldigvis opdagede han det. Han blev meget vred og skuffet.

Hvad han ikke vidste var, at jeg ikke kun alene havde mødt min gamle flamme den dag, men at flammen også havde prøvet at kysse mig, hvor jeg havde afvist ham, hvorefter flammen V, havde sagt, at han ville finde en ligeså smuk pige, som jeg. 

Jeg ville aldrig have kysset ham alligevel, da jeg trods mine gamle følelser for V, ville dræbes af min samvittighed, hvis jeg gjorde det.

Alt dette, har jeg selvføgelig ikke fortalt min kæreste, da det kun vil gøre det værre. 

Jeg havde det dårligt nok med, at jeg havde løjet og ovenikøbet var blevet taget i det. 

En følelse, jeg aldrig vil glemme. Noget han aldrig lade vil lade mig glemme. 

For her er desværre problematikken, efter denne episode, har han joket  "ondt " om mine mandlige venner og kaldt dem mine kærester, hvilket jeg udtrykkeligt har sagt. De ikke er !

Jeg er bange for, at han er usikker og joker af denne usikkerhed.

Jeg har nævnt for ham flere gange, at jeg er tro, og jeg elsker ham og ikke vil forlade ham , men det er som om det ikke kommer helt ind til ham.

Som det nyeste, har han nægtet mig med at skrive med V, som i lang tid har været min ven. Vi snakker godt sammen og giver gode råd. Men det har min kæreste nægtet mig. 

Jeg forstod ham godt , men nu begynder jeg at blive ked af det. 

Jeg vil gerne snakke med mine venner uden at de bliver mistænkeliggjort, og jeg vil gerne kunne skrive med V, uden at det betyder noget særligt. 

Jeg ved ikke om det er mig, der uhensynsløs overfor min kæreste, men jeg føler lidt, at han frihedsberøver mig. 

Jeg kan godt se, at han kan blive ked af nogle af tingene, men på samme måde, føler jeg også, at han "lænker" mig

Kan det være usikkerhed? Lav selvtillid? Eller det mig, som en uhensynsløs kæreste?

Det skal siges at V har en kæreste nu. Så det skulle man tro, lettede på jalousien.

Jeg ved ikke, hvad jeg skal føle.  Jeg bliver mere træt og øv over det og savner nogen gange et liv uden ham. 

Er det også normalt? Selvom man også ønsker at elske sin kæreste?

Jeg ved, at det er mange spørgsmål at besvare, men jeg har også siddet med dem længe. 

Mvh A

 
Konflikt i mig og kæreste-jalousi
=================================



Kære A,

Det lyder til, at der opstår rigtig mange forskellige følelser inde i dig på nuværende tidspunkt. Det kan være enormt frustrerende og gøre en trist til mode. 

Du skriver, at en gammel flamme fortæller dig om sine følelser for dig - og at der i den forbindelse opstår gnidninger mellem din kæreste og dig. Du skriver også selv, at du bliver forvirret over dine egne følelser i tråd med dette. Jeg tænker, at det er det din kæreste reagerer på. Uanset om du har fortalt din kæreste, at du er blevet forvirret over dine egne følelser for V eller ej, så er jeg næsten sikker på, at din kæreste godt har kunne mærke det. Han har sandsynligvis oplevet, at du måske har været en smule mere afvisende eller at du har haft en kortere lunte, hvilket jeg kun oplever, som naturligt, hvis man går og er frustreret omkring sine følelser indvendigt. Dog tænker jeg, at din kæreste reagerer voldsommere, fordi han kan mærke, at du har ændret adfærd. På den måde tænker jeg også, at det er meget naturligt, at han oplever at blive utryg i situationen. 

Det, at du vælger at lyve for din kæreste gør også, at du egentlig bekræfter din kæreste i, at der er noget, der er anderledes - at han har en grund til at være utryg ved situationen. Det betyder ikke, at han nødvendigvis havde reageret meget anderledes, hvis du havde spillet med helt åbne kort. Jeg tænker godt, at du kan kalde det en usikkerhed i din kæreste - men en usikkerhed, der opstår på baggrund af, at han er bange for at miste dig.

Jeg får en oplevelse af, at du er hurtig til at se, hvad din kæreste gør forkert i situationen, hvilket er helt naturligt. Som mennesker er vi generelt bedre til at se eller gætte på, hvad der sker hos den anden person. På den måde, kan vi bedre holde afstand til vores egen adfærd, som måske ikke er så hensigtsmæssig heller altid. Jeg bliver derfor nysgerrig på, hvorfor du vælger, at mødes med din gamle flamme i hemmelighed? Hvad er det inde i dig, der gør, at du føler, at det er den rette løsning? Selvfølgelig, nævner du, at du bliver forvirret over dine egne følelser, hvilket måske også er grund nok. På den anden side åbner du faktisk op for muligheden om, hvad nu hvis jeg fandt sammen med min gamle flamme igen? Er det, det jeg gerne vil? Her er du på sin vis allerede på vej væk fra din kæreste. 

Du skriver, at du sommetider ønsker et liv uden din kæreste, hvilket jeg også ser som et tegn på, at der kan opstå gnidninger. Det er selvfølgelig ingen fare at have disse tanker engang imellem - det er helt normalt. Det tror jeg, at de fleste mennesker i forhold har indimellem. Det er dog værd at overveje, hvor meget de her tanker fylder hos dig. Hvis du tænker, at dit liv ville være bedre uden din kæreste en gang om dagen eller hver uge, så begynder det at være ofte. I et forhold er man to om at få det til at fungere, så derfor vil det også være negativt for jeres forhold, hvis du kun har dedikeret dig halvt til det. 

Når alt det så er sagt, så er jeg ikke så meget i tvivl om, at din kæreste er usikker på jer. Denne usikkerhed kan også nemt smitte af på dig og dine handlinger. På en eller anden måde får i skabt en ond cirkel, hvor I bekræfter hinanden i, at I ikke har hundrede procent tillid til hinanden. Din kæreste ønsker, at du havde afvist V med det samme, og at du ikke engang havde reageret på Vs følelser for dig. Du ønsker, at din kæreste viser dig den tillid, at du godt kan afvise V, selvom du mødes med ham. I formår derfor ikke at møde hinanden i den andens frustrationer.

Selvfølgelig vil jeg også gerne pointere, at din kærestes jokes om, at alle dine mandlige venner er dine kærester, ikke er okay. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at få bemærkninger som disse. Igen, så tror jeg, at du har ret i, at det er en form for usikkerhed, men samtidig er det også et udtryk for, hvor såret han egentlig er over det, du har gjort. 

Du skriver, at han ikke tror på dig, når du siger, at du ikke vil forlade ham og at du elsker ham. Jeg tænker, at du bliver nødt til at bekræfte ham i dette rigtig mange gange, før det når helt ind til ham. Ved at lyve har du misbrugt hans tillid, hvilket kan gøre, at det tager endnu længere tid at opbygge denne igen. Det betyder også, at du kan sige det rigtig mange gange, hvor du ikke vil få noget igen, fordi han ikke har tillid til dine ord - du har løjet før, så hvorfor skulle han tro på dine ord nu. Jeg tænker, at det er denne følelse, han sidder med. Dog bliver han også nødt til før eller siden enten at tilgive dig eller acceptere, at det er sket. Det kan blive utroligt psykisk hårdt for dig, hvis han bliver ved med at "straffe" dig ved, at han viser mistillid til dine ord. 

Jeg forstår også godt, at din kæreste reagerer ved at forbyde dig at snakke med V. Alligevel tror jeg ikke, at det er den rette løsning. Ligesom du selv beskriver det, så føles det som om at få lænker på. I sidste ende vil dette forbud kunne risikere at ødelægge jeres forhold helt, hvis du sidder med følelser, som dem du har. Du føler dig fanget, hvilket afleder andre følelser, som at du bliver mere ked af det og vred på din kæreste. På den måde kan du få overbevist dig selv om, at du vil have det bedre uden ham. Det betyder også, at din kærestes usikkerhed omkring frygten for at miste dig, kan blive aktuel, fordi han er så bange for det. For din kærestes skyld, kan du måske være med på et kompromis, der hedder, at du ikke ser eller snakker med V i en periode, mens tingene mellem din kæreste og dig bliver glattet ud, men at du på et tidspunkt er helt fri til at snakke med ham igen. På den måde imødekommer du din kæreste, men får samtidig sat dine egne grænser. Din kæreste har lige nu brug for at genvinde tilliden til dig. 

Jeg tænker, at det er vigtigt, at I får snakket hele situationen godt og grundigt igennem. Det mest optimale er, hvis I kan snakke om det ud fra jeres eget synspunkt. Det vil sige, at det er vigtigt, at I forsøger ikke at angribe hinanden, men i stedet stå til ansvar for jeres egne handlinger. I har begge brug for at få italesat det, der er sket. I har begge brug for en undskyldning i forhold til forskellige ting. Det handler om at være nysgerrige på hinanden, og hvorfor I begge har reageret og handlet, som I har gjort. Hvis I kan få en god snak om dette og komme igennem denne krise, er jeg sikker på, at det også vil kunne gøre jeres forhold til hinanden stærkere. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte

 

Hej A,

Jeg kan godt forstå du føler dig træt og øv, det lyder også som en ret kompliceret situation. Jeg vil forsøge at besvare dine spørgsmål et ad gangen. 

1) Du spørger, om du er hensynsløs eller om din kæreste er usikker, og til det vil jeg sige, at det er meget afhængig af situationen. Din kæreste føler sig forrådt af dig, og det er meget naturligt, at han mister noget af sin tillid til dig. Den eneste måde den kan bygges op igen, er ved at have en åben kommunikation, hvor han kan fortælle, hvad han føler og du kan samtidig fortælle ham, hvad du føler, og at han ikke må frygte noget. Derudover, kræver det tid. Han er såret og usikker på dig, og det kommer til at tage lidt tid at komme over. At han laver disse "onde jokes" er selvfølgelig ikke i orden - der må du fortælle ham, at det gør dig ked af det, og bede ham om at stoppe. Hvis han fortsat ikke føler han kan stole på dig, må han tage sig af det (forlade forholdet/tage en alvorlig snak med dig), og ellers, hvis han ønsker at komme videre, er han nødt til at lægge det bag sig. 

2) Du spørger også om, om det er normalt at ønske sig et liv uden sin kæreste, som man gerne vil elske. Jeg tænker det handler meget om, om disse følelser for dig, er kommet i kølvandet på disse episoder med V, eller om det er noget, som du har følt før og uafhængigt af denne sag. Hvis du har følt det i længere tid, må du spørge dig selv om, hvorfor du er i forholdet, og om du bør forlade det. Det kan være du måske har udviklet dig i en anden retning end ham, og det er der ikke noget galt i, men så bør du tale med ham om det, og gøre noget ved det. Hvis du, på den anden side, kan mærke at de følelser er kommet i samme omgang som sagen med V, kan det måske handle om, at det er denne nuværende, ubehagelige situation, du ønsker at undvære, snarere end ham. Det kan du bedst selv mærke indeni dig selv. Det er normalt for de fleste at have tanker om et liv uden sin signifikante anden - også selvom det går godt og man elsker hinanden. Det er svært at være sammen længe, og det kræver energi at få det til at hænge sammen, så begge parter er glade. 

Mit overordnede råd er at tale med din kæreste om det - find ud af, hvad han føler, fortæl ham hvad du føler (herunder også at du ikke ønsker at høre på hans onde jokes) og hav en åben dialog om, hvad der foregår i jeres forhold. Som sagt, så kræver det tid at komme over et tillidsbrud. 

Jeg håber du kunne bruge mit svar, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind igen. 

Mange hilsner fra Regitze 

 