
 Hej brevkasse jeg skriver fordi at mine forældre ryger og har gjordt det i noget tid. Min mor lover mig at hun vil stoppe men det gør hun ikke. Min far er lidt stresset på sit arbejde og derfor ryger han. Min mor har slem astma og jeg er bange for at det bliver meget farligt. Jeg går og er bange men også vred. Hvis jeg nævner det bliver de sure og siger det ikke er mit problem.  
Jeg er bange
============



 Hej.

Jeg kan da godt forstår at du bliver bange og bekymret for dine forældres helbred. Specielt når din mor har astma. Har du prøvet at fortælle dem hvordan du har det med at de ryger og hvordan det påvirker dig? Jeg tror det svært når det kommer til en afhængighed bare at stoppe sådan lige og for nogle er det ekstra svært. Jeg tror desværre ikke, at du ikke kan gøre så meget hvis de siger det ikke er dit problem, det ændre selvfølgelige ikke på at du ikke føler de ting du føler, men jeg tror du er nødt til at acceptere at de ryger.

Det lyder måske hårdt, men de er jo voksne mennesker og de ved godt hvad der er bedst for dem selv og ikke og hvad der er skadeligt for dem. Men vi er selv herre over vores egne valg.. Men det er jo helt normalt at du har de her følelser og det viser også at du tænker på dine forældre, hvilket gør dig til en god person selv hvis dine forældre stoppede eller ikke. Jeg håber du kunne bruge mit svar og hvis ikke er du velkommen til at skrive igen. 

Vh. Rebecca

 

 Hej

  
Lad mig starte med at sige at jeg synes det er utroligt modent af dig at være bekymret for dine forældre på den måde. Og ja, jeg giver dig ret: Det er ikke sundt at ryge, og man bør selvfølgelig undgå det, når man lever sammen med én der har Astma.

  
Jeg tror de fleste a os kan kigge på vores venner og familie og finde masser af småfejl og ting vi ikke synes giver mening. Og som udgangspunkt, synes jeg altid man skal gøre præcis som du gør; man skal lade dem vide hvad man synes. Og man skal samtidig lade dem vide at det er noget der kommer fra hjertet - det handler om, som du netop siger, at du er bekymret for dem. Både bange og vred. 

  
Og så vil det være sådan at vi nogle gange rent faktisk kan ændre de småfejl vi mener at have set ved andre. Og det kan endda være at vi har ret i at det er en fejl, og så får både de og vi det bedre. Men andre gange er folk ikke lige så villige til at tage imod vores råd. Og ja, det kan virke frustrerende. Især når der er tale om noget så åbenlyst som at det at ryge er usundt. Og når man har fundet ud af at den person ikke rykker sig ud af stedet, så er man nogle gange nødt til at sige til sig selv: "Ok, så må det være sådan. Jeg har prøvet. Men jeg kan ikke gøre mere". 

Der er i hvert fald ikke nogen grund til at du går rundt og er bange. Ikke fordi rygning ikke er usundt og usmart i nærheden af én med astma. For det er det. Men fordi det er spild af tid at bekymre sig, når det ikke fører til noget. Det er uendeligt mange farlige ting her i verden. Så egentlig, hvis vi skulle være helt logiske, kunne vi bekymre os om det hele. Men der er noget der er vigtigere end logik; det er at vi har det godt. Nogle gange er vi nødt til at acceptere at det er visse ting der er ude af vors kontrol. Man kan sige til sig selv: "Jeg vælger at accpetere det valg som denne her person har truffet. Selvom jeg synes det er fjollet". Prøv at tænk; det kunne også være at du havde en god ven som syntes at  en eller anden vane, du havde, var fjollet. Og det kunne være at du godt lidt vidste det, men ikke havde lyst til at gøre noget ved det alligevel. Ville det være rimeligt at den ven skulle gå rundt at bekymre sig hele tiden for dig?

  
Lige så vigtigt som det er at vi passer på vores nærmeste, lige så vigtigt er det at vi lær at kunne affinde os med den situation vi er i. Jeg tror du er en person med et utroligt stort hjerte, og det er tydeligt at du elsker dine forældre utroligt højt. Jeg er ked af at du ikke kan hjælpe dem med at ændre denne her vane. Men jeg synes ikke det er fair over for dig at du skal gå og bekymre dig over noget, som du ikke kan ændre. Vær fair over for dig selv! Det er egentlig bare mit råd

  
Det var mine tanker. Håber de kunne bruges. Du kan altid skrive til os igen. Om hvad som helst!

  
mvh Markus 

  
  
 