
 Hej.   

Det er sådan at jeg flyttede til Odense her i sommers. Jeg kom fra en meget lille by et stykke væk. Jeg havde nogle rigtig gode venner, og ser stadig mange af dem, undtagen én.   

Han var nok min aller bedste ven, men han fik følelser for mig, og der skete nogle ting som gjorde at vi mistede kontakten lidt. Så begynder han at skrive til mig en gang imellem når han er fuld, hvor han skriver at han savner mig osv.   

En aften er det mig der skriver til ham imens han ikke er fuld, og han fortæller mig nogle ting som jeg virkelig ikke er glad for at høre. Han fortæller at han er begyndt at ryge, og måske er lidt afhængig af det. Jeg har også hørt fra andre at han er blevet helt fucked og har meldt sig helt ud af klassen efter jeg flyttede. Jeg holder utrolig meget af ham, så det gør ondt at høre hvor dårligt han har det og alle de lorte beslutninger han tager.   

Min spørgsmål er derfor hvordan jeg kan hjælpe ham ud af det rod, og få ham tilbage. Jeg vil ikke lyde som hans mor, og jeg vil heller ikke sladre til hans mor.   

Har i nogen råd? 
Er bekymret for min ven
=======================






Hey du! :) 


Jeg forstår godt, at
det må være hårdt at høre sådan nogle ting om en god ven, og det må være svært
at stå i den situation, når du samtidig er flyttet væk. 


Det er dog vigtigt
for mig at understrege, at det ikke er din skyld eller noget, at han gør de
ting, som han gør. Det er hans egen beslutning at melde sig ud, at begynde og
ryge osv. Der kan være nogle grunde til, at han har det svært, men du kan ikke
stå til ansvar for, hvordan han vælger at tackle det. 


Men det betyder
ikke, at du ikke skal eller kan være der som en ven. Du skriver selv, at du
ikke ønsker at være mor overfor ham, og det er rigtig godt, at du er opmærksom
på det. Du er nemlig en god ven. Du må acceptere hans valg om, at han fx ryger,
men du kan samtidig gøre det synligt for ham, at du gerne vil lytte, og han kan
komme til dig med alt. 


Hvis jeg var dig, så
ville jeg skrive med ham regelmæssigt og (særligt når han er ædru) spørge ind
til, hvordan han har det og hvordan det går. Pas på med ikke at komme med en
løftet pegefinger, men netop lyt og spørg ind til det. Forslå ham, om han kan snakke
med nogle om det såsom en voksen eller lignende. 


Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav

 