
 Hej.  

jeg er en ung kvinde som har en fantastisk lille datter, med min dejlige kæreste,  

vi har været sammen i 6 år, og har haft kæreste problemer som alle andre,.  

hvor i at han har været mig utro nogle gange, hvor jeg selv har fundet ud af det, og den sidste gang han gjorde det, var vi ved at gå helt fra hinanden, jeg selv fandt trykhed ved en anden, da jeg til sidst faktisk ikke orkede mere,.  

men så fandt jeg ud af at jeg var gravid, det fortalte jeg så min kæreste, og derefter fik vi snakket problemerne ud,  

men nu 3 år sener vender ham den anden tilbage og spørg hvem faren er til barnet.?  

jeg sagde slevføldig at min kæreste var..!  

  

jeg har aldrig fortalt min kæreste, at en uge inden jeg blev gravid, var jeg sammen med ham den anden 1 gang,  

  

jeg er ikke i tvivl om hvem min datter ligner, hun ligner min kæreste på en prik, det siger alle andre også.  

  

Men burde jeg fortælle min kæreste at jeg var sammen med ham den anden, og at det måske ikke er hans datter?  

  

det er 3 år siden at alt det skete, og vi har aldrig haft det så godt sammen, som vi har nu?!  

Jeg ved at han vil gå fra mig lige på stedet, men har os bare så dårlig samvittighed, os selv om at jeg ved, at min kæreste aldrig selv vil ha nævnt de tøser han havde været sammen med  

  

Line 
Dårlig samvittighed
===================



 Hej Line  
Jeg kan godt forstå, at du har det mærkeligt med ikke at vide hvem faren til dit barn er og at du har dårlig samvittighed. Altså din kæreste har jo selv været utro flere gange uden at sige noget, så egentlig skylder du ham jo ikke at fortælle det. Så er det fordi, du skal gøre det for din egen skyld, for at lette din dårlige samvittighed. Du kunne måske starte med at få testet hvem faren til dit barn er, og hvis det er din kæreste, kan du vælge om du vil gemme på din hemmelighed for at skåne din familie eller om du vil tage chancen og fortælle, at du engang var sammen med en anden, men at han altså er faren til barnet. Hvis det er ham den anden, der er faren til barnet, synes jeg at de begge fortjener at få sandheden at vide. Men sandheden kan få store konsekvenser, og de konsekvenser må du vurdere om du er klar til at gå i møde. Et forhold fungerer altid bedst, hvis man er ærlige overfor hinanden. Hvis du fortæller ham sandheden kan han jo ikke rigtig tillade sig at gøre et stort nummer ud af det, da han selv har lavet samme fejl flere gange. Men det vil han nok alligevel blive. Men du må beslutte dig for om du vil løbe den risiko og fjerne din dårlige samvittighed, eller om du vil gemme på din hemmelighed. Hvis du mærker godt efter, tror jeg godt, at du kan mærke inde i dig selv, hvilken beslutning, der er den rigtige for dig. Det er svært for mig at sige, da jeg ikke kender din kæreste og ikke vil råde dig til at gøre noget, der kan ødelægge jeres familie.  
Jeg håber meget, at mit svar kan hjælpe dig! Ellers må du skrive igen.  
  
Med venlig hilsen   
Camilla 

 Hej Line  
Puha en situation! Det er dejligt at høre, at I har det godt nu på trods af jeres tidligere problemer. Jeg håber I er gode til at snakke sammen og tackle problemer som de opstår undervejs i jeres forhold. Du fortæller at din datter ligner din kæreste og at flere påpeger dette - herved lyder det som om der er en god chance for, at han er hendes biologiske far. Det kan være fristende at "lade det gå i glemmebogen" nu hvor I har fundet ro i jeres lille familie. Men jeg synes du skal tænke på flere ting inden du (muligvis) tager den beslutning; vil du nogensinde finde sindsro ved ikke at vide med 100% sikkerhed hvem din datters biologiske far er? Og skal din datter ikke have mulighed for at vide hvem hendes rigtige far er? Det tror jeg også gerne den biologiske far gerne vil. Du kan selvfølgelig kun selv tage den svære beslutning, men tænk godt og grundigt over situationen. Hvis du føler jeres forhold er stærk nok til sandheden, bør du overveje at sige det til din kæreste. Det er dog svært at sige hvad der vil være bedst, da jeg ikke kender til hverken din kæreste eller ham du var sammen med en gang. Du ved også kun selv hvad der vil være bedst for din datter og med hende i tankerne skal du nok finde den rigtige beslutning.   
Jeg håber du har fået lidt input til den beslutning du skal tage og ønsker dig held og lykke! :-)  