
Hej.

Jeg er mor til to børn og været alene de sidste 3 år med mine børn. Jeg har haft min bedste ven igennem de sidste 8 år, han har været der i tykt og tyndt for mig og mine børn. Aldrig noget fysisk, intimt eller følelsesmæssigt - kun venner, hvilket  gør vores venskab så stærkt da man ikke har følelser involveret. 

Jeg er flyttet til Jylland fra Fyn, da jeg har fået en fantastisk kæreste her. 

Jeg er flyttet fra familie, min bedste ven og mit sociale til, for at være sammen med ham, men problemet er jeg savner min bedste ven, jeg vil gerne have kontant med ham, besøge ham og have vores alenetid. Min kæreste er jaloux anlagt og mit venskab er ved at ryge i vasken, da min kæreste ikke kan klare tanken om jeg er alene med min bedste ven. Jeg er meget splittet, skal jeg virkelig miste min bedste ven for at spare vores MANGE skænderier eller hvad skal jeg gøre? 

Jeg elsker min kæreste, ikke min bedste ven på det plan. Vi har talt om det mange gange, men min kæreste kan ikke forstå man godt kan være pige, have kæreste og have en bedste drengeven. Det giver for mange tåre og uenigheder at jeg ender med at miste min ven, men er det fair? 

  
Mvh en meget fortvivlet kvinde 

 
Jaloux kæreste
==============



 Hej.

  
Jeg har et forslag; Du siger at du og din ven har været venner i 8 år, og at der på intet tidspunkt har været noget fysisk mellem jer. Har du nævnt det for din kæreste? For hvis han var klar over det, ville han forhåbentlig kunne sige til sig selv: "De har ikke været andet end venner i al denne her tid, selvom de havde chancen, så hvorfor skulle de begynde nu".

  
Der er selvfølgelig også den mulighed at denne her jalousi handler om noget andet. Det kan være at din kæreste simpelthen bare ikke bryder sig om at du skal bruge så meget tid på denne her ven, som du kunne bruge på ham. Kunne du og din ven zoome i stedet for at ses fysisk? Så ville du ikke være nødt til at tage helt derover, og hvis det er det med tiden, der generer din kæreste, ville det forhåbentlig løse det. 

  
Uanset hvad er du nødt til at have en samtale med din kæreste (som ikke ender i en diskussion), hvor du prøver at finde ud af, hvad det her egentlig drejer sig. Du er nødt til at være oprigtig nysgerrig på hvorfor han synes det her er et problem. Det betyder at du, som samtalen skrider frem, i stedet for at stå fast på din egen holdning, er nødt til at spørge ind til hans følelser. Ethvert fornuftigt menneske ville kunne se at en kvinde sagtens kan have en mandlig ven, og jeg er sikker på at din kæreste er et fornuftigt menneske. Der er bare et eller andet han har i klemme her. Som sagt tror jeg mest på at det handler om at du er nødt til at tage hen og besøge denne her ven. Jeg tror det er det din kæreste ikke bryder sig om. Men det er bare et gæt. Tal med din kæreste. Prøv at hør hans argumenter og se det fra hans perspektiv. I finder ikke ud af hvad det drejer sig om, hvis i bliver ved med at diskutere

  
Håber det kunne bruges til noget. Ellers skriver du bare igen. Så går jeg i tænkeboksen igen.

  
mvh Markus

 