
 Hej the love! - I er fantastiske.  

  

Jeg har fået et mindre problem, to måneder før sommerferien begyndte jeg at skrive meget med den her dreng, og i starten af sommerferien blev det lidt mere seriøst.  

Vi er virkelig tit sammen nærmest hver anden dag, flere timer, det føles som om vi kunne være sammen for altid, men der vil altid være brug for mere tid.  

Før ham havde jeg et virkelig usundt forhold, som ødelagde mig rigtig meget, jeg var virkelig bange for at snakke med drenge, men endnu mere bange for at forelske mig igen.  

Min plan var ikke at vi skulle forelske os, bare have en fed sommerferie sammen og jeg ved ikke hvad jeg forventede, måske at føle noget igen. Men efter noget tid, kunne jeg godt mærke at jeg ikke kun ville bruge sommeren på ham, men så meget mere tid! - Jeg har aldrig følt sådan her før, og det er virkelig gået op for mig at jeg har forelsket mig på ingen tid.  

Jeg er så tryg når jeg er sammen med ham, selv i meget eget hjem, føler jeg mig mere tryg når han er der! Jeg kunne blive ved, men ordet forelsket beskriver det nok meget godt.  

  

Der er bare det problem at jeg skal på efterskole lige om snart, det røre mig rigtig meget på grund af alt det med ham, fordi jeg vil virkelig ikke miste ham for en skole. Efterskolen var ikke rigtigt et valg, det var noget jeg blev rådet rigtig meget til af både politi og mine forældre, da min eks kæreste begyndte at sende en masse dødstrusler.   

Men jeg skrev til ham, for at høre hvad der så ville ske nu imellem ham og jeg, fordi jeg ville rigtig gerne have det skulle fortsætte da jeg havde fået følelser for ham, jeg bad ham om at svare ærligt da jeg ikke vil holdes ved nar.  

Så han svarede ærligt at han var blevet forelsket i mig og havde rigtig mange stærke følelser for mig, men han syntes at efter ferien ville det være bedst at gå hver til sit, men jeg skulle ikke misforstå ham fordi han holder virkelig meget af mig og elsker mig, han ville ønske det kunne fortsætte, men næste sommer kunne vi fortsætte hvor vi slap.  

Jeg spurgte lidt ind til det, og han fortalte egentlig det var fordi det ville blive svært at bygge et forhold op hvor den ene er på efterskole imens den anden er i hjembyen, og han ikke ville have det eneste jeg skulle tænke på var ham deroppe, at jeg skulle tænke på min fremtid og nyde året.  

- Men i alt det mener han også vi ikke skal skrive sammen da jeg vil tænke på ham.   

Jeg har forklaret ham, det er lidt sent at sige og jeg vil tænke endnu mere på ham hvis jeg slet ikke høre fra ham mere, andet end når vi ses tilfældigt til fester og andre fælles begivenheder.  

  

Det gør mig virkelig ked af det at han tænker sådan, at han siger han elsker mig, men han vil ikke engang prøve på at se om det kan fungere. Da jeg virkelig ville give hvad som helst for at få det til at køre selvom vi er to forskellige steder i hverdagen.   

Jeg føler jeg har så meget at sige, men jeg har sagt jeg vil acceptere det da det er hans valg.  

Men jeg forstår ikke hvorfor, og jeg føler vi skal snakke om det istedet for at skrive det, men når vi er sammen kan jeg ikke få mig selv til det, da jeg vil nyde alt det gode tid jeg har sammen med ham tilbage, og jeg vil helst ikke presse ham til at sige noget han ikke mener.  

Men jeg føler jeg fortjener at vide hvorfor han ikke vil prøve, jeg mener jo, hvis nu vi skal være i et forhold vil jeg gerne have et stærkt et og hvis det kan overleve et efterskoleophold, vil jeg sige det er et stærkt forhold og vi har de rigtige følelser. Men hvis det så ikke går, var det heller ikke meningen det skulle gå.  

  

Jeg ville ønske jeg var tankelæser til tider... Men har i nogen råd, ville det være super rart! Tak på forhånd! :-) 
En deadline på kærlighed
========================



 Kære Den uheldige.   
Det er altid en udfordring, at have et langdistance forhold. Man er to forskellige steder, oplever forskellige ting, og lever sammen med andre mennesker. Især når den ene er på efterskole er det svært, fordi der vil ske så meget nyt og spændende hele tiden, og du vil udvikle dig meget i løbet af året.   
  
Jeg må sige, at jeg godt kan forstå hvorfor din fyr tænker som han gør, at han helst vil stoppe det her... Ved at i stopper der her, inden du tager på efterskole, så skal i ikke igennem alt det med, at kæmpe med at holde kontakten, skyldfølelsen over at i ikke tilbringer nok tid sammen når i kan og ikke mindst jalousien. Mange bliver jaloux, når deres kærester tager på efterskole, fordi "alt kan ske på efterskolen".   
  
Men nogen får det til at lykkedes, der er succes historier!   
Du har ret i, at du fortjener at vide hvorfor han ikke vil prøve at kæmpe.. Måske står grunden herovenover? Det bedste ville klart være at tage en snak med ham, og få talt ud om det. Lige meget hvad, så nyd den tid i har sammen :-)  
  
Knus Helene.   
 