
Jeg har i længere tid døjet med overvægt og min mor kan ikke holde ud at se på mig, derudover er jeg ikke god til at holde styr på min økonomi da jeg som så mange andre unge bruger pengene hurtigt. 


Min mors tilgang til at dette er vrede og jeg forstår godt hun er sur, men jeg kan ikke forbedre mig når jeg hele tiden skal mobbes af hende og høre på hende tale ned til mig, jeg ville ønske at hun ville støtte mig i stedet og hjælpe mig med at blive bredre.


Nu begyndte vi så på en kur i denne uge, jeg sagde til hende at jeg ville gøre mit bedste hvis alle andre også var med på den og støttede op om det, den første dag tager de så på maven bag min ryg og spiser alt slik vi har i huset så jeg ikke kunne komme i nærheden af det, min søster er møj forkælet og min mor står lige op i mit ansigt og snakker om hvordan mig søster er hendes ynglingbarn. 


Det der så skete er at jeg havde et tilbagefald i dag, jeg havde en rigtig dårlig dag, jeg døjer med svær angst og depression og uden videre så rækker jeg ud efter køleskabet, min mor ser mig spise udenom og siger at hun ikke kan tage det mere, hun flipper på mig og kaster med tingene og siger at jeg skal gå, mine ting er nu pakket og jeg er på vej ud af døre, jeg har ikke rigtig nogen familie eller venner så jeg ved ikke hvor jeg skal tage hen, jeg har 30 kr. På kortet så ved ikke hvad jeg skal gøre...

 
Mor smed mig ud
===============



Hej med dig,

Jeg kan godt se at det er en svær situation, som du er havnet i og jeg forstår din fortvivlelse i forhold til fremtiden. Det kan være utrolig svært at modtage kritik fra andre, og især hvis det foregår sådan som du skriver samtidig med at du lider af både angst og depression. Jeg forstår at dit forhold til din mor er enormt anstrengt og vil våge at påstå, at din mor ikke er bevidst om, hvordan hun skal gribe situationen an, hvorfor det kan antages, at hendes vrede er et tegn på frustation og magtesløshed. Det betyder derfor ikke, at din mor ikke vil dig det bedste. Alligevel kan det være svært for mig at foreslå en løsning, da jeg ikke kender din fulde situation. Dog vil jeg foreslå at du tager en lang samtale med din mor, hvor du fortæller hende om de tanker du gør dig omkring jeres forhold, sådan som du oplever situationen, hvad der gør dig ked af det og hvordan jeres relation kan hjælpe dig til at blive bedre fremfor at sætte en stopper for dine mål. Du kan eventuelt fortælle hende, at vrede ikke er vejen til at hjælpe dig og forklare en alternativ måde. Hvis det kan være svært for dig at have en ansigt-til-ansigt samtale med din mor, så kan du eventuelt prøve at formulere disse ting i et brev. Derudover vil jeg anbefale dig at søge professionel hjælp, så du kan få bearbejdet nogle af de ting, som du kæmper med, herunder depression, angst samt relationen til din mor mm.

Jeg håber du kan finde ud af det med din mor, så du ikke behøver at blive smidt ud hjemmefra, men derimod kan få en ordentlig start som udeboende. Desværre ved jeg ikke så meget om dine muligheder i forhold til at finde et sted at bo på så begrænset tid og hvordan din økonomiske situation ser ud, hvorfor det kan være svært at komme med en løsning. 

Jeg håber mit svar kan hjælpe

Venlige hilsner Kamilla

 

Kære du,

Først og fremmest er jeg utrolig ked af den situation du er havnet i - det bør ingen opleve. 

Jeg selv har døjet med overvægt siden jeg var barn og jeg ved derfor også, hvor svært det kan være at kæmpe med de ekstra kilo. Jeg har dog lært at elske min krop mere og mere i takt med at jeg er blevet ældre, men kender godt til de umulige slankekure og den skamfulde følelse man sidder med efter et tilbagefald. Det er dog vigtigt for mig at sige, at uanset hvor meget eller hvor lidt man vejer, så er man ikke mindre værd end andre og din mors opførsel overfor dig er ikke mindst super sårende men heller ikke acceptabel - slet ikke overfor ens datter. 

Du skriver du døjer med både angst og depression og med alt det du har oplevet i den seneste tid kan det være svært at være alene. Hvis du ikke føler du har nogle relationer, hvor du kan søge hjælp  lige nu, så vil jeg foreslå dig at tage hen på Den Sociale Skadestue, hvis du befinder dig i Aalborg, hvor de står klar med gratis hjælp. 

Hvis du befinder dig i hovedstadsområdet kan du opsøge Akuttilbuddet for psykisk sårbare, hvilket er samme koncept og hvor du har mulighed for overnatning. Hvis disse steder ikke er i nærheden af dig, så prøv at google akuttilbud for psykisk sårbare nær dig, så kan du se hvilke muligheder du har!

Her vil det være muligt for dig at få ro og samle kræfter til en evt. konfrontation med din mor, hvor du kan fortælle hende hvordan hendes opførsel påvirker din psyke. Hvis hun ikke vil lytte så husk på at dit værd ikke defineres af din vægt eller af din mor og i sidste ende er familie noget man selv vælger - en relation skal ikke gøre mere skade end gavn. 

Kommunikation er nøglen til en sund og givende relation, hvilket jeg er sikker på du nok skal få med din mor en dag! 

Jeg håber rigtig meget du finder ud af det hele og ønsker dig alt godt i fremtiden! :-)

Mange kærlige hilsner

Simone

 