
hej brevkassen, okay så det bliver en lang knusene historie;(

jeg begyndte at snakke med en dreng i 8 klasse og vi var som normalt først venner og så venner på snapchat, vi skrev mere og mere sammen og så mødtes vi til en fest hvor vi kyssede 2-3 gange og vi skrev som normalt sammen længere tid.

Ligepuldslig begyndte vi at sende hjerter til hinanden og snappe lidt billeder i ved nok og det var fint nok, vi kommer længere hen og så skriver han pludselig mens jeg var på vej hjem med bussen at han vil fortælle mig noget, jeg kommer hjem jeg kommer så hjem og det tager lidt tid for ham at svare. 

Det jeg modtog knuste mig for sygt han sendte en lang besked og forklarede mig hvordan han bare har leget med mine følelser og det var fordi han ikke var kommet over en anden pige han havde, jeg skriver det okay og så slutter samtalen der og jeg var sygt knust hvilket han ikke har fået afvide.

nogle corona uger efter  har han fået en ny pige som han er sammen med til den dag idag og jeg bliver mest sur og ked af det over han bare går videre som det ingenting er og jeg bare var ligegyldig og har slettet ham på snap og en dag jeg var fuld tilføjede jeg ham efter sådan 5 uger og så begyndte han at flirte lidt og sagde drøm sødt og det men magtede ikke det pis og overvejer at slette ham igen for jeg er sygt knust over det han gjorde og føler ikke jeg kan sige det til nogen da jeg har rigtigt svært ved at snakke med folk om sådan noget....

har i måske nogle gode råd til hvad jeg kunne gøre?

MVH - den knuste pige;(

 
knust..
=======












Hey du! 



 

Først og fremmest,
så gør det mig ondt, at du på den måde er blevet såret af en, som du troede, at
du kunne stole på. Sådan noget gør bare sindssygt ondt.



 

Der er desværre ikke
nogen enkelt eller hurtig løsning på dette. Det kommer til at tage tid, men jeg
kan fortælle dig, at du vil komme ud på den anden side. Du skal nok komme over
ham. 



 

Mit første råd er,
at du skal cutte kontakten til ham. I mine øjne, så bør du ikke skrive med ham,
snakke med ham eller lignende, når du stadig har det sådan, som du har det. Det
vil lidt være som at blive ved med at pille i et sår - du tillader ikke dig
selv at komme videre, hvis han bliver ved med at få lov til at hive dig tilbage
igen. Han vil måske ikke kunne forstå det, men det siger mere om ham end det
gør om dig. 



 

Mit næste råd er, at
du skal give dig selv lov til at føle det, som du nu føler. Du må gerne være
ked af det, du må gerne være vred. Hvis du har lyst til at høre trist musik og
græde, så gør det. Hvis du har lyst til at slå i en pude, så gør det. Hvis du
har lyst til at hænge ud med nogle, så du kan glemme det hele lidt for en
stund, så gør det. 


I forlængelse af
det, så synes jeg, at du skal snakke med nogle om, hvordan du har det. Jeg
forstår godt, at det kan være svært, for det kræver, at du åbner dig og er
sårbar, men det er nok det mest effektive for at komme igennem det. 


Måske
du har en veninde, en søskende eller måske en af dine forældre, som du kan
snakke med om det? Bare det at kunne fortælle om sine følelser, tanker og
oplevelser til en person, der lytter, kan være rigtig helbredende.
  

Alternativt, så kan du overveje at tjekke headspace ud. Det er et tilbud, hvor
der står frivillige klar til at lytte, rådgive og hjælpe, og hvor du kan være
helt anonym. Du kan tjekke dem ud her: <https://www.headspace.dk/>. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra! 


VH.


Gustav





