
Er det normalt, at jeg ser en edderkop der går hen af gulvet og forsvinder bare sådan lige pludselig af ingenting? Er så overbevist om at det var en hallucination, mit hjerte banket hurtig, fik det mærkeligt i min krop og fik ondt, begyndte at græde, som om at det var et nervøst sammenbrud, tror da også jeg havde angst anfald, da jeg rystet helt vild og kunne ikke slappe af og det, er det ikke mærkeligt. ???? mon der er noget alvorligt galt? Jeg gik også bare i sort et sekund og kom til mig selv igen, som om jeg faldt ned i en sort hul, hvor jeg lige mistet grebet med hånden og var ved at tabe mobilen ned på gulvet men den landet heldigvis på sofaen. Det har været lidt mærkeligt synes jeg. Det med edderkop er sket for nogen minutter siden.

Jeg står i den situation, at min far, ikke vil lade mig flytte hjemmefra og det først er om nogen år, før jeg får lov. Før han synes jeg er klar, engang i mellem har jeg det som om, han gerne ville have, jeg er ligesom min Storesøster, med hun er perfekt til alt, med at have barn, være voksen, bo med mand og barn og hund, have arbejde og tage uddannelser ved siden af, jeg har det også som om, han forlanger det samme af mig. 

Men jeg er handicappet og kæmper med forskellige ting, kæmper med min depression og selvmord tanker og angst, angst anfald og krampe anfald, det ved han godt. 

Men jeg skal stadig bevise og tage mig sammen og gør alle de ting, han siger, jeg gør forkert rigtigt og han er godt nok hård nogen gange, med han forklare de ting. Først siger han, jeg sKal tage kørekort og det, for at komme frem og tilbage, da jeg skal klar mig selv, min tandlæge og ørelæge er i skanderborg, de ligger langt væk fra bus og tog stoppesteder, jeg gider ikke gå de lange ture, med de ben, jeg har, de kan ikke holde til noget lige nu. 

Så det er lidt svært at klar sig selv med at komme frem og tilbage, han siger jeg må få bil men skal bestå kørekort først, ja hvordan skal jeg så klar mig selv, min ven har sagt, han gerne ville hente mig hvis jeg skal til læge eller sygehus, handle ind eller hvis mig silke min kat besøger ham, men næh nej, får først bilen, når kortet er i hånden, så det altså hellere ikke nemt at klare sig selv altså. Kan ikke finde rundt i det og bliver ked af det, være gang han snakker om det og måden han gør det på. Det med han siger, jeg skal tage mig sammen. Altså jeg er også lige blevet opereret d. 20 maj, så kan ikke lige alt med det samme, har boet i bofællesskab i 3 år og først sidste år, jeg flyttet hjem igen da jeg ikke kunne klar det andet. 

Apropro det, vi snakkede lige om problemerne her den anden dag, hvordan det var dengang, var jo tæt på at tage livet af mig selv og blev indlagt på horsens sygehus i 4-5 dage cirka og så siger han, det var mig der ikke kunne finde ud af det og det var mig der var problemet men det er det ikke, det var dem der var efter mig og det var dem som var problemet. Det er sku ikke til at finde ud af det her lort og pis han siger og gør. 

Han er altid så glad og lyder venlig overfor min søster men mig snakker han tit hård til og gider snart ikke det her 

Nogen gange om natten har jeg nogen gange brug for hjælp fordi de er slemme mine tanker og ikke kan finde rundt i dem. Jeg ville bare høre hvad du synes. Synes du at jeg er i fare for noget? For de kan nemlig nogen gange være meget svær at komme af med når de er der. De kan være der mere i en time eller to, også selv om jeg prøver og gør noget, for at gør mig rolig og komme på glade tanke. Min onde cirkel og underbevisthed er mega trælse især når jeg er i dåligt hunør. Så får jeg ondt over det hele og får ondt i brystet og mit hjerte banker hurtig også, jeg kæmper nemlig også med angst og angst anfald og det gør det hellere ikke det nemmere. De er meget slemme de tanker og de gør mig bange. 

Min søvn er memlig også påvirket af det for de fleste af gangene går jeg i seng kl 05 eller 06 og sover til kl 13 eller 14 om dagen hvilken jeg også synes er meget mærneligt 

Nogen gange river jeg også håret af og klipper i det engsng i mellem, piller hud af og laver sår ud af det. Nogen gange slår jeg mig selv, hvor jeg forestiller mig, at jeg stikker mig selv med en kniv. 

Er det normalt, at jeg ser en edderkop der går hen af gulvet og forsvinder bare sådan lige pludselig af ingenting? Er så overbevist om at det var en hallucination, mit hjerte banket hurtig, fik det mærkeligt i min krop og fik ondt, begyndte at græde, som om at det var et nervøst sammenbrud, tror da også jeg havde angst anfald, da jeg rystet helt vild og kunne ikke slappe af og det, er det ikke mærkeligt. ???? mon der er noget alvorligt galt? Jeg gik også bare i sort et sekund og kom til mig selv igen, som om jeg faldt ned i en sort hul, hvor jeg lige mistet grebet med hånden og var ved at tabe mobilen ned på gulvet men den landet heldigvis på sofaen. Det har været lidt mærkeligt synes jeg. Det med edderkop er sket for nogen minutter siden. 

Jeg står i den situation, at min far, ikke vil lade mig flytte hjemmefra og det først er om nogen år, før jeg får lov. Før han synes jeg er klar, engang i mellem har jeg det som om, han gerne ville have, jeg er ligesom min Storesøster, med hun er perfekt til alt, med at have barn, være voksen, bo med mand og barn og hund, have arbejde og tage uddannelser ved siden af, jeg har det også som om, han forlanger det samme af mig. 

Men jeg er handicappet og kæmper med forskellige ting, kæmper med min depression og selvmord tanker og angst, angst anfald og krampe anfald, det ved han godt. 

Men jeg skal stadig bevise og tage mig sammen og gør alle de ting, han siger, jeg gør forkert rigtigt og han er godt nok hård nogen gange, med han forklare de ting. Først siger han, jeg sKal tage kørekort og det, for at komme frem og tilbage, da jeg skal klar mig selv, min tandlæge og ørelæge er i skanderborg, de ligger langt væk fra bus og tog stoppesteder, jeg gider ikke gå de lange ture, med de ben, jeg har, de kan ikke holde til noget lige nu. 

Så det er lidt svært at klar sig selv med at komme frem og tilbage, han siger jeg må få bil men skal bestå kørekort først, ja hvordan skal jeg så klar mig selv, min ven har sagt, han gerne ville hente mig hvis jeg skal til læge eller sygehus, handle ind eller hvis mig silke min kat besøger ham, men næh nej, får først bilen, når kortet er i hånden, så det altså hellere ikke nemt at klare sig selv altså. Kan ikke finde rundt i det og bliver ked af det, være gang han snakker om det og måden han gør det på. Det med han siger, jeg skal tage mig sammen. Altså jeg er også lige blevet opereret d. 20 maj, så kan ikke lige alt med det samme, har boet i bofællesskab i 3 år og først sidste år, jeg flyttet hjem igen da jeg ikke kunne klar det andet. 

  
Apropro det, vi snakkede lige om problemerne her den anden dag, hvordan det var dengang, var jo tæt på at tage livet af mig selv og blev indlagt på horsens sygehus i 4-5 dage cirka og så siger han, det var mig der ikke kunne finde ud af det og det var mig der var problemet men det er det ikke, det var dem der var efter mig og det var dem som var problemet. Det er sku ikke til at finde ud af det her lort og pis han siger og gør. 

Han er altid så glad og lyder venlig overfor min søster men mig snakker han tit hård til og gider snart ikke det her 

Nogen gange om natten har jeg nogen gange brug for hjælp fordi de er slemme mine tanker og ikke kan finde rundt i dem. Jeg ville bare høre hvad du synes. Synes du at jeg er i fare for noget? For de kan nemlig nogen gange være meget svær at komme af med når de er der. De kan være der mere i en time eller to, også selv om jeg prøver og gør noget, for at gør mig rolig og komme på glade tanke. Min onde cirkel og underbevisthed er mega trælse især når jeg er i dåligt hunør. Så får jeg ondt over det hele og får ondt i brystet og mit hjerte banker hurtig også, jeg kæmper nemlig også med angst og angst anfald og det gør det hellere ikke det nemmere. De er meget slemme de tanker og de gør mig bange. 

Min søvn er memlig også påvirket af det for de fleste af gangene går jeg i seng kl 05 eller 06 og sover til kl 13 eller 14 om dagen hvilken jeg også synes er meget mærneligt 

Nogen gange river jeg også håret af og klipper i det engAng i mellem, piller hud af og laver sår ud af det. Nogen gange slår jeg mig selv, hvor jeg forestiller mig, at jeg stikker mig selv med en kniv. ???????????? nogen gange kan der også komme dage, hvor jeg ikke spiser noget hellere ikke 

 
Selvmord og tanker og selvskade og har det svært
================================================



Kære du,

Det lyder til, at du har nogle meget svære problemer, som du kæmper en brav kamp med, og det er kun rigtig godt, at du skriver herind og rækker ud efter hjælp. Bare alene det at dele dine tanker med nogen kan være en stor hjælp, så jeg er glad for, at du gør det. 

Hvad angår din far:

Han virker som en mand, der kan være svær at håndtere, og derfor kunne det være, at det kunne hjælpe dig, hvis du øvede dig på at sige fra overfor ham. F.eks. vænne dig til at hver gang han siger eller gør noget, som du kan mærke, du bliver ked af det, vred eller frustreret over, så sig til ham: "når du gør/siger sådan, så gør du det bare værre" eller "det gør mig ked af det, når du siger/gør sådan". Hver evig eneste gang han kommer med noget, så skal han nemlig absolut have at vide, at du ikke er okay med det. For han skal ikke tro, at han bare kan behandle dig på, hvilken som helst måde. Selvom du har det svært, og selvom der er ting, du går kæmper med, så er det på INGEN MÅDE din skyld, og du har ret til at blive behandlet ordentligt og med respekt. 

Det kunne også være, at det kunne hjælpe, hvis du sagde det hele til ham på én gang eventuelt ved at sætte dig ned og have en ærlig snak med ham. Eller f.eks. skrev det ned på papir og gav det til ham. Altså fortælle ham, ligesom du skriver herind, at de ting han gør og siger, gør ondt på dig og bare får dig til at få det værre. At han er for hård ved dig og forventer for meget af dig. At det du faktisk har brug for fra ham er hans hjælp, tålmodighed og omsorg. Det kunne være, at det ville have en effekt, både for dig at skrive det ned og for ham at få det at se sort på hvidt, hvor mega hårdt du har det lige nu. 

Du fortjener på ingen måde at blive behandlet på den måde. For INTET af det, der foregår er din skyld. Du har brug for hjælp og støtte til at bekæmpe de her problemer, og det skal din far enten lære at give dig på en bedre måde ellers også så skal han tage dig med hen og få hjælp af nogen, som kan finde ud af det (f.eks. en psykolog, et andet familiemedlem, en læge). 

Lyt ALDRIG til ham, når han prøver at sige det er din skyld. Du gør det så godt du kan, og det skal du kun være stolt over. Find i stedet for andre at snakke med om de her problemer, andre som behandler dig bedre og som du stoler på, f.eks. din ven som du nævner. 

Hvad angår de mentale oplevelser du har, som skræmmer dig:

Jeg kan absolut godt forstå, at det gør dig meget utilpas og gør dig bange, når du oplever de her ting, som f.eks. det med edderkoppen eller de kropslige aspekter som hjertebanken og ondt i brystet. Det må virkelig være ubehageligt at skulle igennem dage med den slags oplevelser og også sådan et forstyrret søvnmønster. Derfor vil jeg absolut råde dig til at søge professionel ekspertise, så du forhåbentlig kan få noget hjælp til at få det bedre. 

Selv hvis du allerede har været til læge, på sygehuset eller andet før, og selv hvis du har haft dårlige oplevelser med det, så vil jeg stadig råde dig til at prøve det igen. Gå til en læge og fortæl dem om alle disse oplevelser, som du også skriver herind om. Og du kan også sagtens skrive det ned til dem, så de i stedet kan læse det, ligesom du har gjort her. I din besked til os herinde, der beskriver du det nemlig rigtig godt. Fortæl dem om, at du synes, du nogle gange ser ting, at du har problemer med negative tanker, og du har søvnproblemer. Fortæl dem alle de ting, der gør det svært for dig at komme igennem din hverdag, og som du føler piner dig. For så kan de starte processen med at hjælpe dig eller sende dig videre, så du kan finde ud af, hvad der foregår og de kan finde ud af, hvordan de bedst kan hjælpe dig. Enten ved at sende dig til en anden specialiserede læge eller til psykolog eller psykiater, så du kan få nogen, der er gode at snakke med om det her. 

Indtil du vælger om du vil gå til lægen med de her udfordringer, så kan jeg kun varmt anbefale, at du går ind på <https://psykiatrifonden.dk/hjaelp-raadgivning/raadgivning> hvor der netop er nogen som har erfaring med og forstand på at kæmpe med depression, selvmordstanker, angst og mere. Der sidder en masse mennesker klar til at hjælpe dig, over telefon eller chat eller andet. 

Yderligere kan du også til hver en tid gå ind på <https://www.psykiatrien.rm.dk/patient/sadan-kommer-du-i-kontakt-med-psykiatrien/> hvor du kan ringe til den psykiatriske rådgivningstelefon, der er knyttet til region midtjylland (som jeg gætter på du bor i, da du nævner Horsens sygehus). De kan med professionel viden rådgive dig til, hvad der i din specifikke situation ville være godt at gøre. Du skal endelig ikke tøve med at ringe til dem, for de vil hjertens gerne hjælpe og vil til enhver tid hellere have, at man ringer én gang for meget end én gang for lidt.   


Jeg håber virkelig, at mit svar kan hjælp dig lidt, og jeg håber, at du vil overveje at gå til din læge og søge hjælp. For det fortjener du virkelig. Du er også mere end velkommen til at skrive herind igen, hvis du får lyst til det :) Tøv aldrig med at række ud efter hjælp!

Med venlig hilsen,

Marissa 