
 jeg er så en pige ved navn emilie der føler mig lidt mere som en dreng end pige... det er ikke fordi jeg er en mega drenget pige og jeg kan godt lide at gå i kjoler eller nededel men også bukser og shorts... til dagligdag er jeg bare lidt af en wiado hvilket jeg har det godt med fordi jeg elsker at være tosset (går i bare tær, klatre i træer, maler mig i ansigtet, har sære hatte på osv) men jeg starter snart på en ny skole og overvejer om jeg for en gangs skyld skal fortælle om hvordan jeg har det for det vil jeg faktisk gerne... men jeg er bekymret for om de vil tage mig seriøst... jeg har det som om at verden er lidt sådan her  

  

kjoler/nederdel /////// shorts/bukser  

alt form for makeup /////// ingen makeup  

balet/ridning /////// boldspil, kampsport  

  

det er som om piger har ret til alle af disse ting men drenge må ikke noget til venstre uden det bliver betragtet som nogle feminine bøsserøve... på en måde ved jeg ikke hvorfor jeg skriver det her for jeg hr det egentlig fint med den jeg er som jeg mener er en dreng (mentalt) og jeg kender allerede en piger der mentalt er en dreng som næsten ligne en dreng og har skiftet til et navn både dreng og piger kan hedde og han/hun har også en dreng kæreste fordi han vel så er homo. jeg er også stadigvæk til drenge jeg tror bare alle vil tage mig useriøst når jeg siger at jeg er en pige der er en dreng som vil gå i både pigetøj og bruge makeup og være til drenge osv... som om jeg er en dreng der ike vil finde mig i disse regler for hvad man har ret til pga. ens køn! det er da også latterligt at der findes sådan nogle "regler"  

jeg ved ikke engang hvad mit spørgsmål er...  

men jeg er vel lidt nysgeri om der btw er nogen der ved hvordan jeg får en mere drenget stemme?   

og bare om nogle har nogle kommentare...eller råd?... 
fysiks pige, mentalt dreng...
=============================



Kære Emilie/Emil, 

Der er ikke mange der har det som dig, så jeg vil lige ligge ud med at sige at jeg synes at det er super sejt at du tør være så ærlig omkring det! Det er rigtig modigt!

Dog vil jeg sige at, jeg nok ikke ville fortælle det med det samme, på en ny skole. Hvis man vælger at fortælle det i starten, så risikere man nemlig at folk danner en mening og en forståelse af, hvem man er som person, før de rent faktisk ved det. Der er ikke mange teenagere der kan relatere til din situation, og de kommer derfor nemt til at tage afstand fra det, og dig. Og det ville være rigtig synd. Prøv i stedet at give dem en chance for at lære dig at kende først. På den måde ved de hvem du er, hvad du står for, og hvordan du er som person. Når de så har lært dig at kende, og du har etableret dig i en omgangskreds, så kan du fortælle det. Så kan de nemlig ikke komme til at dømme dig for noget forkert og forud-antaget.

Du kan prøve at tjekke Oliver Panthera's youtube side ud;http://www.youtube.com/user/PantheraTT

Oliver er døbt Olivia og stod i samme situation som dig. Nu har han taget hånd om sagen, og laver video blogs om det. På dansk.  
  


Jeg håber at det hele kommer til at gå godt for dig. Al held og lykke herfra i al fald! 

- Venligst C

 