
Hej

I de sidste 2 måneder har jeg været meget ked af det. Jeg kan selvfølgelig godt grine og have det sjovt, men her for tiden sker det sjældnere. Jeg græder hver nat, selvom jeg ikke har nogen grund til at være ked af det. Jeg sover ikke nær så godt og vil helst være vågen om natten så jeg kan være alene og græde ud. Jeg har mistet interessen i det jeg plejer at kunne lide og jeg spiser næsten ikke noget. Jeg kan godt mærke at jeg er sulten men ignorere det bare og ved ikke hvorfor. Jeg har haft selvmordstanker flere gange fordi jeg føler at jeg ikke har nogen grund til at leve. Jeg har undersøgt depression meget på nettet og jeg tjekker mange af boksene af der, men jeg vil heller ikke give mig selv en diagnose ud fra hvad der står på nettet. Jeg er helt vild bange for at fortælle mine forældre om hvordan jeg har det, jeg har bare virkelig ikke lyst til at fortælle nogen om det. Mine forældre har altid været støttende og kærlige så ved ikke helt hvorfor jeg er så bange? Jeg har skrevet til andre brevkasser men de siger at jeg skal til en læge. Og så skal jeg sige det til mine forældre og det har jeg bare virkelig ikke lyst til. Jeg græder hver nat og har det bare rigtig dårlig for tiden.

Håber at I kan hjælpe mig

 
Depression eller periode?
=========================



 Kære dig 

Om du har en depression eller om det bare er en periode, kan være svært at svare på. Alle mennesker kan have perioder hvor man synes livet et ekstra svært, samt kan være rigtig ked af det. Men hvis denne periode fortsætter over længere tid, så bliver det diagnosticeret som en depression. Depressioner deles også ind i 3 kategorier, som alt sammen er noget lægen tager stilling til. 

Du fortæller at du har støttende og kærlige forældre, det synes jeg du skal tænke på. Mit råd er også at du snakker med dine forældre, da jeg er sikker på de vil gøre alt for at hjælpe dig. Jeg har selv haft en depression, hvor min familie og venner hjalp mig rigtig meget. Jeg var ked af det og havde mistet lysten til alt, jeg sagde det derfor til mine forældre, hvorefter vi tog til lægen. Jeg var så glad for jeg sagde det til mine forældre, for de kunne hjælpe mig med at prøve få nogle gode dage også. Jeg ligger mærke til du skriver, at du bedst kan lide være alene om natten og græde ud. Jeg kunne personligt mærke at når jeg var alene blev altid værre. Jeg synes derfor kun der vil være gode ting ved at dele det med dine forældre. Især nu hvor du nævner du har selvmordstanker, så tænker jeg ikke du skal være alene. 

Jeg håber mit svar kan hjælpe, ellers er du velkommen til at skrive igen. 

  
Mvh. Sophie 

 