
Kære brevkasse

Jeg spiser ikke meget på en dag, jeg er faktisk virkelig i underskud på både mad og drikke, men det er kun fordi at jeg ikke kan lide maden på efterskolen. Jeg er i gang med andet år på efterskolen. Og når jeg ikke kan lide maden er det nemt bare lige at springe måltidet over. Men det sker rigtig ofte at det både er frokost og aftensmad jeg skipper næsten hver dag. Jeg spiller halvanden times fodbold hver dag fordi det er en sportsefterskole. Jeg besvimede for nogle uger siden 6 gange på en uge hvilket nok var fordi at jeg ikke spiste nok. Jeg går også rigtig meget op i at hvor tyk jeg er. Jeg føler mig virkelig stor og tyk, men alle mine venner beder mig om at stoppe for jeg er virkelig tynd. Nej jeg er ikke virkelig tynd, men jeg ved også godt at jeg ikke er virkelig tyk. Jeg føler mig bare virkelig tyk, og vil bare gerne ændre mit udseende og min krop. Jeg vil da også gerne miste vægt, ingen tvivl om det, selvom min mor siger at jeg ikke må tabe mig mere. Jeg har bare svært ved at spise for jeg kan ikke længere kende forskel på følelsen af at være mæt og være sulten. Jeg er begyndt at blive rigtig svimmel og have hovedpine igen, og jeg tror jeg er ved at tabe mig igen, men jeg ved det ikke for jeg går jo som sagt på efterskole. Men jeg snacker rigtig meget mellem måltiderne, hvilket nok også er grunden til al min energi, for jeg får legit ikke så meget at spise.. lyder det som en spiseforstyrrelse eller er jeg bare kræsen? For det er ikke fordi at jeg ikke vil spise, jeg kan bare ikke lide maden. Men når jeg så får mad som jeg faktisk godt kan lide, spiser jeg ikke så meget, for jeg er blevet vant til ikke at spise så meget mere. Når jeg så kommer hjem fra efterskolen og spiser min Mors mad så får jeg nok at spise for hun laver ALTID mad som jeg ELSKER! Men det nytter jo ikke når jeg nærmest sulter mig selv hernede, for det ved jeg godt at jeg gør. Der er rigtig mange som kommentere det. Jeg ved bare ikke om det er ved at udvikle sig som en spiseforstyrrelse.. jeg føler ikke at jeg kan snakke med mine forældre om det for jeg føler bare at de dømmer mig på det, og det kan jeg ikke lide, så jeg lyver tit for dem og siger at det går rigtig godt med at spise på skolen, selvom det faktisk slet ikke gør. Er det et problem?

Mvh en forvirret pige

 
Har jeg en spiseforstyrrelse?
=============================



 Kære du.

For det første vil jeg rose dig for at rent faktisk komme ud med at du erkender hvordan du har det, det er ikke altid nemt at se indad og indse at der er nogle ting der ikke helt rigtig er som de skal være. Men lad os starte med maden på din efterskole, er der mulighed for at gøre en af lærerne opmærksom på, at du faktisk ikke bryder dig om den mad der er? Om du i stedet kan få lov til at få noget bestemt eller noget? Jeg tror du er nødt til at være ærlig overfor dine forældre og fortælle dem hvordan du har det. Jeg ved godt at man oftest har en tendens til at lyve overfor sine forældre fordi de altid vil sige det man ikke har lyst/brug for at hører, men dine forældre kan evt tage kontakt til efterskolen og lade dem vide det. Jeg ved godt at det heller ikke er særlig fedt, men du skal altså spise, for i sidste ende er det egentlig ligegyldigt om du ønsker en speciel vægt eller ej, for man kan som du også spørger om det er en spiseforstyrrelse komme ud i en.   
  
Jeg kan desværre ikke vurdere om det er en spiseforstyrrelse fordi det lyder på mig som om du er ret bevidst omkring dine følelser omkring maden og udseendet. Men jeg synes stadigvæk, at du evt skal kontakte din læge eller igen snakke med nogle som er tæt på dig som evt kan hjælpe dig og "sørge" for at du for spist. Jeg tror vi er mange der kan nikke ja til at man på nogle tidspunkter i sit liv er utilfreds med sit udseende og kroppen MEN det er så vigtigt at elske sig selv for den man er - jeg ved det er lettere sagt end gjort. Men tænker du på en eller anden måde stadig bekymre for dit velværd / dig selv eftersom du skriver herinde. Så det tager sin tid, men skal nok komme.   
  
Mit råd vil derfor være at du kontakter din læge, fortæller hvordan du har det og hvad du går igennem, på den måde er din læge klar over hvad der foregår og kan bedre give råd/løsning til helbreddet. Derudover synes jeg også du skal finde en løsning til hvordan du kan spise mad på skolen, evt snak med en lærer du stoler på/er tryg ved, veninder/venner og jeg vil altid anbefale dine forældre, selvom det er svært. Jeg håber virkelig du kunne bruge mit svar og hvis ikke, så er du velkommen til at skrive igen.

  
Vh. Rebecca

 

 Hej!

Jeg er ikke læge eller ekspert på området, men jeg synes, at det lyder problematisk, at du ikke får så meget at spise og endda er besvimet flere gange. Desuden skriver du, at du holder dig fra mad fordi du ikke kan lide den, men også fordi du føler dig tyk og vil ændre din krop, hvilket måske er et tegn på, at du skal have professionel hjælp til at løse dit problem. 

Siden du er under 18, tror jeg det er svært at undgå, at dine forældre bliver blandet ind i situationen uanset hvad og jeg synes helt sikkert, at det bedste ville være at snakke med dem først. Det lyder også til, at din mor er opmærksom på, at du er småtspisende og måske er bekymret for udviklingen i din vægt, og som forælder, er man jo kun interesseret i at hjælpe sit barn og sikre, at du har det godt.   

Men hvis du ikke er tryg ved at tage snakken med dine forældre i frygt for, hvordan de reagerer på det, kan du tage en snak med en voksen på efterskolen, evt. en kontaktlærer. Den/de voksne kan hjælpe med at snakke med dine forældre, som evt. kan hjælpe dig videre til en læge eller lignende, hvis dette er nødvendigt. Samtidig hjælper det også at gøre de voksne på efterskolen opmærksomme på, at du er kræsen, så køkkenpersonalet nemmere kan forsøge at lave mad og planlægge måltider, du også har lyst til at spise. 

Jeg håber, at mit svar kan bidrage til at få løst dit problem. 

Hilsen Julie :-)  
  


 