
Hej Brevkasse! 

Jeg troede aldrig jeg en dag skulle skrive til jer, men nu er jeg her. Jeg har haft nogle problemer med mit selvværd (som alle normale teenager) og det har stået på alt for længe nu. Flere år med had, skam og ubehag. Min krop, min personlighed og mit liv. Jeg hader det. Jeg har talt med mange pædagoger, læger og forskellig familiemedlemmer, men intet af det hjalp. Så for ca. 3 år siden var selvskade det eneste der kunne gøre mig gladere. Der kom en stor diskussion ud af det, og alle i mine familie skammede sig over mig. Nu har jeg ingen venner og prøver at finde en udvej fra mit hverdags liv. Jeg skal være mig for resten af mit liv og det kan jeg stadig ikke lide. Min krop er ikke tynd eller whatever. Jeg er buttet og har noget fedt her og der. Selv de små ting gør mig på. Jeg bliver ikke som sådan mobbede, men jeg bliver drillede med mine "uønskede" dele af mig selv. Ingen forstår mig og det eneste der holder mig fra at drukne er musik. Livet er så træls og jeg magter ikke nogen eller noget. Hvad skal jeg gøre? 

Hilsen "den normale teenager"

 
Hvorfor hader jeg mig selv?
===========================



Hej med dig, 

Som du selv fremhæver er det ganske normalt at have problemer med sit selvværd i teenageårene, men jeg forstår at det fylder rigtig meget hos dig og påvirker dit humør negativt. Det hele kan være meget overvældende, og jeg tænker at selvskade er med til at lette dit ubehag. Dog er det ikke en holdbar løsning på dit problem - måske kan musikken spille den samme rolle? Jeg synes det lyder dejligt, at du har fundet noget, som du er glad for og kan hjælpe dig. 

Derudover kan det være svært at din familie synes at reagere vredt og skamfuldt over dit råb om hjælp - måske denne reaktion kunne bunde i, at din familie ikke ved hvordan de skal gribe situationen an og dybest set er bekymret for dig? Desuden skriver du, at du har det svært med dig selv samt ikke har nogle venner, og jeg tænker på, om der kunne være en forbindelse mellem denne opfattelse og dit selvværd? 

Jeg forstår at du allerede har søgt hjælp hos familie, pædagoger og læger, og forstår at det kan være frustrerende at intet hjælper. Min anbefaling vil være at søge hjælp hos en psykolog, som kan hjælpe dig med blandt andet dit selvværd og andre ting, hvis du måtte have behov for det. Måske der er en skolepsykolog, som du kan tale med, eller dine forældre kan hjælpe dig med at finde en?

Jeg håber mit svar kan hjælpe, ellers må du endelig skrive til brevkassen igen.

Venlige hilsner Kamilla

 










Hey du! 



 

Jeg kan virkelig
godt forstå, at du synes, at tingene er hårde lige nu. Derfor er det vigtigt
for mig at lægge ud med at skrive, at det er virkelig godt, at du ikke vælger
at gå alene med det. I stedet har du rakt hånden ud efter hjælp ved at skrive
herind, og det er første skridt til at få hjælp. 



 

Du skriver, at
musikken er det eneste, som holder dig fra at drukne. Derfor så vil mit første
råd være, at du virkelig fokusere på det og bruger det. Hvis det giver dig
noget godt, så er det vigtigt, at du har det som en central del af dit liv her
og nu. Måske det også kunne være en måde at komme ud med alle dine tanker og
følelser på en konstruktiv måde. Jeg tror i hvert fald, at alt det, der giver
dig noget godt, får lov til at fylde i dit liv. 



 

Derudover så lægger
jeg mærke til, at du skriver, at du har forsøgt at snakke med en del mennesker
omkring din problematik, men det virker ikke til, at du er blevet mødt med en
form for forståelse. Det må være virkelig hårdt, men jeg tror, at det er vigtigt,
at du forsøger igen at finde nogle, som du kan åbne dig op for og som kan
hjælpe dig på vejen til at få det bedre. Få vedkommende sat ned og fortæl
ærligt om, hvordan du faktisk har det. Hvis det kunne være en hjælp, så kan du
jo bruge dit brev her. Vis dem det og så snak ud fra det.   

Måske kunne <https://www.headspace.dk/>
være en mulighed? Det er en forening, hvor frivillige tilbyder gratis samtaler
med unge - både ansigt til ansigt, men også over chat. Det vil kunne være et
sted, hvor du kan få lov til at snakke om dine tanker og følelser, og samtidig
få noget støtte, mens du arbejder på at få det bedre. 



 

Det hele kan virker
svært og uoverskueligt, men det er vigtigt for mig at skrive, at din nuværende
situation er ikke en naturlov. Det hele kan blive bedre! Du bliver bare nødt
til at blive ved med at søge efter hjælp indtil du får den. Og samtidig så fyld
så meget af dit liv som muligt med ting, der giver dig noget godt. Prøv så vidt
muligt at fokuser på musikken og brug dine tanker og følelser konstruktivt
gennem det.


Jeg håber, at du kan
brug mit svar! Al held og lykke herfra!



 

VH. 


Gustav  


 