
Hej jeg har noget af en historie jeg gerne vil ud med. 

Har ikke sagt nogle af tingene til så mange. 

Men her for et år siden døde min hund så jeg har haft det virkelig hårdt og ikke nok med det er min farmor en alkoholiker og har ikke snakket med hende i 2 år snart og min mormor som jeg er virkelig tæt med bor i Sønderjylland så kan ikke se hende så tit og jeg snakker heller ikke med min oldemor mere fordi at Mine forældre er sure på hende fordi hun ikke gad komme til mine forældres bryllup og hun bor i Middelfart og min morfar døde da jeg var 1 år og han var også alkoholiker.

Så min mormor har fået en ny kæreste som hun hele tiden snakker om og jeg bliver syndsyng af det.

Mine forældre har lige haft stress og min far gik konkurs med hans firma så nu har vi ikke så mange penge men vi er ikke fattige. 

Når men det problem som irritere mig voldsomt lige pt er at en af mine bedste drenge venner blev sur på mig også blokerede han bare Snapchat uden jeg vidste hvad jeg havde gjordt og fordi jeg er den lidt hårde pige og bitchen i klassen så hr jeg svært ved at bevise overfor ham at jeg har ændrede mig men det er virkelig svært at bevise det overfor ham.

Men min bedste veninde føler jeg ikke er min bedste veninde fordi at hun kan aldrig sige noget pænt til en siger grimme ting jeg ved det er stor sjov og gør det også selv så jeg kan ikke brokke mig over det.

Men jeg tror vi alle har den populære pige i klassen og hende brækker jeg mig over altså seriøst hver gang hun ikke kommer i skole siger alle bare ej hvor er hun og kan i ikke lige ringe til hende for hvad nu hvis der er sket noget og ej omg!???? 

Og det gør de aldrig ved mig

Så mit oprindelige problem er at jeg ikke føler mig værdsat eller elsket nok for mine forældre spørger aldrig hvordan jeg har det og de siger altid kun de ting der er galt med mig fx som ej du tager aldrig opvasken ligesom din bror og ej du tænker kun på dig selv og hvorfor er du altid så negativ jeg( ja hvorfor fuck tror fu altid jeg er negativ var) 

Så håber virkelig i kan hjælpe mig plzz????

 
Føler mig ikke værdsat eller elsket nok
=======================================



 Hej. 

Det lyder til at du går med en masse ting som frustrer dig meget og ved du hvad, det er helt okay. Det er helt okay, at være negativ en gang imellem men til et punkt hvor det ikke går ind og fylder mere end det positive. Det spørgsmål jeg tror du egentlig skal stille dig selv, er hvor meget energi er de her mennesker værd? Jeg tror, at fordi du ser alle de dårlige ting omkring dig så er det nemmere at fokusere og have holdningen af at du ikke er elsket eller intet værd. Men jeg er sikker på du er mere elsket og værd end det du føler lige nu. 

Mit råd vil være, at du stopper med at omgås dig med de mennesker som skaber negative vibes omkring dig. Eksempel med din drengeven som pludselig har blokeret dig. Hvis han ikke gider at tale med dig, så lad ham om det. Det samme med din bedsteveninde. Hvorfor omgås med folk som ikke har noget pænt at sige? Jeg tror bare du skal lære at hvile i dig selv og acceptere de forskellige ting der sker omkring dig om du så kan lide dem eller ej. 

Angående din mormor, så synes jeg bestemt at du skal være glad på hendes vegne, hvis han er god mod hende så er det jo dejligt, men hvis du føler det er for meget, så fortæl hende det og sig det som det er, for hvordan skal hun ellers vide det. Det samme med dine forældre, så synes jeg du skal sige til dem at det er svært ikke at være negativ når de kun fokusere på de ting som du ikke gør. Det er vigtigt at fortælle hvordan man har det, fordi det gør automatisk tingene nemmere og lettere, eftersom det kan sætte lidt mere plads på de blandede følelser og irritationer man har. Og så skal du lade vær med at være hård mod dig selv eller lade andre få dig til at føle de her negative ting om dig selv, for du er så meget mere end det. Håber du kunne bruge mit svar og hvis ikke er du velkommen til at skrive igen. :-)

  
Vh. Rebecca 

 