
 Hej. Jeg er en pige på 12 år.. Jeg har engeligt altid været til drenge, men er begyndt at synes piger er mere interessante.. Jeg har fået en  pige kæreste, som jeg er mega forelsket i... Hvordan skal jeg fortælle det til mine forældre? Kh mig 
Hej
===



Hej med dig, 

Sejt at du skriver ind her. Og sejt at du tør stå frem som den du er, til dine forældre. Dog skal du vide, at du ikke behøver at fortælle om din interesse for piger, hvis du ikke har lyst. Men det lyder på mig, som om at du godt vil fortælle det til dine forældre, og "få det ud af systemet" og snakke med dem om din interesse for piger og din pigekæreste - og det skal du også gøre, hvis det kan hjælpe dig og lette dig. 

Kan sagtens forstå at det kan være svært at skulle åbne sig op, og fortælle at du har fået en pigekæreste. Så hvordan skal du fortælle det til dine forældre? Der er mange måder at sige det på, og der er ikke nogen som er rigtig eller forkert. Det skal være den måde som føles rigtig for dig. Jeg tænker umiddelbart at det er vigtigt ikke at gøre et alt for stort nummer ud af det. Du kunne for eksempel bare sige det som det er: at du synes piger er mere interessante og har fundet en sød pige som du godt kan lide og er begyndt at blive kærester med. Fortæl dem det på den måde du er mest tryg ved og sig det du er mest tryg ved. Jeg tænker at de fleste forældre vil være åbne og søde omkring det. Måske vil de stille dig lidt spørgsmål og måske vil de synes det er lidt underligt til at starte med? Men langt de fleste, tænker jeg vil tage det helt fint - de er jo trods alt dine forældre. Jeg synes i hvert fald ikke at du er forkert eller skal føle dig forkert eller at du skal være pinlig over det - overhovedet. For det er helt normalt og du er lige som du skal være. 

Hvis du synes det er for grænseoverskridende at tale direkte til dem, kan du også sende dem en sms eller skrive dem et brev. Det kan nogle gange gøre tingene lidt nemmere. For her får man sagt præcis de ting man gerne vil sige og det kan nogle gange være nemmere at skrive det ned, i stedet for at sige det til dem direkte. Mærk efter hvad der vil føles bedst for dig. 

Jeg ønsker dig alt held og lykke, og håber på at mit svar til dig kunne hjælpe. Hvis du har brug for yderligere hjælp eller mit brev ikke var tydeligt nok, så må du endelig skrive igen. 

Mange hilsner Ida Marie 

 

 Hej med dig,

Det lyder skønt at du har fundet en, du er forelsket i, og som du kan være sammen med. Uanset hvad køn, så er det bare vigtigt at være sammen med folk, der gør dig glad og, som behandler dig godt :) 

Det kan selvfølgelig føles forvirrende, når man skal have fortalt dem omkring sig, at ens seksualitet er anderledes, end de måske havde regnet med. Her kan du prøve at mærke efter om du foretrækker at gå roligt frem eller bare rive plasteret af og få det overstået. 

Hvis du helst vil prøve dig frem, så kan du måske nøjes med at fortælle det til én af dine forældre først. Du kan starte med at sige til dem, at der er noget vigtigt, du gerne vil fortælle, og at det betyder meget for dig, at de er glade på dine vegne. Du kan også prøve at snakke med andre, du kender om situationen og høre, hvad de tænker om det, hvis du er mere tilpas med at dele situationen med dem før dine forældre (f.eks. din kæreste, dine venner eller andre familiemedlemmer). 

Da dine forældre uden tvivl elsker dig, så vil de højst sandsynligt være glade for, at du vælger at betro dig til dem fremfor at holde denne vigtig del af dig selv hemmelig. 

Håber mit råd kan hjælpe lidt! Og held og lykke :) 

 

 Hej.

Ja, det tror jeg er et spørgsmål, som alle der opdager de er til det samme køn, kan gå længe og prøve at finde et svar på. Jeg kan sagtens forstå at man kan være bekymret for hvordan éns forældre tager det. 

Vi lever heldigvis i en verden, her i Danmark i hvert fald, hvor langt de fleste voksne menneskers attitude til homoseksualitet er så tolerant som man kan ønske sig. Så er der jo selvfølgelig en forskel på at erklære at man er tolerant og være lige så tolerant når man finder ud af at det drejer sig om éns egen datter. Vi mennesker har det jo med at opføre os anderledes når tingene kommer tæt ind på kroppen. Og det kan være at det er det du går og er bekymret for, når du funderer over hvordan du skal sige det til dine forældre. For jeg er sikker på at du i forvejen ved at det heldigvis virkelig ikke er mange familier hvor det her ville blive set som et problem. 

Men det handler måske lige så meget om at man pludselig fremstår på en anden måde over for sine forældre, eller at man måske var skruet lidt anderledes sammen end hvad de troede. Nu gætter jeg en lille smule, for jeg er ikke selv homoseksuel, så det har ikke været noget jeg skulle igennem. Men jeg kan i hvert fald godt forstå at det selv i et tolerant land som vores kan være en svær ting at skulle igennem. 

Du spørger helt præcist "hvordan" du skal sige det. Jeg tror man kan gå længe of tænke over den slags ting. Og i al den tid kan man gå og bekymre sig og forestille sig alle de måder det kan gå galt på. Jeg tror ikke det handler om at finde den perfekte måde at sige det på. Jeg tror med andre ord ikke det handler om et "hvordan". Hvis du har nogle søde og rare forældre, så tror jeg du skal være rigtigt opfindsom, hvis du vil finde en forkert måde at sige det på. For jeg kan ikke forestille mig andet end at de vil gøre deres bedste for at være så støttende og hjælpsomme som muligt. Mit råd ville være ikke at tænke på den "rigtige" måde at sige det til dine forældre på, men derimod den måde at sige det på som du selv har det bedst med. Du kan spørge dig selv om du vil sige det til dem på et tidspunkt, hvor i har meget tid, så i kan få talt ud om det. Det kan også være det er rarere at nævne det på et tidspunkt hvor i måske ikke har så meget tid, for så har alle gået og tænkt lidt over det inden familien er samlet næste gang. Det er helt op til dig. Det kan også være du vil vente lidt med at sige det.

Uanset hvad er der ingen grund til bekymring. Jeg er sikker på at dine forældre er søde og rare og fornuftige. Og jeg er sikker på at det nok skal gå godt uanset hvad du vælger at gøre. Der er intet i vejen med at være til det andet køn. Sådan tænker langt de fleste af os heldigvis i dagens Danmark. Jeg synes det er fantastisk dejligt at du har kunnet finde en anden pige der også er til piger. Og endnu dejligere at du er forelsket. Den forelskelse er lige så fantastisk og vidunderlig, som hvis det havde været en dreng du havde været forelsket i. Du må love mig at du ikke lader nogen bilde dig noget andet ind. Mine forældre blev kun lykkelige, da jeg var på din alder og fortalte dem at jeg var forelsket. Og sådan er jeg sikker på at dine forældre også kommer til at reagere. Held og lykke med det!

mvh Markus Jacobsen

 