
Hej, jeg står i en situation som jeg har kæmpet med i lang tid. Min mor har fundet en kæreste og det selvfølgelig super dejligt for hende. Jeg bor stadig hjemme, og han er selvfølgelig flyttet ind. 

Problematikken ligger i, at jeg er meget glemsom når jeg har det svært. Jeg har i flere perioder kæmpet med depression og stress, og lider af 3 angst lidelser til dagligt. Og med alt dette, samt at jeg prøver at nyde at kunne være ung og glad i mine gode perioder, glemmer jeg også små ting som, når min mor siger hun ikke er hjemme og hendes kæreste derfor laver mad til både ham og mig. Og jeg så får spontane planer med mine venner, kollegaer eller lignende, og kun informere min mor, fordi jeg regner med at hun fortæller det.. eller lige at rydde den ene gryde væk jeg brugte, men som var for varmt til at pakke væk med det samme. Men det også ned i endnu mindre ting, som i at komme til at smide en juice flaske med pant, ned i plast skraldet hvor det plejede at skulle være. 

Problematikken ligger i, at min mors kæreste laver spydige hentydninger. Eller kommentere på det ligeså snart jeg er gået i seng til min mor, så jeg kan høre det. Og selvom jeg godt forstår det er irreterende, så bliver jeg påvirket af det og ender med at føle mig elendig, og enormt ensom i mit eget hjem. For jeg gør mit bedste for, at huske alle de her ting, men føler han bygger en bunke af ting jeg gør forkert, og laver de små kommentarer ud fra selv de mindste ting, som jeg gør forkert.

  
Jeg er super fortvivlet, for vil egentligt bare gerne have et safe space I mit hjem, men lige nu ved jeg ikke rigtig hvad jeg skal stille op. Så derfor spørg jeg herinde, og håber i har nogen råd til hvordan jeg skal håndtere det her, så længe at jeg er nødt til at bo hjemme. Eller om det bare er mig, der skal tage mig sammen.

 
Mors kæreste går op i alle de små detaljer.
===========================================



 Hej med dig,

  
Det lyder rigtig ubehageligt, og jeg kan godt forstå du er frustreret over ikke at føle dig helt tryg i dit eget hjem. Har du talt med din mor om det? For ellers tænker jeg det måske kunne være en idé at fortælle hende om de her ting, og fortælle hende, at du faktisk gør dit bedste men at du nogle gange glemmer de her ting, og at du føler dig usikker omkring kæresten, fordi du oplever at han kommer med spydige kommentarer selvom det handler om småting. Det er vigtigt, at du føler dig tilpas i dit eget hjem, og når man bor flere sammen, har alle et ansvar for, at alle kan trives. Det handler ikke om, at du skal tage dig sammen, for du skal også have det godt, og du må gerne sige fra, hvis du føler dig urimeligt behandlet eller presset. Hvis du forklarer din mor om de her ting, og fortæller hende, hvilke følelser du oplever i forbindelse med hans irettesættelser, så må hun forholde sig til det, og jeg er sikker på, at hun ikke ønsker at du skal have det skidt. 

Jeg håber du finder ud af det, og kan komme til at få det godt i dit hjem igen. Jeg håber du kunne bruge svaret, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind til brevkassen igen. 

Mange hilsner fra Regitze 

  
 

Kære du,

Øv hvor lyder det som en træls situation at føle sig så fremmed i sit eget hjem.

Det er svært at sige, hvad der er det rigtige at gøre, men jeg kan prøve at give dig nogle råd, der måske kan hjælpe dig. Jeg har venner i 20'erne, der stadig bor hjemme, som til daglig har mange skænderier og problemer med deres forældre, og de føler sig også fanget i eget hjem. Det er nok lidt ligesom dit problem, tænker jeg? 

I hvertfald ved jeg, at dem af mine venner der har det sådan, de er begyndt at finde en fritidsinteresse/et arbejde, hvor de bruger mere tid dér end derhjemme. Så er man ikke lukket inde i en boks og føler sig ikke kvalt, og derved kan man også få tankerne på andre ting og få et puste rum med positive ting. Det kan være, at du kan tage til fitness, gå til en holdsport, starte til en ny aktivitet, lære et nyt sprog eller andet. Hvis du er studerende, så er det måske en idé at finde et sted og læse dine lektier. En læsesal på biblioteket eller din skole. Derved undgår du de små problematikker med din mors nye kæreste. 

  


Det kan være, det hele bare er lidt nyt, og to nye mennesker skal altid lige lære at vænne sig til hinanden. En god ide kunne være at snakke med din mors kæreste om det. At du har de her problemer, og du føler dig faktisk ret ked af det, og du naturligvis ikke gør det med vilje, men du vil forsøge at blive bedre. Måske er det nemmere at inkluderende ham på den måde? Nu hvor han også bor hjemme, er det måske nemmere at have hans nummer også, evt kan i have en gruppe-besked til vigtige informationer, så kan du skrive en fælles sms til begge, at du har lavet andre planer - for det er da pænt af ham at lave mad til dig også. I skal nok bare lige lære hinanden lidt bedre at kende. 

Hvis du synes, det virker overvældende at snakke med ham, så kan du også starte med at snakke med din mor om det først. Hun vil kunne forstå det. Du er jo trods alt hendes datter, og det er hendes kæreste. Hun vil sikkert også det bedste for begge parter.    
 

Jeg håber, du finder ud af det.

Godt nytår!

Kærligst Tia

 