
 Hej TheLove,  

Jeg er en dreng, der blev klar over sin seksualitet nogle måneder efter min første forelskelse i 7. klasse, hvor jeg derefter blev yderligere forelsket to gange. Alle blev til afvisninger og alle mine forelskelser har været klassekammerater. Siden er jeg måske blevet afhængig af den euforiske fornemmelse af forelskelse. Det blev en af mine stærkeste, men ikke det bedste, bekræftelse af livet, hvor mine tanker enten er fyldt op med enten positive eller negative forestillinger omkring at være i et forhold og det har sat sig så dybt ind, at jeg føler stor tomhed og tristhed, når jeg ikke kan finde en aktivitet, der kan nogenlunde måle sig med denne fornemmelse. Dette går det heller ikke nemmere med min psykiske lidelser, der gør mig ekstrem følsom, som gør følelsen stærkere på enten en negativ eller positiv plan.   

Siden jeg blev afvist af min seneste forelskelse, har jeg forgæves forsøgt at finde noget at tage mig til, der kunne bekræfte min eksistens, hvor det blot har ført til savn af min seneste forelskelse og forelskelse i sig selv. Jeg savner, at jeg ser frem til dagen for at se en person, der er så vigtig for mig og har så stor betydning, at jeg glemmer lidt mig selv. Det er ved at være 4 år siden min sidste forelskelse og 1 år siden min seneste afvisning.  

Jeg har overvejet at se på netdating, men jeg hverken stoler eller tror ikke rigtig på det.  

  

Hvordan kan jeg ellers undgå at bliver tom eller trist udover at bliver forelsket? Vigtigere: Hvordan kan jeg bliver mindre afhængig af følelsen af at være forelsket? 
Homoseksuel og afhængighed af forelskelse
=========================================



 Hej elian93,  
Umiddelbart kan jeg sagtens forstå hvorfor du er så vild med at være forelsket: man er hele tiden glad, hjertebanken, sommerfugle i maven og alle de andre spændende ting der kan høre med. Men når det så er sagt, hvad er livet så værd hvis man skal går fra fyr til fyr uden at have det godt? En fyr på tyve år som dig har jo mange år endnu til at finde den store kærlighed senere hen, og tyverne er for mange de bedste år i deres liv hvor alt man ikke er låst fast på noget som helst :) Med andre ord er der en masse ting der kan måle sig med den euforiske forelskelsesfølelse som du er så glad for. Det er lettere sagt end gjordt, men at finde ud af hvilket job man vil have, hvilke interesser man har, hvor man vil bo og at tilbringe sin tid med sine venner kan være nogle af de mest eksistens-bekræftende aktiviteter at beskæftige sig med. Det lyder som en cliche, men når man er mindst optaget af at finde sig en kæreste ender man ofte med at møde ham, så hvorfor ikke have det så godt som muligt indtil den dag? Hvis du har mod på netdating kan du også sagtens kaste dig ud i det, der er trods alt mange der møder hindanden på nettet i dag :)  
Held og lykke med det! -Kamille  