
 Hej jeg kan rigtig godt lide min lillebror på 13 års bedste ven. Hans bedste ven er 14 jeg er 17  

Han kan også godt lide mig. Men det er lidt mærkeligt når han er bedste venner med min lillebror.   

Og min mor og far kan ikke lide ham. Fordi da de gik i 3 klasse lavede min lillebror og ham rigtig meget ballade sammen. Så min lillebror må ikke se ham det må jeg heller ikke. Men nu hvor han er blevet ældre, har han fuldstændigt ændret sig ham. jeg kan lide han har ADHD og han har gået til psykolog i 3 år. Min lillebror synes det er rigtig mærkeligt at vi har noget sammen når det er hans bedste ven.  

Han vil gerne komme sammen med mig hvis min mor og far synes godt om ham og ikke er sur på ham.  

Hvordan skal jeg gøre sådan så min mor og far ikke er sure på ham? Og så vi godt må se ham uden de bliver sure.  

Please hjælp har meget brug for hjælp!!!   


Forelsket i min lillebror bedste ven
====================================



Hej Katrine.

Jeg kan godt se at det er lidt af et dilemma du står i, men først og fremmest vil jeg sige at jeg synes det er flot at du ikke tænker på alderen, for kærlighed har bestemt ingen alder.

Det kan godt være svært for nogle af glemme fortiden, og jeg synes helt bestemt du skal forklare dine forældre situationen, og fortælle dem at du er gået hen og blevet rigtig glad for ham, og at han har forandret sig meget siden den gang, hvor han var meget sammen med din lillebror. Det kan selvfølgelig være svært at fortælle sine forældre og derfor synes jeg også at du først skal gøre det når du er klar. 

Jeg ønsker dig alt held og lykke :)

Kærlig Hilsen Majbrit   


 

 Hej Katrine  
Jeg tænker at dine forældre skal se at han har ændret adfærd og at de deraf vil ændre mening om ham - det kan de kun hvis han kommer på besøg, så det kan du jo prøve at overtale dem til. Men derudover synes jeg du skal passe på med at indlede et forhold til ham, hvis ikke din bror er helt tilfreds, det er trods alt hans ven, og det ville være ærgerligt hvis de blev uvenner af den grund. Eller jer to for den sags skyld.  
  
Knus, Josefine 