
 Min kæreste og jeg har været sammen i over tre år og vi var meget forelsket i starten. Jeg gik dog kun på efterskole og han gik i gymnasiet. Jeg har oplevet min del med drenge, så jeg kender mig selv med hensyn til drenge. Men eftersom at vi har gået dybere ind i forholdet og er blevet forlovet, synes jeg at mine følelser stille forsvinder.   

Jeg elskede sex før og da jeg mødte ham, men i de sidste par år har jeg ikke rigtig haft lyst til sex overhovedet - indtil for et par måneder siden. Jeg mødte at drømme om sex og tænde på andre fyre, bare ikke min egen kæreste. Jeg elsker ham (tror jeg), men vi mangler den gnist, der er så vigtigt for et forhold. Vi flyttede sammen for et halvt år siden og jeg håbede på at sex'en ville komme tilbage, men jeg har ikke lyst til ham.   

Han tænker meget på sig selv og sætter sig selv og andre i forreste række, frem for mig. Jeg har taget ham i at lyve nogle gange og vi har haft en episode hvor han truede med at være mig utro. Jeg er bange for at jeg kun er sammen med ham, fordi at det er så "nemt" og jeg har ikke været single i mange år.   

Som sagt, så er jeg begyndt at tænke på andre fyre og jeg er også begyndt at savne singlelivet. Jeg tænker tit på at gå ud og have det sjovt med fyre og jeg har endda også tænkt på om jeg ikke kunne finde det der var bedre udenfor "vores verden". Vores nabo (vi bor i et slags kollegie) har jeg brugt meget tid med, når min kæreste ikke har været der, bare til at snakke. Og ham er jeg begyndt at drømme meget om. Han er ikke min type, men han behandler mig som den jeg er, i forhold til min kæreste og det må vel også betyde noget..  

Jeg ved at du ikke direkte kan sige at jeg burde gå fra ham, men jeg har brug for at vide om det ville være en fejl og en dum idé at gøre det. 
Er han den rigtige?
===================



Hej!


Puha det er et svært valg du står overfor. Når du beskriver
din kæreste, lyder han som om han tager dig for givet. Bare fordi man er
kærester (eller forlovet) betyder det ikke at man skal begynde at gå mindre op
i hvordan man behandler hinanden. Jeg lagde især mærke til at han har truet med
at være utro – det er ikke i orden! For mig ser det ud som om du skal tænke
over en vigtig ting: Ser du dig selv bygge en fremtid op med ham? Tre år er
ikke lang tid i forhold til et helt liv. Hvis du virkelig elsker ham, så må I
tage en snak om hvordan du har det i forholdet. Prøv evt. at tage på nogle
dates, tage på en weekendferie og prøv at genfinde den gnist der var i starten.
Selvfølgelig kan man ikke være nyforelsket for evigt, men det er vigtigt at
huske hvordan det var dengang og hvad det var der gjorde den anden helt
fantastisk. At du har været sammen med din kæreste i så lang tid, kan godt være
vanskeligt når man er ung og man kan godt miste sig selv. Du skal tænke godt
efter, om du ofrer for meget af dig selv og din glæde for at være i forholdet.
Selvfølgelig skal du tænke over om singlelivet og de mange fyre kun lyder
attraktivt fordi det er noget du ikke har, men sådan læser jeg det ikke. Når I ”kun”
har været samme i tre år og forholdet allerede er så problematisk, så må I
enten arbejde hårdt for at finde hinanden igen eller også må du slutte det
(både for hans skyld og for din egen). Det eneste der vil være en fejl og en dum idé, er at leve et liv hvor man aldrig føler sig rigtig glad. Og når jeg læser dit spørgsmål, lyder
det som om du allerede godt selv ved hvad der er det rigtige at gøre. Held og
lykke J 

 