11 - 11. retfærdiggørelse
1.dem som gud virkningsfuldt kalder, retfærdiggør han også frit og for intet, 1 ikke ved at indgyde retfærdighed i dem, men ved at tilgive dem deres synder, og ved at regne dem for retfærdige 2 og modtage dem som sådan, ikke på grund af noget der er gjort i dem eller af dem, men for kristi skyld alene. 3 de bliver ikke retfærdiggjort på grund af deres tro, deres hengivenhed, eller nogen som helst evangelisk lydighedshandling. de er retfærdiggjort ene og alene, fordi gud tilregner dem kristi retfærdighed. han tilregner dem kristi aktive lydighed mod hele loven og hans passive lydighed i døden. 4 de modtager kristi retfærdighed ved tro og hviler i ham. de ejer ikke og virker ikke denne tro selv, den er guds gave. 5

2. troen, som modtager kristi retfærdighed og er afhængig af ham, er det eneste middel til retfærdiggørelse, 6 men dog er troen ikke alene hos det retfærdiggjorte menneske, men ledsages altid af alle de andre frelsende nådegaver. og det er ikke en død tro, men den er virksom i kærlighed. 7

3. ved sin lydighed og død betalte kristus fuldt ud skylden for alle dem, der bliver retfærdiggjorte, og ved give sig selv hen sig som et offer gennem blodet på korset led han i deres sted den straf, de fortjente, for således at fuldføre en passende, virkelig og fuldstændig tilfredsstillelse af guds retfærdighed i deres sted. 8 men fordi han blev givet af faderen for dem, og fordi hans lydighed og soning blev modtaget i stedet for deres (og begge dele frit og ikke på grund af noget i dem), 9 derfor bliver de retfærdiggjorte helt og udelukkende af fri nåde, så at både guds nøje retfærdighed og rige nåde må blive herliggjort ved synderes retfærdiggørelse. 10

4. fra evighed af besluttede gud at retfærdiggøre alle de udvalgte, 11 og da tidens fylde kom, døde kristus for deres synder og opstod til deres retfærdiggørelse. 12 dog bliver de ikke personligt retfærdiggjort, før helligånden, når tiden er inde, faktisk anvender kristus på dem. 13

5. gud fortsætter med at tilgive de retfærdiggjorte deres synder, 14 og selv om de aldrig kan falde fra deres retfærdiggørelse, 15 kan de på grund af deres synd falde under guds faderlige mishag. 16 i den tilstand vil de normalt ikke have guds ansigts lys fornyet, før de ydmyger sig, bekender deres synder, beder om tilgivelse og fornyer deres fortsatte vandring i tro og  omvendelse. 17

6. retfærdiggørelsen af de troende i det gamle testamentes tid var på alle disse måder præcis den samme som retfærdiggørelsen af det nye testamentes troende. 18



rom 3,24; 8,30.
rom 4,5-8; ef 1,7.
1 kor 1,30-31; rom 5,17-19; ef 2,8-10.
fil 3,8-9.
joh 1,12; rom 5,17.
rom 3,28.
gal 5,6; jak 2,17-26.
hebr 10,14; 1 pet 1,18-19; es 53,5-6.
rom 8,32; 2 kor 5,21.
rom 3,26; ef 1,6-7; 2,7.
gal 3,8; 1 pet 1,2; 1 tim 2,6.
rom 4,25.
kol 1,21-22; tit 3,4-7.
matt 6,12; 1 joh 1,7-9.
joh 10,28.
sl 89,31-33.
sl 32,5; sl 51; matt 26,75.
gal 3,9; rom 4,22-24.