15 - 15. omvendelse og frelse
1. dem blandt de udvalgte, der bliver omvendt som voksne efter at have levet noget tid i synden og således tjent forskellige lyster og nydelser, giver gud omvendelse til liv ved en virkningsfuld kaldelse. 1

2. da der ikke findes et eneste menneske, som kun gør godt og ikke begår synd, 2 og da selv de bedste blandt mennesker kan falde i store synder og udæske gud ved deres iboende fordærvs kraft og bedrag og fristelsens store kraft, har gud omsorgsfuldt sørget for i nådepagten, at troende mennesker, der falder i synd, vil blive genoprejst ved omvendelse til frelse. 3

3. frelsende omvendelse er en evangelisk nåde, 4 hvorved et menneske ved helligåndens gerning mærker syndens utallige onder, får givet tro på kristus og ydmyger sig med gudfrygtig sorg og afsky over sine synder. 5 i en sådan frelsende omvendelse beder mennesket også om tilgivelse og styrke ved nåden, og det stræber og længes efter ved åndens kraft at vandre for guds ansigt og fuldt ud behage ham i alle ting. 6

4. da omvendelse skal fortsætte gennem hele vort liv på grund af det iboende fordærv og dets handlinger, er det hvert menneskes pligt at omvende sig fra sine særlige, kendte synder i særdeleshed. 7

5. sådan sørger gud for ved kristus i nådepagten at bevare de troende på vejen til frelse, at selv om den mindste synd fortjener fordømmelse, 8 findes der dog ingen synd stor nok til at bring fordømmelse over dem, der omvender sig. 9 derfor er uophørlig forkyndelse af omvendelse absolut nødvendigt.



 


 tit 3,3-6.
 præd 7,20
 luk 22,31-32.
 zak 12,10; apg 11,18.
 ez 36,31; 2 kor 7,11.
 sl 119,6 & 128.
 luk 19,8; 1 tim 1,13-15.
 rom 6,23.
 es 1,16-18; 55,7.