kapitel 8: tryghed i barndommen og følgerne i voksenlivet
i tryghedsmåling 2007 var der fokus på tryghed i børnehøjde. mange af resultaterne var så bemærkelsesværdige, at der var behov for at gentage temaet for at be- eller afkræfte 2007-målingens konklusioner. det viste sig fx, at andelen af utrygge børn stort set ikke var faldet siden 2. verdenskrig. til gengæld var det overraskende, at en utryg barndom ikke førte til et utrygt voksenliv.


i tryghedsmåling 2015 ses, at 10,5 % af de voksne danskere husker barndommen som en utryg periode. forholdet til forældrene er stadig den afgørende faktor for, om barndommen huskes som tryg eller utryg.


børneutrygheder omfatter bl.a. økonomiske vanskeligheder, alvorlig fysisk sygdom i familien, misbrugsproblemer, vold og seksuelle overgreb. den hyppigste utryghed i barndommen handler om økonomiske vanskeligheder, som 41 % oplevede. derudover svarer en stor andel på 27 %, at deres barndom var præget af, eller delvist præget af, at man ikke kunne regne med de voksne, når man virkelig havde brug for dem. 22 % mener ikke, at familiens voksne levede op til deres ansvar. vold var en del af barndommen for 11,5 %, mens hele 5 % svarer, at seksuelle krænkelser var en del af barnelivet. af disse voksensvigt er det især den manglende evne til at leve op til ansvaret som voksne, der påvirker, om barndommen erindres som en utryg periode. denne årsag forklarer knap 15 % af den samlede utryghed hos børn. dernæst er det utrygt at vokse op i et hjem, der er præget af vold.


utrygheden som barn er størst blandt dem, der er født omkring 1970, hvor hele 12,5 % havde en utryg barndom. for årgangene omkring 1990 er andelen faldet til 8,8 %. der er også udsving i de svigt, årgangene oplever. 11,3 % af de 30-39-årige husker de voksne som uansvarlige, mens det kun gælder 7,5 % af de 18-29-årige. vold og misbrug har også ramt færre børn i de yngre årgange.


igen bekræftes det, at en utryg barndom ikke fører til et utrygt liv som voksen. kun fire af årsagerne til en utryg barndom kan spores ind i voksenlivet og de er svage. størst er sammenhængen mellem vold eller trusler i barndomshjemmet, dernæst fysisk sygdom i nærmeste familie skarpt efterfulgt af seksuelle overgreb og psykiske lidelser i nærmeste familie. overordnet må det dog konkluderes, at barndomsutryghederne er noget, de fleste vokser fra.

