6 - 6. menneskets fald
1. selv om gud skabte mennesket retfærdigt og fuldkomment og gav ham en retfærdig lov, som sikrede ham liv, så længe han holdt den, og selv om gud advarede ham om, at han ville dø, hvis han overtrådte den, 1 så levede mennesket dog ikke længe i denne agtede stilling. satan, der brugte slangens underfundighed til at kue eva, forførte adam ved hende. og uden nogen som helst tvang overtrådte adam egenrådigt budet, der blev givet dem, da de blev skabt, ved at spise den forbudte frugt. 2 det behagede gud at tillade denne handling efter sin vise og hellige rådslutning, idet han valgte at forordne det til sin egen herlighed.

2. ved denne synd faldt vore første forældre fra deres oprindelige retfærdighed og fællesskab med gud, og vi faldt i dem. for ved faldet kom døden til alle, 3 så at alle blev døde i synd 4 og fuldstændig forurenet i alle sjælens og legemets åndsevner og dele. 5

3. da de var menneskehedens rod, og ved guds beslutning stod som menneskehedens stedfortrædere, blev denne synds skyld tilregnet deres efterkommere, ligesom deres fordærvede natur blev overført til hele deres slægt, der nedstammer fra dem ved almindelig fødsel. 6 deres efterkommere er derfor født i synd 7 og er af natur vredens børn, 8 syndens slaver og undergivet døden 9 og alle andre kvaler, det være sig åndelige, timelige eller evige, med mindre herren jesus sætter dem fri. 10

4. alle egentlige overtrædelser udspringer fra dette oprindelige fordærv, 11 hvilket gør os aldeles utilbøjelige og uegnede til noget godt, modsat alt godt og fuldstændig tilbøjelige til alt ondt. 12

5. i dette liv forbliver den fordærvede natur i dem, som er født på ny, 13 og selv om den er tilgivet og korsfæstet gennem kristus, så er denne fordærvede natur – med alle sine initiativer, fremstød og fristelser – virkelig og egentlig syndig. 14




 1 mos 2,16-17.
 1 mos 3,12-13; 2 kor 11,3.
 rom 3,23.
 rom 5,12ff.
 tit 1,15; 1 mos 6,5; jer 17,9; rom 3,10-19.
 rom 5,12-19; 1 kor 15,21-22, 45, 49.
 sl 51,7; job 14,4.
 ef 2,3.
 rom 6,20 & 5,12.
 hebr 2,14-15; 1 thess 1,10.
 jak 1,14-15; matt 15,19.
 rom 8,7; kol 1,21.
 rom 7,18 & 23; præd 7,20; 1 joh 1,8.
 rom 7,23-25; gal 5,17.